Справа № 496/2581/14-ц
провадження № 2/496/1325/14
У Х В А Л А

01 жовтня 2014 року Біляївський районний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді – Галич О.П.,

при секретарі – Величко Н.М.,

за участю:

позивача – ОСОБА_1,

представника позивача – ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Біляївського
районного суду Одеської області
клопотання представника позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання право користування житловим
приміщенням та встановлення порядку
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

До Біляївського районного суду
звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом.

Представник позивача надала до суду
клопотання в якому просить в цілях
виконання рішення суду по справі про
поділ та визнання порядку користування
житловим приміщенням, накласти арешт
на будинок №3 по вул. Калініна в с.
Великий Дальник Біляївського району
Одеської області. Своє клопотання
обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_3 має
намір на відчуження будинку, у 2013 році
нею було зроблено заповіт на онуків її
доньки ОСОБА_4 Також представник
позивача зазначає, що є рішення судової
палати по цивільним справам від 11.03.2014
р. по справі №22ц 785/2615/14ц. З зазначених
вище підстав просить суд накласти
арешт на будинок та заборонити ОСОБА_1
здійснювати які-небудь дії з даним
майном.

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні підтримали
клопотання.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006 р. „Про застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяви про
забезпечення позову” розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Як вбачається із позовної заяви
позивач просить суд: визнати за
позивачем право користування житловим
приміщенням – кімнату 15,5 кв.м. (1.11),
кухню – 4,4 кв.м. (1.12); коридор – 3,9 кв.м.
(1.10), де є самостійний вихід; встановити
порядок користування житловим
приміщенням №3, по вул. Калініна с.
Великий Дальник між членами сім’ї
власника ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_1
виділити кімнату - 15.5 кв.м. (1.11), кухню –
4,4 кв.м. (1.12); коридор – 3,9 кв.м. (1.10),
загальною площею 23,8 кв.м. (житлова – 15,5
кв.м.).

В клопотанні представник позивача
зазначив, що в подальшому ОСОБА_3 має
намір відчуження вказаного будинку,
але в свою чергу надає заповіт
відповідного до якого ОСОБА_3 все своє
рухоме та нерухоме майно заповідає
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Таким чином, відсутні підтвердження
того, що дійсно відповідач має намір на
відчуження зазначеного будинку.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Позивачем та його представником не
обґрунтовано співмірність
забезпечення позову, а саме накладення
арешту на зазначений будинок з
позовними вимогами про визнання права
користування та встановлення порядку
користування житловим приміщенням.

Також слід зазначити, що у клопотанні
представник позивача просить суд
заборонити ОСОБА_1, який є позивачем по
справі, здійснювати будь-які дії з
зазначеним майном, але не зазначено
саме яким чином та з яких підстав
позивач ОСОБА_1 буде здійснювати дії з
майном.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що у задоволенні клопотання
про забезпечення позову слід
відмовити.

За змістом ст. 293 ЦПК окремо
від рішення суду в апеляційному
порядку можуть бути оскаржені ухвали
суду першої інстанції про задоволення
заяви про забезпечення позову, а також
про його скасування, проте ухвали про
відмову у забезпеченні позову
оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 293, ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотанні представника
позивача про забезпечення позову у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання право користування
житловим приміщенням та встановлення
порядку користування житловим
приміщенням - відмовити.

Ухвалу не підлягає оскарженню, окремо
від рішення суду.

Суддя

Га
лич О.П.

"01" жовтня 2014 р.