АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/416/2014
Головуючий в І інстанції
Булах Є.М. Категорія 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 22.05.2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, співвідповідач - публічне
акціонерне товариство «Українська
Страхова компанія Гарант-Авто» про
відшкодування майнової та
матеріальної шкоди в результаті ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року до суду із зазначеним
позовом звернулась ОСОБА_6,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2012
р. о 16:00 з вини відповідача ОСОБА_5, який
керуючи автомобілем марки «Мітсубісі
Паджеро Спорт» державний номер НОМЕР_1,
при виїзді з другорядної дороги по
вул. К.Маркса на головну пр. Козацький в
м. Херсоні не надав перевагу у русі
транспортному засобу марки
«Фольксваген Туарег», державний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13, який
рухався по головній дорозі. Також,
зазначає, що автомобіль «Фольксваген
Туарег», державний номер НОМЕР_2
належить позивачці - ОСОБА_6 на праві
власності, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5, виданим
МРЕВ ДАІ м. Херсона. В результаті
зазначеного ДТП сталося зіткнення, в
ході якого шляхом поштовху автомобіль
«Фольксваген», відкинуло на стоячий
автомобіль «Опель», державний номер
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_8,
внаслідок чого усі три автомобілі
отримали механічні пошкодження.
Працівниками ДАІ було складено
протокол про адміністративне
правопорушення, та встановлено
наявність у відповідача страхового
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів із ПАТ УСК «Гарант-Авто». 25.07.2012
р. позивачка звернулася до ПАТ УСК
«Гарант - Авто» у зв'язку із
пошкодженням її автомобіля, та
отримала від них страхові виплати у
розмірі 50000 грн. 03.08.2012 року на підставі
заяви позивачки проведено
авто-товарознавче дослідження,
відповідно до висновку № 352 якого,
внаслідок ДТП, завдані пошкодження її
транспортному засобу у розмірі 159960, 60
грн. Оскільки відповідач добровільно
не бажає відшкодовувати їй різницю
шкоди, що залишилась між сплаченою
сумою грошових коштів страховою
компанією, і вона не може придбати
новий автомобіль, та за сімейними
обставинами їй довелося винаймати
автомобіль та користуватися ним у
сімейних інтересах та за ради здоров'я
доньки, що потягло за собою витрати на
оплату автомобіля взятого у прокат. З
урахуванням уточнення позовних вимог,
просила стягнути з відповідача на її
користь матеріальну шкоду у розмірі
239207, 72 грн., моральну шкоду у розмірі 15000
грн., а також судові витрати.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 22.05.2013 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у
розмірі 239207, 72 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5000, 00 грн., а також судові
витрати у сумі 1957, 00 грн. В іншій частині
розміру позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що ухвалюючи рішення про
відшкодування витрат ОСОБА_6 на оренду
транспортного засобу «Хонда Цивик» д/н
НОМЕР_4, судом проігноровано, що
винаймання цього транспортного засобу
не знаходиться у причинно-наслідковому
зв'язку зі шкодою завданою внаслідок
ДТП і оренда даного транспортного
засобу жодним чином не відновлює
порушеного права власності. Так, судом
першої інстанції не взято до уваги
норми ст. ст. 22, 1192 ЦК України. Крім того,
під час судового засідання апелянт
неодноразового звертав увагу суду на
сумнівність наданого представником
позивача договору оренди № 26/07/2012 від
26.07.2012 року та квитанцій до нього на
підтвердження нібито понесених витрат.
Судом порушено норми матеріального та
процесуального права. У зв'язку з чим
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким стягнути з
відповідача ОСОБА_5 реальні збитки у
сумі 16359, 91 грн., а в решті позовних вимог
відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію
ОСОБА_6, посилаючись на
необґрунтованість доводів ОСОБА_5,
просила про відхилення скарги та
залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5 -ОСОБА_9, у судовому
засіданні на задоволенні апеляції
наполягав, з підстав зазначених у
скарзі.

ОСОБА_6 та її представниця ОСОБА_10, у
судовому засіданні проти задоволення
скарги заперечували, вважаючи рішення
суду законним та обґрунтованим.

Представник ПАТ «УСК «Гарант- Авто» до
суду не з'явився, надіслав на адресу
суду заяву, в якій просить суд
розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_5 до суду не з'явився, про причини
неявки не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав. За
таких обставин, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за його
відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, які з'явилися до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11666 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема, шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 15 постанови № 4 від 01.03.2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» …якщо пошкоджений
транспортний засіб не може бути
відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження. Порядок
відшкодування шкоди, пов'язаної з
фізичним знищенням транспортного
засобу, регламентовано статтею 30
Закону 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК
(аналогія закону) може застосовуватись
не лише страховиком, а й іншими особами,
які здійснюють діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, та
відповідають за завдану шкоду. Тобто
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. У разі
якщо власник транспортного засобу не
згоден із визнанням транспортного
засобу фізично знищеним, йому
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати з евакуації транспортного
засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж
транспортний засіб визнано фізично
знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що
24.07.2012 року на пров. Козацькому у м.
Херсоні сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобілі
«Mitsubishi Pajero Sport D 2.5» д.н.з НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5, та «Volkswagen Touareg 3.2 і»,
д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_13,
чоловік ОСОБА_6, отримали технічні
ушкодження.

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 13.08.2012 року ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності на підставі ст. 124
КУпАП (а.с.6).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_6 звернулась до ПАТ «УСК
«Гарант- Авто», яке виплатило на її
користь 50 тис. грн.. страхового
відшкодування відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження № 352
від 03.08.2012 року, за яким розмір завданих
збитків було визначено експертом у
розмірі 159960, 60 грн. (т.1 а.с. 33-35).

Згідно із висновком експертного
автотоварознавчого дослідження № 499
від 21.11.2012 року ринкова вартість
пошкодженого автомобіля «Volkswagen Touareg 3.2
і» може складати 93 600,69 грн. (т.1 а.с.69-72) .

Також матеріали свідчать, що ОСОБА_6
22.11.2012 року продала залишки автомобіля
«Volkswagen Touareg 3.2 і» ОСОБА_12 за 72 000 грн. (т.1
а.с.176). У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_6 погодилась із
тим, що транспортний засіб «Volkswagen Touareg
3.2 і», який раніше належав їй слід
визнати знищеним.

Таким чином, виходячи із встановлених
судом обставин справи, та
вищенаведених норм матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, а також роз'яснень
ВССУ, колегія суддів вважає, що розмір
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної позивачці внаслідок ДТП
слід розраховувати з урахуванням факту
визнання транспортного засобу
знищеним. А відтак відшкодування має
виплачуватись у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Разом з тим, як роз'яснив ВССУ у п. 14
вищенаведеної постанови Пленуму, при
ухваленні рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак, оскільки позивачка на час
розгляду справи апеляційним судом
здійснила відчуження залишків
належного їй транспортного засобу, то
вищевказані умови щодо передачі майна
заподіювану шкоди не можуть бути
виконані. Тому вартість залишків
пошкодженого майна, яка визначена
автотоварознавчим дослідженням № 499
від 21.11.2012 року у сумі 93 600,69 грн. має
бути врахована при визначенні
остаточної суми відшкодування.

Таким чином, сума відшкодування,
яка підлягає стягненню на користь
позивачки має бути визначена як
різниця між вартістю транспортного
засобу до ДТП, розміром страхового
відшкодування, сплаченого позивачці
компанією «Гарант авто» та вартістю
залишків пошкодженого автомобіля,
визначених автотоварознавчим
дослідженням № 499 від 21.11.2012 року. Тому
розмір відшкодування має становити
159960, 60 грн. - 50000 грн.- 93 600,69 грн. = 16 359,91
грн.

Суд першої інстанції при вирішенні
спору на вищенаведене не зважив і
помилкового визначив невірну суму до
відшкодування. Зважаючи на це, рішення
суду першої інстанції , в частині
розміру відшкодування матеріальної
шкоди має бути змінено, на підставі п. 4
ч.1 ст.309 ЦПК України.

Окрім того, колегія суддів зважає
на те, що Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ, переглядаючи
попереднє рішення апеляційного суду
Херсонської області від 19.07.2013 року в
своїй ухвалі від 04.12.2013 року погодився
із висновком апеляційного суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_5 витрат ,
пов'язаних з орендою автомобіля у сумі
123 500 грн. (т.2 а.с.74) і тому рішення суду
першої інстанції у вказаній частині не
переглядається.

Висновок суду першої інстанції
про наявність моральної шкоди,
заподіяної позивачці з вини
відповідача і необхідність його
стягнення у розмірі 5 000 грн. колегія
вважає правильним і тому рішення суду у
цій частині скасуванню чи зміні не
підлягає.

Також колегія суддів відзначає про
необхідність зменшення суми стягнення
витрат на сплату судового збору до 229, 40
грн. на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 22.05.2013 року, в частині
розміру відшкодування матеріальної
шкоди змінити, зменшивши стягнуту суму
до 16 359, 91 грн., а суму стягнутих судових
витрат зменшити до 229, 40 грн.

В іншій частині це ж рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: