Справа № 740/4744/13-ц Провадження №
22-ц/795/503/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Олійник В.П. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва
О.К.,суддів:Литвиненко І.В., Страшного
М.М.,при секретарі:Герасименко Ю.О.,за
участю:позивача ОСОБА_5, представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 10 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, зобов'язання відновити
водопостачання та стягнення моральної
шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_5 звернулася до суду
з позовом, в якому просила зобов'язати
ОСОБА_6 усунути перешкоди в
користуванні частиною присадибної
земельної ділянки площею 17,0 м2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
знесення огорожі, яка перекриває
доступ до водопровідної колонки,
зобов'язати відповідача привести
водопровідну колонку в належний
робочий стан та відновити її
функціонування, а також стягнути з
відповідача 4000 грн. 00 коп. на
відшкодування моральної шкоди. Позовні
вимоги обґрунтовуються наступним.
ОСОБА_5 є власником 47/100 частин
вищевказаного будинку, а інші 53/100 його
частин належать відповідачу. Ухвалою
суду спірну земельну ділянку площею 17,00
м2 залишено у спільному користуванні
сторін для забезпечення їм можливості
користування водопровідною колонкою,
але відповідач демонтував
водопровідну колонку та перекрив
огорожею вільний доступ до цієї
ділянки. Даними протиправними діями
ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_5 і моральну
шкоду, яка полягає в тому, що остання,
маючи похилий вік та поганий стан
здоров'я, у зв'язку з демонтуванням
водопровідної колонки вимушена ходити
за водою на відстань майже сто метрів
від вищевказаного будинку.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково та зобов'язано
ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_5 у
користуванні частиною присадибної
земельної ділянки площею 17,00 м2, що
розташована в АДРЕСА_1, шляхом знесення
огорожі, яка перекриває доступ ОСОБА_5
до цієї ділянки; у задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати дане рішення в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про відновлення функціонування
водопровідної колонки, стягнення
моральної шкоди й витрат на правову
допомогу та ухвалити рішення, яким ці
вимоги задовольнити. Доводи
апеляційної скарги є ідентичними
доводам позовної заяви. Крім того,
ОСОБА_5 зазначає, що відмовивши їй у
задоволенні вказаних позовних вимог,
місцевий суд послався на розпорядження
Київського будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 1 від
21.05.2013 р. і від 23.11.2013 р., якими
зобов'язано абонентів дільниці
водопостачання встановити лічильники
обліку використання води і її (ОСОБА_5)
особисто - підключити водопостачання
до належної їй частини будинку та
укласти відповідний договір. Але ці
документи не є належними й допустимими
доказами по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала
апеляційну скаргу, а представник
ОСОБА_6 просила її відхилити за
безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, суд І інстанції
виходив з наступного: відповідач
протиправно спорудив огорожу на
присадибній земельній ділянці будинку
АДРЕСА_1, перекривши позивачеві вільний
доступ до частини цієї ділянки площею
17,00 м2, яку виділено у їх спільне
користування; право позивача на
спожиття послуг з водопостачання
відповідачем не порушено - останній на
виконання ухвали Ніжинського
міськрайонного суду від 16.12.2011 р. та
згідно з технічними умовами й
відповідними дозволами облаштував у
належній йому частині будинку АДРЕСА_1
індивідуальну систему водопостачання,
а ОСОБА_5 не є абонентом по спожиттю
послуг з водопостачання і не
позбавлена можливості підключити
водопостачання від водорозбірної
колонки і, крім того, ОСОБА_5 теж
зобов'язана виконувати зазначену
ухвалу суду, якою і її зобов'язано
улаштувати у належній їй частині
будинку індивідуальну систему
водопостачання; оскільки право
позивача на спожиття послуг з
водопостачання не порушено, то
відсутні підстави для відшкодування їй
моральної шкоди; витрати на правову
допомогу не підлягають відшкодуванню,
так як вони не підтверджені належними
документами. Ці висновки суду є
частково невірними.

Так, по справі встановлено наступне.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду від 16.12.2011 р. по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виділ нерухомого
майна в натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою, що
набрала законної сили (її копія на а.с.
66-71), визнано укладену сторонами мирову
угоду, згідно з якою за ОСОБА_6 визнано
право власності на 53/100 часток
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами, які розташовані
в АДРЕСА_1, а за ОСОБА_5 - на 47/100 часток
цього ж будинку й надвірних будівель та
споруд; для можливості користування
обома сторонами водопровідною
колонкою у їхньому спільному
користуванні залишено частину
присадибної земельної ділянки площею
17,00 м2 та цю колонку. Даною ухвалою
також зобов'язано ОСОБА_6 й ОСОБА_5
виконати у виділених їм частинах
будинку індивідуальні системи
водопостачання.

Право власності ОСОБА_6 на 53/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 і ОСОБА_5 - на
47/100 його частин зареєстровано у КП
«Ніжинське МБТІ», що підтверджується
витягами про державну реєстрацію цих
прав відповідного змісту (їх копії на
а.с. 73, 4).

25.04.2012 р. за вихідним № 808 Відокремлений
підрозділ - Київське
будівельно-монтажне експлуатаційне
управління № 1 видав ОСОБА_6 технічні
умови на водопостачання вищевказаного
будинку і дозволив йому підключитися
до залізничних мереж водопостачання
станції Ніжин за умови здійснення
підключення водопроводу від діючої
водорозбірної колонки (а.с. 49).

16.11.2012 р. виїзною комісією виконкому
Ніжинської міської ради складено акт
обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1, в
ході якого виявлено, що ОСОБА_6
влаштував огорожу на відстані 0,75 м
(замість 1,0 м) від належної ОСОБА_5
частини будинку, перекривши нею
вільний доступ до земельної ділянки
спільного користування, на якій
знаходилася водопровідна колонка, яка
перебувала у спільному користуванні
сторін і яку демонтував ОСОБА_6 (копія
даного акту на а.с. 10).

Сторони підтверджують, що належну
позивачеві частину буд. АДРЕСА_1 до
мережі водопостачання не під'єднано, що
водопостачання за цією адресою
позивачеві здійснювалося лише через
демонтовану відповідачем водорозбірну
колонку.

25.11.2013 р. начальник Ніжинської дільниці
водопостачання Відокремленого
підрозділу - Київського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 1
направив сторонам листа за № БМЕУ-1-10/30,
у якому він згідно з розпорядженням
БМЕУ-1 зобов'язує у двотижневий термін
підключити воду до належної ОСОБА_5
частини будинку з встановленням
запірної арматури, лічильника обліку
води та укласти договір про надання
послуг з водопостачання (копія даного
листа на а.с. 51).

Внаслідок припинення водопостачання
до належної позивачеві частини будинку
останній завдано моральної шкоди у
вигляді страждань, порушення звичного
способу життя і необхідності
докладання додаткових зусиль для його
відновлення.

З встановленого апеляційний суд робить
наступні висновки.

Рішення місцевого суду в частині
зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди
у користуванні ОСОБА_5 частиною
присадибної земельної ділянки площею
17,00 м2 шляхом знесення огорожі, яка
перекриває ОСОБА_5 доступ до цієї
ділянки, не оскаржується і апеляційний
суд не встановив передбачених ч. 3 ст. 303
ЦПК України підстав для його
скасування в цій частині.

По справі встановлено факт демонтажу
відповідачем спірної водопровідної
колонки, яка відповідно до ухвали суду,
що набрала законної сили, виділена у
спільне користування і позивача, і
відповідача. Колонку, про яку йдеться,
ОСОБА_6 демонтовано без згоди ОСОБА_5
Внаслідок цього остання принаймні з
16.11.2012 р. по даний час не користується
послугами з водопостачання, які їй
надавалися Ніжинською дільницею
водопостачання Відокремленого
підрозділу - Київського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 1 за
адресою: АДРЕСА_1. Отже демонтаж спірної
водопровідної колонки ОСОБА_6 вчинив
протиправно - всупереч припису ч. 2 ст. 13
ЦК України.

Посилання ОСОБА_6 та місцевого суду на
те, що ОСОБА_6 демонтував спірну колонку
правомірно, т.я. ОСОБА_5 не позбавлена
можливості підключити водопостачання
від водорозбірної колонки, що ОСОБА_5
зобов'язана виконувати ухвалу суду,
якою і її, і відповідача зобов'язано
улаштувати у належних їм частинах
будинку індивідуальну систему
водопостачання, і що демонтаж спірної
колонки здійснено з дозволу
водопостачальника, є хибними - ці
обставини не давали відповідачеві
підстав одноосібно розпоряджатися
спірною водорозбірною колонкою, яка на
законних підставах знаходилася у його
й позивача спільному користуванні.
Крім того, у згаданих ухвалі й листі не
йдеться про обов'язок сторін
демонтувати спірну колонку.

Задоволення позовних вимог про
зобов'язання відповідача привести
водопровідну колонку в належний
робочий стан та відновити її
функціонування можливе лише у разі
наявності для цього технічної
можливості. Для належного з'ясування
судом наявності або відсутності такої
можливості необхідні спеціальні
знання у галузі техніки. З'ясовуючи цю
обставину справи, апеляційний суд
встановив наступне:

- представник відповідача апеляційному
суду пояснила, що демонтовану
відповідачем водопровідну колонку
знищено у зв'язку з непридатністю її
для подальшої експлуатації; позивач
заперечень проти даного твердження не
виказала,

- начальник Ніжинської дільниці
водопостачання Відокремленого
підрозділу - Київського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління № 1 у
листі від 17.02.2014 р. № БМЕУ-1-24 (а.с. 117)
зазначає, що мається технічна
можливість відновити водопостачання
за адресою: АДРЕСА_1, частина якого
належить ОСОБА_5 Про те, що мається
технічна можливість відновити
функціонування водорозбірної колонки,
у цьому листі не йдеться,

- на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК
України апеляційним судом
запропоновано позивачеві або провести
по справі відповідну експертизу, або
направити запит суду компетентному
органу місцевого самоврядування для
дачі висновку, чи мається технічна
можливість відновити функціонування
водорозбірної колонки за адресою:
АДРЕСА_1, та роз'яснено наслідки
невчиннення вказаних процесуальних
дій, але позивач від їх вчинення
відмовилася і просила суд вирішити
справу на підставі наявних у ній
доказів. Таким чином, ОСОБА_5 не довела,
що мається технічна можливість
привести спірну водопровідну колонку в
належний робочий стан та відновити її
функціонування. Тому апеляційний суд
позбавлений можливості відновити
порушене відповідачем право позивача
на належне функціонування системи
водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, у
вказаний у позовній заяві спосіб.

Завдана ОСОБА_6 ОСОБА_5 моральна шкода
підлягає відшкодуванню. При визначенні
розміру її відшкодування - у сумі 1000
грн. 00 коп. - суд враховує встановлені й
описані вище характер та спосіб
завдання цієї шкоди, а також тривалість
її перетерплювання позивачем. Крім
того, суд враховує, що і у момент
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, і у даний час відповідач є
пенсіонером за віком і страждає на
тяжке хронічне захворювання, що
підтверджується копіями відповідних
документів (а.с. 48, 74-77). Крім того, 18.02.2014
р. останньому встановлено ІІ групу
інвалідності внаслідок загального
захворювання безстроково, що
підтверджується копією довідки МСЕК
(а.с. 125).

Висновок суду про відмову у
відшкодуванні позивачеві витрат на
правову допомогу є незаконним. Так, на
підтвердження розміру даних витрат
позовною стороною суду І інстанції
надано витяг з договору відповідного
змісту від 25.10.2013 р. (а.с. 35) і квитанцію
про сплату адвокату гонорару у сумі 2000
грн. 00 коп. (а.с. 38). Посилання суду на те,
що дана квитанція не містить всіх
необхідних реквізитів, які мають бути у
фіскальному документі, є невірним,
виходячи з такого. Бланки
розрахункових документів, що
використовуються суб'єктами
господарювання при проведенні
розрахункових операцій без
застосування реєстраторів
розрахункових операцій, повинні
виготовлятися за затвердженими
зразками лише у випадках, визначених п.
2.6 Положення про форму та зміст
розрахункових документів, що
затверджене наказом ДПА України від
01.12.2000 р. № 614 (зареєстрований у Мін'юсті
України 05.02.2001 р. за № 105/5296) з наступними
змінами. Випадки видачі адвокатом
розрахункового документа на
підтвердження сплати йому клієнтом
гонорару під дію цього пункту не
підпадають. Посилання суду І інстанції
на відсутність розрахунку витрат на
правову допомогу як на підставу
відмови у їх відшкодуванні по даній
справі є юридично неспроможним, т.я. на
порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд не
пропонував позовній стороні його
надати.

Згідно з складеним позивачем і
адвокатом актом виконаних робіт від
10.01.2014 р., який надано апеляційному суду
(а.с. 120), та журналами судових засідань
(а.с. 79-80, 81-82, 84-85), на виконання договору
про надання юридичних послуг по даній
справі адвокат виконав такі
процесуальні дії:

- 25.10.2013 р. - складання позовної заяви - 180
хв., 18.11.2013 р. - складання уточненої
позовної заяви - 40 хв.,

- участь у судових засіданнях: 25.11.2013 р. -
протягом 41 хв., 09.12.2013 р. - протягом 57 хв.,
10.01.2014 р. - протягом 68 хв. Отже виходячи з
норм ст. 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», ч. 1 ст. 88 ЦПК
України та із встановленого чинним
законодавством розміру мінімальної
заробітної плати у відповідні періоди,
максимально можливий розмір
відшкодування ОСОБА_5 витрат на правову
допомогу адвоката становить:

- за складання позовних заяв та участь у
судовому засіданні 25.11.2013 р. - 1147 грн. 00
коп. (встановлений законом розмір
мінімальної заробітної плати) х 40%: 60 хв.
(кількість хвилин в одній годині) х 261
хв. (час фактичної участі адвоката у
процесуальних діях) = 1995 грн. 78 коп.,

- за участь у судових засіданнях 09.12.2013
р. і 10.01.2014 р. - 1218 грн. 00 коп.
(встановлений законом розмір
мінімальної заробітної плати) х 40%: 60 хв.
(кількість хвилин в одній годині) х 125
хв. (час фактичної участі у судових
засіданнях) = 1015 грн. 00 коп., а всього 3010
грн. 78 коп. Оскільки позивачем на
правову допомогу витрачено менше - 2000
грн. 00 коп., то на її користь з
відповідача підлягає стягненню
відшкодування цих витрат у саме у цьому
розмірі.

На відшкодування позивачеві витрат по
сплаті судового збору місцевим судом
стягнуто з відповідача 229 грн. 40 коп. -
пропорційно до задоволеної ним частини
вимог. Рішення місцевого суду в цій
частині є законним.

З викладеного випливає, що оскаржуване
рішення:

- в частині задоволення вимог про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою і стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судового
збору - підлягає залишенню без змін,

- в частині відмови у задоволенні вимог
про зобов'язання відновити
водопостачання належної ОСОБА_5
частини будинку - підлягає зміні щодо
мотивів відмови,

- в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди та витрат по оплаті
правової допомоги - підлягає
скасуванню з постановленням рішення
про часткове їх задоволення.

У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний
перерозподілити судові витрати по
даній справі.

У зв'язку з частковим задоволенням
апеляційним судом вимог про
відшкодування моральної шкоди і витрат
на правову допомогу позивачеві
підлягає відшкодуванню судовий збір,
сплачений за подання позову в сумі 229
грн. 40 коп. та за подання апеляційної
скарги в сумі 121 грн. 80 коп. - пропорційно
до задоволеної частини вимог і до
ставок судових витрат, встановлених п/п
п/п 2, 8 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір». Оскільки 18.02.2014 р. -
після постановлення судом І інстанції
рішення по справі відповідача визнано
інвалідом ІІ групи (копія довідки на
а.с. 125), то відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК
України відшкодування позивачеві цих
витрат належить компенсувати з
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 16 ч.
2 п. 4, 23, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково, рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 10 січня 2014 року
скасувати в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди та
витрат по оплаті правової допомоги й
частково задовольнити ці вимоги.

Стягти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000
(одну тисячу) грн. 00 коп. на
відшкодування моральної шкоди і 2000 (дві
тисячі) грн. 00 коп. на відшкодування
витрат на правову допомогу.

Дане рішення суду:

- змінити в частині мотивів відмови у
задоволенні вимог про зобов'язання
відновити водопостачання до належної
ОСОБА_5 частини АДРЕСА_1,

- залишити без змін в частині
задоволення вимог про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

Стягти на користь ОСОБА_5 на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору з:

- Ніжинського УК/м. Ніжин - 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.,

- УДКСУ у м. Чернігові Державний бюджет -
121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але воно
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:Судді: