Справа №443/1884/14-ц
Провадження № 2/443/865/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
Жидачівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого -судді
Салія В.В.

при секретарі
Оленич І.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Жидачеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Гніздичівського державного спиртового
заводу про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з
Гніздичівського державного
спиртзаводу середній заробіток за час
затримки розрахунку за період з 15.05.2010
року по 10.10.2013 року в сумі 32594.00 грн.,
обґрунтовуючи вимоги тим, що з 12
жовтня 2006 року по 14 травня 2010 року
працював на посаді оператора
газифікованої котельні на
Гніздичівському державному
спиртзаводі. Відповідач в порушення
вимог ст. 116 КЗпП України не провів
повного розрахунку при звільненні, а
тому згідно ч. 1 ст. 117 цього Кодексу
зобов'язаний виплатити йому середній
заробіток за час затримки розрахунку.
02 липня 2012 року рішенням
Жидачівського районного суду з
відповідача Гніздичівського
державного спиртового заводу в її
користь стягнуто заборгованість по
заробітній платі в сумі 3944,76 грн. та
компененсацію за невикористані
відпустки 500,99 грн. На даний час рішення
суду виконано, відповідач 26.12.2013 року
провів з нею розрахунок, що
підтверджується листом відділу ДВС
Жидачівського РУЮ № 1690/09-20 від 10.06.2014
року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з`явився, представник позивача ОСОБА_3
подала суду клопотання про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача
Гніздичівського державного спиртового
заводу в судове засідання не з`явився,
подав заяву, в якій просить справу
слухати за його відсутності, позов
визнає.

За правилами ст.ст. 158,197 ЦПК України
розгляд даної справи здійснювався без
фіксування судового процесу, оскільки
сторони до суду не з"явились.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі вважає, що заявлені вимоги є
підставними.

У відповідності ст. 115 КЗпП України
заробітна плата повинна виплачуватись
працівникам регулярно в робочі дні у
терміни, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць, через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцять днів.

За вимог ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про
працю України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів
про працю України, працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Виходячи з рішення Конституційного
Суду України від 22 лютого 2012 року
№4-рп/2012 у справі щодо офіційного
тлумачення положень статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього кодексу для звернення
працівника до суду з вимогою про
вирішення трудового спору щодо
виплати середнього заробітку за час
затримки проведення належного
розрахунку при звільненні по день
фактичного розрахунку та про виплату
компенсації за втрату частини
заробітної плати, у зв»язку з
порушенням строків її виплати,
встановлено тримісячний строк, перебіг
якого розпочинається з дня, коли
звільнений працівник дізнався або
повинен був дізнатися про це.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивачу було достовірно відомо про
факт наявність заборгованість з
виплати заробітної плати на час
первинного звернення до суду 21.06.2012
року. Рішенням Жидачівського
районного суду від 02 липня 2012 року з
відповідача Гніздичівського
державного спиртового заводу в її
користь стягнуто заборгованість по
заробітній платі в сумі 3944,76 грн. та
компененсацію за невикористані
відпустки 500,99 грн.. На підставі
виконавчого листа, виданого на
виконання вказаного рішення,
відповідачем 26.12.2013 року проведені
позивачу виплати у повному обсязі, що
не заперечує позивач та
підтверджується листом відділу ДВС
Жидачівського РУЮ № 1690/09-20 від 10.06.2014
року.

Таким чином, позивач повинен був
звернутися до суду за захистом своїх
прав, в тримісячний строк, перебіг
якого розпочинається з дня, коли він
дізнався або повинна був дізнатися про
те, що власник або уповноважений ним
орган, з вини якого сталася затримка
виплати всіх належних при звільненні
сум, фактично з ним розрахувався. В той
же час, позивач звернувся до суду з
даним позовом 20 жовтня 2014 року, тобто з
пропущенням строку. Заяв про
поновлення строків позивач до суду не
подавав, а судом під час розгляду
справи поважність причин пропуску
строку звернення позивачем до суду не
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для поновлення позивачу
пропущеного строку звернення до суду
за вирішенням трудового спору, а тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню в зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня отримання до
апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд.

Головуючий -суддя: підпис

Жидачівського районного суду
В.В. Салій

Примітка: оригінал рішення
знаходиться в матеріалах

цивільної справи № 443/1884/14-ц