Справа №2/489/2313/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 р. Ленінський районний
суд м. Миколаєва складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г. , при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку (далі - ОСББ)
«Співдружність» до ОСОБА_1 про визнання
квартири нежитловою частиною будинку,
третя особа без самостійних вимог
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю у Миколаївській
області (далі - ДАБК),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. ОСББ звернулося до суду з
позовом, вимоги якого надалі уточнило
(а.с.187-188), та остаточно просило визнати
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
нежитловою частиною багатоквартирного
житлового будинку розташованого за
цією ж адресою, що відповідно до
технічного паспорту від 04 листопада 1996
р. складається з приміщення 10-17 площею
51,0 кв.м., тераси XXIII площею 33,0 кв.м.,
балкону №12.

Вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок
незаконного рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
серпня 2005 р. була узаконена самочинно
побудована квартира №12, хоча за
проектом та за технічним паспортом в
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1
лише 11 квартир. Теперішній власник
через негативні стосунки з іншими
мешканцями багатоквартирного будинку
відмовляється приводити приміщення
так званої квартири до належного
технічного стану, що становить
небезпеку як для його родини так і
інших мешканців. Тому визнання
квартири нежитловою частиною
багатоквартирного будинку змусить
ОСОБА_1 привести квартиру до належного
стану та прийняти її до експлуатації
відповідними органами та установами.

В судовому засіданні представник ОСББ
позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав письмові заперечення
проти позову та заяву про застосування
строку позовної давності.

Представник ДАБК в судове засідання не
з'явився.

Суд, заслухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи
встанови наступні обставини.

18 грудня 2002 р. ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 за
нотаріально посвідченим договором
житлові кімнати 10-17 площею 51,0 кв.м.,
тераси XXIII площею 33,0 кв.м., балкон №12,
ворота №2, огорожа №4, сходи та вхід в
під'їзд - в загальному користування, що
складало 5/100 частин домобудівні
АДРЕСА_1. (а.с.26).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 вересня 2005 р. у справі
№2-3969/2005 р., що було скасовано рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 листопада 2010 р., за ОСОБА_3
визнано право власності на квартиру №12
(а.с.9, 23,24). Відповідно до змісту
вказаного рішення апеляційного суду за
ОСОБА_3 розпорядженням адміністрації
Ленінського району Миколаївської
міської ради від 21 червня 2004 р. №248р
оформлено самовільне збільшення
житлової площі на 23,2 кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1 та затверджено акт прийомки
до експлуатації цієї квартири та
постановлено видати свідоцтво про
право власності.

Підставою для скасування рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 вересня 2005 р. і
ухвалення апеляційною інстанціє
рішення про відмову в задоволенні
позову слугувало незалучення всупереч
положенням Глави 26 ЦК України до участі
в справі усіх співвласників будинку за
вказаною адресою.

Однак за час дії рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
вересня 2005 р., квартира була продана
ОСОБА_4 за нотаріальним договором від 25
листопада 2005 р., а остання продала
квартиру ОСОБА_1 за нотаріальним
договором від 04 жовтня 2006 р. (а.с.25).

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що
вимоги які висунув позивач не є
способами захисту, які передбачені ст.
16 ЦК України, оскільки до компетенції
суду не входить встановлення,
переоцінка вже визначеного технічного
статусу в даному випадку об'єкту
нерухомості.

Крім того, сформульовані остаточно
вимоги зачіпляють інтереси усіх
набувачів спірної нерухомості,
оскільки ставиться під сумнів факт
набуття та розпорядження ними
квартирою АДРЕСА_1, а представник
позивача відмовився на пропозицію суду
залучити їх до участі в справі в якості
співвідповідачів.

За таких обставин, позов задоволенню не
підлягає.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України
судові витрати позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький