печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарях - Насурлаєвій К.Е.,
Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації як органу опіки та
піклування в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання
малолітньої дитини та звільнення від
обов'язків опікуна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Печерська районна у м. Києві
державна адміністрація як органі опіки
та піклування звернувся до суду і
просить відібрати малолітнього
підопічного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від
опікуна - ОСОБА_4 та передати його
органу опіки та піклування Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації для подальшого
влаштування дитини до іншої сімейної
форми виховання, та звільнити від
виконання обов'язків опікуна ОСОБА_3 по
відношенню до малолітнього
підопічного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

Печерською районною в м. Києві
державною адміністрацією, як органом
опіки та піклування, розглянуто
питання про доцільність звільнення від
обов'язків опікуна гр. ОСОБА_3 по
відношенню до малолітнього
підопічного ОСОБА_2, 27.11.2000р.н.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 17 жовтня 2012р. (Справа №
2-1956/12) батька малолітнього ОСОБА_2 - гр.
ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав, а
опікуном над дитиною призначено
хрещеного батька дитини - гр. ОСОБА_3.
Мати малолітнього ОСОБА_2 - гр. ОСОБА_6
психічно хвора, перебуває на обліку в
Київському психоневрологічному
диспансері

Гр. ОСОБА_3 тривалий час проживав разом
гр. ОСОБА_6 та її сином на одній житловій
площі та фактично вони перебували на
його утриманні. В період коли дитина
набула статусу дитини позбавленої
батьківського піклування він виявив
бажання взяти хлопця під опіку і
офіційно займатися його вихованням. Гр.
ОСОБА_3 був повідомлений про
відповідальність, яка покладається на
нього як на офіційного опікуна
малолітньої дитини та про наслідки
невиконання ним своїх обов'язків.
Опікун повідомив органу опіки та
піклування, що він вже виховує
малолітнього ОСОБА_2 і надалі буде
вживати всіх можливих заходів, щоб
виправити поведінку хлопця, та
виховати його повноцінним членом
суспільства. Малолітній ОСОБА_2
підтвердив слова гр. ОСОБА_3 та дав свою
згоду на те, щоб його хрещений став
офіційним опікуном, пообіцявши при
цьому виправити свою поведінку в кращу
сторону та дотримуватись норм
суспільної моралі.

Слід зазначити, що раніше хлопець
відвідував басейн та разом з опікуном
займався спортом. Проте це був
нетривалий період, хоча опікун
запевняє, що він і надалі залучає
хлопця до занять плаванням, а також
робить з ним вранішні пробіжки. Жодних
підтверджень тому, що дитина відвідує
якісь гуртки чи додаткові заняття
немає. Нажаль, протягом всього часу,
коли ОСОБА_2 перебував під опікою у гр.
ОСОБА_3, він не тільки не виправив свою
поведінку, але й взагалі вийшов з-під
контролю свого опікуна. Він його не
слухає, не вважає за необхідне
повідомляти його про своє
місцезнаходження і про те, чим він
займається у свій вільний час, якого у
нього вдосталь, адже школу хлопець
відвідує теж епізодично. Жодні
роз'яснювальні бесіди, жодні заходи, що
вживалися як співробітниками Служби у
справах дітей, так і фахівцями
Печерського районного в місті Києві
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, а також педагогічним
колективом СШ № 80, не дали позитивних
результатів. На кожній бесіді ОСОБА_2
обіцяє виправити свою поведінку, проте
все так і лишається на рівні обіцянок.
Опікун також на кожній зустрічі обіцяє
вжити заходів для подолання проблеми,
проте на сьогоднішній день позитивних
результатів на жаль немає.

Численні виклики на дорадчий орган,
мотиваційні бесіди фахівців
Печерського РЦСССДМ та спеціалісті
Служби у справах дітей також не дали
бажаного результату. Це
підтверджується численними актами
інспектування родини та витягами з
протоколів засідань дорадчого органу,
на яких слухалось питання щодо
ситуації, яка склалася в родині
малолітнього ОСОБА_2. Опікун і
підопічний не можуть знайти між собою
спільної мови. Гр. ОСОБА_3 не має
позитивного впливу на ОСОБА_2, не може
контролювати його поведінку. Що, як
наслідок, тягне за собою ведення ОСОБА_2
аморального способу життя. Так, на
сьогоднішній день, дитина часто не
ночує вдома, перебуває на вулиці з
підозрілими особами, з яким палить та
розпиває спиртні напої. Навчанням
ОСОБА_2 не цікавиться, до школи
приходить тільки щоб поїсти, оскільки
він, як дитина, позбавлена
батьківського піклування забезпечений
безкоштовним харчуванням.

Протягом 2013 року фахівцями ПРЦСССДМ
постійно проводились заходи
соціального інспектування, проте деякі
з них не вдалося провести, адже за
місцем проживання опікуна та
підопічного ніхто не відкривав двері,
що свідчить про те, що ні дитини ні
опікуна не було вдома в той час, коли
ОСОБА_2 згідно його шкільного графіку
мав перебувати вдома і готуватись до
школи.

Ще одним підтвердженням того, що опікун
не має впливу на підопічного є той факт,
що на засідання комісії з питань
захисту прав дітей Печерської районної
в місті Києві державної адміністрації,
гр. ОСОБА_3 прийшов без підопічного. На
запитання гр. ОСОБА_3 відповів, що він
не знає де ОСОБА_2, оскільки телефон
дитини не відповідає і куди хлопець
пішов опікун також не знає.

Дитина як і раніше не має постійного
місця реєстрації, проживає в
приватному будинку разом з опікуном та
своєю хворою мамою. При встановленні
опіки гр. ОСОБА_3 обіцяв зареєструвати
дитину за адресою своєї реєстрації
АДРЕСА_1, але до цього часу так цього і
не зробив. Більше того, його самого
знято з реєстраційного обліку за
вказаною адресою рішенням суду від
18.04.2013р. Де зараз зареєстрований опікун
достеменно не відомо.

Ситуація, що склалася є неприйнятною,
та такою, що потребує негайного
вирішення. Опікун отримує державну
соціальну допомогу на дитину, що
перебуває під опікою щомісячно у
розмірі 2572грн. Звіту про використання
цих коштів опікун надати не може,
оскільки з його слів, він постійно
витрачає на підопічного кошти
враховуючи свої власні, також він
регулярно дає ОСОБА_2 кишенькові кошти,
але підтвердження цьому також жодного
немає. Дитина навіть якщо і отримує
зазначені кошти, витрачає їх
безконтрольно. Опікуну не відомо, що
купує ОСОБА_2, що вживає і з ким
спілкується. На жодні розвиваючі
гуртки чи курси ОСОБА_2 не ходить, то ж
кошти відповідно на них не тратяться.

Під час судового розгляду представник
позивача ОСОБА_10. , а в подальшому
представник ОСОБА_12 підтримали вимоги,
просили їх задовольнити, посилаючись
на обставини викладені у заяві,
вказуючи на те, що поведінка дитини не
змінюється, а відповідач не може
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти та
підготувати її до самостійного життя,
оскільки між ним та дитиною склались
такі відносини, за яких опікун не має
впливу на свого підопічного.

Відповідач ОСОБА_3 вимоги позивача не
визнав, вказуючи на те, що він
намагається здійснювати належним
чином свої обов'язки, іноді ОСОБА_2
прислуховується, але поведінка суттєво
не змінюється. З дитиною він проводить
бесіди, роз'яснює необхідність
отримати освіту , здобути професію,
забезпечує його харчуванням, одягом та
необхідними речами. Відповідач визнав
те, що ОСОБА_2 дійсно епізодично
відвідує школу, домашнього завдання не
робить, бувають випадки коли дитина не
ночує дома.

Малолітній ОСОБА_2 під час судового
розгляду висловлюючи свою думку з
приводу поданого позову зазначав про
те, що він змінить свою поведінку,
оскільки бажає залишитись під опікою
ОСОБА_3

Суд вислухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
думку малолітнього ОСОБА_2, допитавши
свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9,
вивчивши письмові докази у справі,
прийшов до наступного висновку.

Згідно Декларації прав дитини Дитині
законом або іншими засобами повинен
бути забезпечений спеціальний захист і
надані можливості та сприятливі умови,
які дозволили б їй розвиватися фізично,
розумове, морально, духовно та у
соціальному відношенні здоровим і
нормальним шляхом і в умовах свободи та
гідності. При виданні з цією метою
законів головним міркуванням має бути
найкраще забезпечення інтересів
дитини. Дитина має право на здобуття
освіти, яка має бути безкоштовною і
обов'язковою, в усякому разі на
початкових стадіях. Їй має даватися
освіта, яка сприяла б її загальному
культурному розвиткові і завдяки якій
вона могла б на основі рівності
можливостей розвинути свої здібності і
особисте мислення, а також
усвідомлення моральної і соціальної
відповідальності, і стати корисним
членом суспільства. Якнайкраще
забезпечення інтересів дитини має бути
керівним принципом для тих, хто
відповідає за її освіту і навчання; ця
відповідальність лежить насамперед на
її батьках.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Згідно ст. 170 Сімейного кодексу України
суд може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або
одного з них, не позбавляючи їх
батьківських прав, у випадках,
передбачених пунктами 2-5 частини
першої статті 164 цього Кодексу, а також
в інших випадках, якщо залишення дитини
у них є небезпечним для її життя,
здоров'я і морального виховання. У
цьому разі дитина передається другому
з батьків, бабі, дідові, іншим родичам -
за їх бажанням або органові опіки та
піклування. У виняткових випадках, при
безпосередній загрозі для життя або
здоров'я дитини, орган опіки та
піклування або прокурор мають право
постановити рішення про негайне
відібрання дитини від батьків. У цьому
разі орган опіки та піклування
зобов'язаний негайно повідомити
прокурора та у семиденний строк після
постановлення рішення звернутися до
суду з позовом про позбавлення батьків
чи одного з них батьківських прав або
про відібрання дитини від матері,
батька без позбавлення їх батьківських
прав. З таким позовом до суду має право
звернутися прокурор.

Положення частин першої - третьої цієї
статті застосовуються до відібрання
дитини від інших осіб, з якими вона
проживає.

Згідно ст. 251 Сімейного кодексу України
особа може бути звільнена від
обов'язків опікуна або піклувальника
дитини у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України, а також
тоді, коли між опікуном, піклувальником
та дитиною склалися стосунки, які
перешкоджають здійсненню ними опіки,
піклування.

Згідно ст. 55 ЦК України опіка та
піклування встановлюються з метою
забезпечення особистих немайнових і
майнових прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх осіб, а також
повнолітніх осіб, які за станом
здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Згідно ст. 67 ЦК України опікун
зобов'язаний дбати про підопічного, про
створення йому необхідних побутових
умов, забезпечення його доглядом та
лікуванням. Опікун малолітньої особи
зобов'язаний дбати про її виховання,
навчання та розвиток.

Згідно ст. 75 ЦК України за заявою органу
опіки та піклування суд може звільнити
особу від повноважень опікуна або
піклувальника у разі невиконання нею
своїх обов'язків, порушення прав
підопічного, а також у разі поміщення
підопічного до навчального закладу,
закладу охорони здоров'я або закладу
соціального захисту.

Судом встановлено, що рішенням
Печерського районного суду міста Києва
від 17 жовтня 2012р. (Справа № 2-1956/12) батька
малолітнього ОСОБА_2 - гр. ОСОБА_5
позбавлено батьківських прав, а
опікуном над дитиною призначено
хрещеного батька - гр. ОСОБА_3. Мати
малолітнього ОСОБА_2 - гр. ОСОБА_6
страждає психічним захворюванням,
перебуває на обліку в Київському
психоневрологічному диспансері.

Гр. ОСОБА_4 тривалий час проживав разом
гр. ОСОБА_6 та її сином на одній житловій
площі та фактично займався їх
утриманням. В період коли дитина набула
статусу дитини позбавленої
батьківського піклування він виявив
бажання взяти хлопця під опіку і
офіційно займатися його вихованням. Гр.
ОСОБА_3 був повідомлений про
відповідальність яка покладається на
нього як на офіційного опікуна
малолітньої дитини та про наслідки
невиконання ним своїх обов'язків.
Опікун повідомив органу опіки та
піклування, що він вже виховує
малолітнього ОСОБА_2 і надалі буде
вживати всіх можливих заходів, щоб
виправити поведінку хлопця, та
виховати його повноцінним членом
суспільства. Малолітній ОСОБА_2
підтвердив слова гр. ОСОБА_3 та дав свою
згоду на те, щоб його хресний став
офіційним опікуном, пообіцявши при
цьому виправити свою поведінку в кращу
сторону та дотримуватись норм
суспільної моралі.

Проте на протязі всього часу, коли
ОСОБА_2 перебував під опікою у гр.
ОСОБА_3, він не тільки не виправив свою
поведінку, але й взагалі вийшов з-під
контролю свого опікуна. Жодні
роз'яснювальні бесіди, жодні заходи, що
вживалися як співробітниками Служби у
справах дітей, так і фахівцями
Печерського районного в місті Києві
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, а також педколективом
СШ № 80, не дали жодних результатів. На
кожній бесіді ОСОБА_2 обіцяє виправити
свою поведінку, проте все так і
лишається на рівні обіцянок. Опікун
також на кожній зустрічі обіцяє вжити
заходів для подолання проблеми, проте
на сьогоднійшній день позитивних
результатів на жаль немає. Опікун і
підопічний не можуть знайти між собою
спільної мови. Гр. ОСОБА_3 не має
позитивного впливу на ОСОБА_2, не може
контролювати його поведінку. Що, як
наслідок, тягне за собою ведення ОСОБА_2
аморального способу життя. Так, на
сьогоднішній день, дитина часто не
ночує вдома, перебуває на вулиці з
підозрілими особами, з яким палить та
розпиває спиртні напої. Навчанням
ОСОБА_2 не цікавиться, до школи
приходить тільки щоб поїсти, оскільки
він, як дитина, позбавлена
батьківського піклування забезпечений
безкоштовним харчуванням.

Згідно висновку про доцільність
звільнення від обов'язків опікуна
ОСОБА_3 по вілношенню до малолітнього
підопічного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
Печерська районна в місті Києві
державна адміністрація, як орган опіки
та піклування, вважає за доцільне
звільнити від виконання обов'язків
опікуна гр. ОСОБА_3 по відношенню до
малолітнього підопічного ОСОБА_2,
враховуючи, що між опікуном та
піклувальником немає взаємної довіри
та підтримки.

Із показів допитаних в суді свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9 вбачається, що
ОСОБА_2 будучи забезпеченим одягом,
їжою, підручниками та іншими
необхідними речами, школу відвідує
епізодично, пропускає навчання без
поважних причин, не ставлячи до відома
свого опікуна. При відвідуванні школи
на уроках поводить себе зухвало,
навчанням не цікавиться, у зв'язку з чим
дитина не має навіть базових знань,
домашніх завдань ніколи не робить.
Опікун ОСОБА_3 впливу на ОСОБА_2 немає,
що впливає на те, що поведінка
останнього є неконтрольованою.

Із відомостей наданих Спеціалізованою
школою №8 м. Києва видно, що навчання
ОСОБА_2 знаходиться на найнижчому
рівні .

Встановлено, що ОСОБА_2 гуртків та
додаткових занять не відвідує,
періодично не ночує за місцем свого
проживання, після подання позову до
суду відвідування школи дещо
почастішало , але поведінка на уроках
не змінилась, покращень в отриманні
знань немає.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 по м. Києву та Київській області
не зареєстровані, проживають у
приватному будинку у АДРЕСА_2 , де мають
дві кімнати, облаштовані до проживання.

Під час судового розгляду встановлено,
що роз'яснювальні бесіди, жодні заходи,
що вживалися як співробітниками Служби
у справах дітей, так і фахівцями
Печерського районного в місті Києві
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, а також педагогічним
колективом СШ № 80, не дали позитивних
результатів.

Отже під час судового розгляду
обставини, якими обгрунтовувались
вимоги знайшли своє підтвердження.

Адміністрація спеціалізованої школи №
80 м. Києва 25 листопада 2014 року
проінформула суд про те, що протягом І
семестру ОСОБА_2, учень 7 -а класу, який
стоїть на обліку як дитина, що
опинилася у складних життєвих
обставинах, дитина , що знаходиться під
опікою, продовжує прогулювати заняття
без поважних причин. Свою відсутність
пояснює тим, що йому хотілось погуляти
з друзями. Адміністрація щодня
повідомляє ОСОБА_3 про кожен пропуск
уроків учня. ОСОБА_2 пише пояснювальні
записки . Поведінка ОСОБА_2 у шкільному
колективі суттєво не змінилась. На
уроках не вміє зосередитись, через що і
отримує невисокі оцінки, хоча має
здібност до навчання. Дитині потрібен
цілодобовий нагляд, тому що він сам не
може зорганізуватись і відвідувати всі
уроки. Вдома він каже, що іде до школи,
але не доходить. ОСОБА_3 не має впливу на
ОСОБА_2. Після останніх судових
засідань ОСОБА_2 намагався приходити до
школи, але з початку тижня його знову
немає на заняттях. Враховуючи якості
характеру, які притаманні ОСОБА_2,
ситуація може бути неконтрольованою.

Оцінивши встановлені обставини та
зібрані докази суд приходить до
висновку про обгрунтованість вимог
позивача та необхідність відібрання
дитини та звільнення опікуна від
обов'язків.

Так, суд виходить з того, що досягнення
закріплених Декларацією прав дитини
принципів та встановлених Сімейним
кодексом України обов'язків заходами
опікуна - відповідача ОСОБА_3 не
видається можливим, оскільки ОСОБА_2
на протязі тривалого часу не
розвивається фізично, розумово,
морально, духовно та у соціальному
відношенні здоровим і нормальним
шляхом . Зазначене може призвезти до
неможливості ОСОБА_2 бути готовим до
самостійного життя.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 150,170, 251 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 55,67,75 ЦК України,
ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Відібрати малолітнього підопічного
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від опікуна -
ОСОБА_4 та передати його органу опіки та
піклування Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації для
подальшого влаштування дитини до іншої
сімейної форми виховання.

Звільнити від виконання обов'язків
опікуна ОСОБА_3 по відношенню до
малолітнього підопічного ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Цокол Л.І.