АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9199/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Петренко
І.О. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року
про скасування забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська суду від 17 червня 2014
року, що була винесена в межах розгляду
даної цивільної справи, було
задоволено заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову та накладено арешт
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить
на праві власності ОСОБА_3.

ПАТ КБ «ПриватБанк», що було залучено
до участі в справі як третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача,
звернулось до суду із заявою про
скасування вищеозначених заходів
забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви посилались
на ту обставину, що рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 серпня 2012 року
було звернуто стягнення на предмет
іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, яке
належить на праві власності ОСОБА_3,
шляхом його продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Окрім цього, рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року із вказаного
домоволодіння було виселено
відповідача зі зняттям такої особи з
реєстраційного обліку за місцем
мешкання.

Відтак, заходи забезпечення позову по
даній цивільній справі, унеможливлюють
виконання означених судових рішень та
перешкоджають веденню ПАТ КБ
«ПриватБанк» своєї господарської
діяльності, у зв'язку з чим і просять
суд скасувати такі заходи забезпечення
позову, що були вжиті ухвалою суду від 17
червня 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року
заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про
скасування заходів забезпечення
позову задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування ухвали суду та
просить постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»
про скасування заходів забезпечення
позову відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ПАТ КБ
«ПриватБанк» про скасування заходів
забезпечення позову суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» як
іпотекодержатель має пріоритет права
на задоволення забезпечених іпотекою
своїх майнових вимог за рахунок
предмета іпотеки перед іншими особами,
права чи вимоги яких зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки,
або взагалі не є зареєстрованими.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до умов кредитного договору
від 22 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, останнім
було отримано кредит в розмірі 60 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Із матеріалів даної цивільної справи
також вбачається, що в забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за таким
кредитним договором 22 лютого 2008 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником
ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки ,
відповідно до умов якого в іпотеку
банку було передане нерухоме майно у
вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, та
встановлено органом нотаріату
заборону на відчуження такого
нерухомого майна.

Судом також встановлено, що у зв'язку із
не виконанням позичальником своїх
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
28.08.2012 року було звернуто стягнення на
предмет іпотеки - домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_3, шляхом його продажу
ПАТ КБ «ПриватБанк». Рішення набуло
чинності у встановленому законом
порядку.

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 « Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», суд, розглядаючи заяву про
забезпечення позову має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися в тому, що є спір між
сторонами та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, а також з'ясувати відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа заявленим позовним
вимогам. При встановленні зазначеної
відповідності, слід врахувати, що вжиті
заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної чи
фізичної особи, а також суд повинен
брати до уваги не тільки інтереси
позивача, але й інших осіб, права яких
можуть бути порушені застосуванням
відповідних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотекою є вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, згідно з яким іпотекодержатель
має право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно з ч. 7 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 33 цього ж Закону у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те , що
судом було вирішено питання щодо
скасування заходів забезпечення
позовних вимог ОСОБА_2 на підставі
клопотання ПАТ КБ « ПриватБанк» про
залучення його до участі в справі у
якості третьої особи , що не заявляє
самостійних вимог, не відповідає
матеріалам справи , з якої вбачається ,
що 23 вересня 2014 року банк звернувся до
суду як з вище вказаним клопотанням ,
так і з самостійною заявою про
скасування заходів забезпечення ( ар.
сп. 9-12).

Посилання ж в апеляційній скарзі на
положення закону України « Про
іпотеку» та не надання банком суду
доказів безпосередньої реалізації
рішення суду в порядку передбаченому
ч.1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» по суті
зводяться до не згоди з оскаржуваною
ухвалою та тлумаченню закону.

Виходячи з вище наведеного , колегія
суддів вважає , що підстав для
задоволення апеляційної скарги не
встановлено , в зв»язку з чим її слід
відхилити , а ухвалу суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
- І.О. Петренко

судді
- С.П.Котушенко

- М.М. Романюк