Справа № 308/95/14-ц
Провадження № 2/308/2361/14
У Х В А Л А

22 січня 2014 року
м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області Сарай А.І.,
розглянувши заяву ПАТ КБ «Приватбанк»
про забезпечення позову у справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з
позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Разом з поданою позовною заявою
позивач подав заяву про забезпечення
позову, в якій просить накласти арешт у
межах суми заборгованості за кредитом
у розмірі 17741.1 доларів США, що складає
141804.61 грн. на грошові кошти, рухоме та
нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1
шляхом заборони будь-яким особам
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження, обмежити відповідача у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань,
оскільки неприйняття заходів
забезпечення позову може зробити
неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що заява не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті ЦПК передбачено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 22.12.2006 року
№ 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

У відповідності до п. 4 Інформаційного
листа № 10-72/0/4-13 від 16.01.2013 р. Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вбачається, що заява про
забезпечення позову може бути
пред'явлена і на стадії відкриття
провадження у справі, стадії
провадження у справі до судового
розгляду, стадії судового розгляду в
суді першої інстанції, стадії
провадження в апеляційній інстанції.
Питання про забезпечення позову
вирішується суддею, у провадженні
якого перебуває справа, одноособово
без повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене та те, що
позивачем не надано жодного доказу
того, що не вжиття заходів забезпечення
позову може в подальшому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у разі задоволення його позовних
вимог, вважаю, що в задоволенні заяви
про забезпечення позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ПАТ КБ
«Приватбанк» про забезпечення позову у
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 5 днів з дня
отримання її копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Сарай
А.І.