АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7499/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Врона А. О. Доповідач - Болтунова
Л.М. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О.,
Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія» на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27 червня
2014 року у справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія» до ОСОБА_2, третя
особа - Публічне акціонерне товариство
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПрАТ «Українська
страхова компанія» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, посилаючись на те, що 06 травня 2008
року між ПАТ «АКБ «Капітал» та ОСОБА_2
був укладений договір про надання
споживчого кредиту № 445, згідно якого
відповідач отримав кредит в розмірі 11200
грн. На підставі кредитного договору,
між ПрАТ «Українська страхова
компанія» та ПАТ АКБ «Капітал» було
укладено договір поруки № 445 від 06
травня 2008 року та договір застави
майнових прав № 04/08-3 від 11 серпня 2010
року. Однак, відповідач своєчасно не
сплатив суму боргу за кредитом.

В свою чергу, позивач виконав свої
зобов'язання у повному обсязі перед
банком зі сплатою суми боргу по
кредиту, нарахованих процентів, пені,
штрафу. Відповідно повідомлення банку
№ 3/1753 від 17 червня 2011 року, загальна
сплачена позивачем сума боргу
відповідача становить 24544,73 грн. В
зв'язку з чим, у порядку регресної
вимоги, ПрАТ «Українська страхова
компанія» просило суд стягнути на свою
користь з ОСОБА_2 зазначену суму боргу.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 06
травня 2008 року між ВАТ «АКБ «Капітал»,
правонаступником якого є ПАТ «АКБ
«Капітал» та ОСОБА_2 укладено договір
про надання споживчого кредиту
№05/060508/445К, відповідно до умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 11200
грн. строком до 05 травня 2010 року зі
сплатою 23% річних за користування
кредитом.

Відповідно до умов договору поруки № 445
від 06 травня 2008 року позивач поручився
солідарно відповідати перед банком за
своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань
за вказаним кредитним договором.

У подальшому, 11 серпня 2010 року між ПАТ
«АКБ «Капітал» та ПрАТ «Українська
страхова компанія» було укладено
договір застави майнових прав №04/08-03.
Предметом вказаного договору є
забезпечення позивачем, як майновим
поручителем, виконання зобов'язань за
кредитними договорами, укладеними між
ПАТ «АКБ «Капітал» та фізичними
особами, зазначеними у додатку, зокрема
ОСОБА_2 За умовами вказаного договору
позивач передав у заставу
заставодержателю майнові права на
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку заставодавця
НОМЕР_1.

На підставі договору застави майнових
прав, 17 червня 2011 року ПАТ «АКБ
«Капітал» направило на адресу ПрАТ
«Українська страхова компанія»
повідомлення № 3/1753 про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання,
в якому було зазначено про наявності у
позичальників заборгованості за
кредитними договорами.

Зокрема, ОСОБА_2 станом на 17 червня 2011
року, мав заборгованість в сумі 24544,73
грн., яка складається із заборгованості
за кредитом - 10117,17 грн., заборгованості
за процентами - 5835,23 грн., штрафу - 5835,23
грн., пені за несвоєчасне повернення
кредиту - 1748,58 грн., пені за несвоєчасну
сплату відсотків - 1008,52 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в
державному реєстрі обтяжень рухомого
майна від 17 червня 2011 р. здійснено
звернення стягнення за договором
застави майнових прав № 01/08-3 від 11
серпня 2010 р., укладеного між ПАТ «АКБ
«Капітал» та ПрАТ «Українська страхова
компанія», пунктом 7.2. якого
передбачено звернення стягнення на
предмет застави шляхом списування з
вкладного рахунку заставодавця.

Відповідно до виписки з особового
рахунку від 19 серпня 2011 р., ПАТ «АКБ
«Капітал» здійснив списання грошових
коштів ПрАТ «Українська страхова
компанія» у зв'язку із зверненням
стягнення на предмет застави на
загальну суму 3754000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.557 ЦК України
поручитель, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, у зв'язку з
ненаправленням йому боржником
повідомлення про виконання ним свого
обов'язку, має право стягнути з
кредитора безпідставно одержане або
пред'явити зворотну вимогу до боржника.

Розглядаючи по суті даний спір, суд
першої інстанції виходив з того, що
виконання зобов'язань боржника за
кредитним договором здійснено у
примусовому порядку відповідно до
правовідносин між ПАТ «АКБ «Капітал»
та ПрАТ «Українська страхова компанія»
за договором застави майнових прав, а
не договору поруки, а тому дійшов
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача, які обґрунтовані
правом на зворотну вимогу до боржника,
не підлягають задоволенню.

Зазначений висновок суду відповідає
обставинам справи, узгоджується з
нормами матеріального та
процесуального права, які правильно
застосовані судом першої інстанції.

Доводи апелянта у скарзі про
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та до переоцінки тих
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтувалося на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні у
судовому засіданні, відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи,
районним судом були виконані всі
вимоги процесуального закону, спір
вирішено у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.
Рішення є обґрунтованим, з повним
відображенням обставин, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є правильними.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам закону, а тому апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія» - відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Головуючий
Болтунова Л.М.

Судді:
Макаров М.О.

Тамакулова В.О.