АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2900/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30,34 Подорога Л.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бондаренко С. І. РІШЕННЯ
27 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоБондаренка С.
І.суддівЗахарової А. Ф. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» на
рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 30 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до Шполянського РЕМ ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ «Шполянська
швейна фабрика ім. А.Лібовнера», третя
особа ОСОБА_8 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої пожежею, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2007 року ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулися до суду з позовом до
Шполянської РЕМ «Черкасиобленерго»
про відшкодування шкоди завданої
пожежею, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що позивачі проживали в АДРЕСА_1, яка
належала позивачам та синові ОСОБА_9, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, посвідчене органом
приватизації Шполянської швейної
фабрики реєстр №844.

29 червня 2002 року у будинку сталася
пожежа внаслідок загорання ізоляції
електричних дротів і горючих
матеріалів із-за перенапруги. 19 липня
2002 року Шполянською прокуратурою була
порушена кримінальна справа відносно
службових осіб Шполянського РЕМ за
статтею 367 частина 2 КК України.

Звинувачення висунуто майстру по
експлуатації та ремонту розподільчих
мереж Шполянської дільниці
Шполянського РЕМ «Черкасиобленерго»
ОСОБА_8

29 червня 2004 року ОСОБА_8 було звільнено
від кримінальної відповідальності на
підставі статті 48 КК України, а
кримінальну справу закрито за статтею 7
КПК України.

В ході слідства позивачів допитували
як свідків, але потерпілими не визнали
вказавши, що пожежею спричинено шкоду
на загальну суму 45821,98 гривень, що
складає вартість самого приміщення
будинку, не зважаючи на те, що позивачі
перерахували майно, яке було знищено в
їхній квартирі внаслідок пожежі.

Про розгляд кримінальної справи їх не
повідомили.

У квартирі позивачів до пожежі
знаходилося таке майно:

У спальній кімнаті:

Шафа з антресолями - 550 гривень;Ліжко
двоспальне - 450 гривень; диван - 400
гривень; Стіл тумба 2 штуки - 400 гривень;
шафа для книг - 250 гривень; стінка
італійського виробництва з 5-ма
відділеннями - 3000 гривень; м'яка частина
- 700 гривень (диван,2 крісла, тумбочка під
телевізор).

У кухні:

кухонна стінка 2-х метрова з 3-х шаф - 750
гривень;

Стіл 1 4 стільці - 250 гривень;

Електрична духовка -150 гривень;

Сервіз чайний на 12 персон - 120 гривень;

Сервіз кофейний на 6 персон - 65 гривень;

У коридорі:

коридорний гарнітур (пенал, вішалка,
дзеркало);

Також 4 люстри по 100гривень на суму 400
гривень і 1 люстра 150 гривень.

Кухонний посуд на загальну суму 700
гривень: тарілки 200 штук, набір ножів 2
штуки, набір каструль 3 штуки, набір
веделок 50 штук, набір ложок 40 штук.

У квартирі до пожежі був зроблений
ремонт замінено 4 дверей, на вхідних
дверях змінений дерматин з обох сторін
на загальну суму 2000 гривень.

Знищено електролічильник 100 гривень,
електричний дзвінок 50 гривень, швейна
машинка 300 гривень, книги на суму 100
гривень ,а також документи на забудову
300 гривень.

Всього збитків заподіяно на загальну
суму 11685 гривень.

Крім матеріальних збитків позивачам
спричинено моральну шкоду, яку вони
оцінюють у 10000 гривень.

У зв'язку з чим позивачі просили суд
стягнути з Шполянського РЕМ
«Черкасиобленерго» міста Шпола
матеріальні збитки, а також моральну
шкоду в сумі 10000 гривень.

Ухвалою Шполянського районного суду
від 19 липня 2007 року залучено до участі у
справі в якості співвідповідачів ВАТ
«Шполянська швейна фабрика імені
Лібовнера» та в якості третьої особи
без самостійних вимог Шполянську
міську раду.

Ухвалою Городищенського районного
суду від 28 травня 2009 року до участі у
справі було залучено в якості
відповідача ВАТ «Черкасиобленерго» та
в якості третьої особи на стороні
відповідача - ОСОБА_8.

Ухвалою Городищенського районного
суду від 10 червня 2013 року провадження у
справі до Шполянської міської ради
Черкаської області - закрито.

В подальшому позивачі неодноразово
змінювали позовні вимоги. В останній
заяві від 25 січня 2013 року просили
стягнути з відповідачів ПАТ
«Черкасиобленерго», Шполянського РЕМ
ПАТ «Черкасиобленерго» та ПАТ «Швейна
фабрика Лібовнера» солідарно у
відшкодування завданої матеріальної
шкоди в сумі 45112.75 гривень та моральну
шкоду в сумі 70000 гривень.

Справа судами розглядалась не
одноразово.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 30 вересня
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 28659 гривень у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 12180 гривень у рахунок
відшкодування моральної шкоди та
судові витрати в сумі 2482.20 гривень.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ «Черкасиобленерго»
подало апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просили скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення яким відмовити
позивачам в задоволенні позовних вимог
до ПАТ «Черкасиобленерго».

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, правомірно
виходив з того, що з вини ПАТ
«Черкасиобленерго» позивачам завдано
шкоди.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_9 є власниками квартири АДРЕСА_1.
(т.1 а.с.5)

29 червня 2002 року, близько 16 години 30
хвилин, в м. Шпола, в будинку по вулиці
Червоноармійській 1, в квартирі №5,
внаслідок загорання ізоляції
електричних дротів і горючих
матеріалів від перенапруги, виникла
пожежа, якою було пошкоджено вказаний
будинок та квартира і майно позивачів.

Відповідно до статті 450 ЦК УРСР (1963 року)
організація і громадянин, діяльність
яких пов'язана з підвищеною небезпекою
для оточення (транспортні організації,
промислові підприємства, будови,
власники автомобілів та ін.),
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки, якщо не доведуть, що шкода
виникла внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

21 січня 2002 року між ВАТ
«Черкасиобленерго», в особі
Шполянського РЕМ (енергопостачальник)
та АТВТ «Шполянська швейна
фабрика»(споживач) був укладений
договір на користування електричною
енергією, згідно додатку №8, до
зазначеного договору, актом
встановлення розмежування балансової
належності електромереж і
експлуатаційної відповідальності
сторін, енергопостачальна організація
відповідає за технічний стан
електроустановок до межі
відповідальності, тобто на зажимах
приєднання шлейфів 10 кв. до проводів ПЛ
10кв Л-10 «Город» на опорі 45; на
ізоляторах вводу в гуртожиток; на
зажимах приєднання кабелю 0.4 кв в РУ 0.4
кв ТП до навчально-виробничого центру
«Ластівка», а споживач електричної
енергії відповідає за технічний стан
електроустановок після межі
відповідальності. (т.1 а.с.20,21)

Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

З постанови Шполянського районного
суду Черкаської області від 29 червня 2004
року (т.1 а.с.9,10) вбачається, що судом
розглядалась справа про обвинувачення
ОСОБА_8, який працюючи на посаді майстра
по експлуатації та ремонту
розподільчих електромереж Шполянської
дільниці в Шполянському РЕМ ВАТ
«Черкасиобленерго» з 30 червня 2000 року,
будучи службовою особою та
відповідальним за стан і безпеку
експлуатації електричного обладнання,
будівель, споруд, іншого основного
обладнання, яке належить РЕМ по
Шполянській дільниці згідно
розпорядження №25 від 11.09.1996 року в
період з січня по червень 2002 року не
належно виконував свої обов'язки через
несумлінне ставлення до них, тобто не
забезпечив своєчасні, повні та якісні
огляди закріплених за дільницею
повітряних ліній електропередач, як
того вимагають п.п.1.4, 2.2 посадової
інструкції, що призвело до
непоодиноких фактів падіння на дроти
ПЛ.-10 КВ дерев 29.06.2002 року, чисельних
коротких замикань на лініях 0.4 КВ через
необрізані гілки дерев, обриви дротів
та перевантажень на лінії,
нерегламентованого винесення напруги
на металеві споруди, в результаті чого
29 червня 2002 року, близько 16 години 30
хвилин в АДРЕСА_2, внаслідок загорання
ізоляції електричних дротів і горючих
матеріалів від перенапруги, виникла
пожежа, якою було пошкоджено вказаний
жилий будинок.

Як зазначається в постанові ОСОБА_8
свою вину у пред'явленому
обвинуваченні визнав повністю.

Даною постановою ОСОБА_8 звільнений від
кримінальної відповідальності, а
провадження у справі закрито, з тих
підстав, що скоєне діяння перестало
бути суспільно небезпечним.

Тобто з нереабілітуючих обставин.

Згідно акту проведення технічної
експертизи запобіжників тонких типу
ПП.-2 (т.2 а.с.125-126) на запобіжниках №№ 1,2,3
встановлені некалібровані перемички
чим порушено вимоги пп..3.3., 3.5.1 та р.ГОСТ
17242-86 , п.Є3.2.9 ДНАОП 0.001.21 84 «Правил
технічної експлуатації
електроустановок споживачів» (ПТЄ) ,
п.5.1.5 «Правил пожежної безпеки в
Україні, п.1.7.79 «Правила обладнання
електроустановок» (ПУЄ).

Відповідно до висновку
пожежно-технічної експертизи (т.1
а.с.177-180), найбільш ймовірною причиною
пожежі стала теплова проява
електричної енергії в результаті
перевантажень, нерегламентованого
винесення напруги на металеві споруди
і виникнення струмів витоку чи великих
перехідних опорів, що у свою чергу
визвало запалення ізоляції
електричних дротів і горючих
матеріалів в квартирі №5.

Згідно висновку технічної експертизи
по кримінальній справі від 22 травня 2003
року (т.4 а.с.85-102) найбільш вірогідною
причиною попадання напруги 380 В на
дроти де повинно бути 220 В є примусове
з'єднання нульового і фазного дротів
під дією ваги дерева, його частин чи
навислого гілля, яке своєчасно не було
виявлено і зрізано у відповідності до
вимог п.п.5.7.10 та 5.7.16 ПТЕ ЕС.

Таким чином, крім постанови
Шполянського районного суду
Черкаської області від 29 червня 2004
року, вказані докази підтверджують те,
що 29 червня 2002 року о 12 годині по вулиці
Червоноармійській відбулося замикання
між «фазними» і «нульовими» проводами
лінії електромережі будинку №1, та була
подана напруга 360-380 вольт, замість 220
вольт, що і стало причиною згорання
електрообладнання та ізоляції
електромережі у вказаному будинку, а
оскільки така подія відбулась до межі
відповідальності ПАТ «Шполянська
швейна фабрика ім. А.Лібовнера»
(споживач), то і відповідальність має
нести ПАТ «Черкасиобленерго», як
власник джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивачам завдана в тому числі і
моральна шкода, розмір якої суд першої
інстанції належним чином обґрунтував в
ухваленому рішенні.

Разом з тим, суд першої інстанції
стягуючи розмір завданої шкоди на двох
осіб, не визначив її розмір , щодо
кожної особи, що є порушенням ст..216 ЦПК
України , згідно якої суд, ухвалюючи
рішення на користь кількох позивачів
або проти кількох відповідачів,
повинен зазначити, в якій частині
рішення стосується кожного з них, або
зазначити, що обов'язок чи право
стягнення є солідарним.

Розмір завданої шкоди підлягає
стягненню на кожного позивача в рівних
частках.

Посилання суду першої інстанції на
вимоги ч.4 ст.61 ЦПК України, є
помилковим, оскільки згідно даної
статті підставою для звільнення від
доказування є лише вирок у
кримінальній справі, а такий вирок
судом не ухвалювався.

За таких обставин, колегія суддів,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, а рішення суду першої
інстанції до зміни.

Керуючись ст..ст. 303,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ
«Черкасиобленерго» - задовольнити
частково.

Рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 30 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до Шполянського РЕМ ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ
«Черкасиобленерго», ПАТ «Шполянська
швейна фабрика ім. А.Лібовнера», третя
особа ОСОБА_8 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої пожежею - змінити.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_6 завдану матеріальну
шкоду в сумі 14329 гривень 50 копійок.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_7 завдану матеріальну
шкоду в сумі 14329 гривень 50 копійок.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_6 завдану моральну шкоду
в сумі 6090 гривень.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду
в сумі 6090 гривень.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 1241
гривна 10 копійок.

Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на
користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 1241
гривна 10 копійок.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржене в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :