АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2168/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Карпусь
С.А.,

суддів: Федорової Н.О., Матковської
Л.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою державного
підприємства "Будинкоуправління №2 КЕВ
м. Хмельницького" на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
25 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства
"Будинкоуправління №2 КЕВ м.
Хмельницького" про визнання незаконним
наказу про притягнення до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до державного
підприємства "Будинкоуправління №2 КЕВ
м. Хмельницького" про визнання
незаконним наказу про притягнення до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності зазначаючи про те, що
працює двірником в ДП
"Будинкоуправління №2 КЕВ м.
Хмельницького" та згідно посадових
обов'язків здійснює прибирання
території за адресами АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. Наказом №9 від 11.02.2014 року на
неї було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді догани та зняття
премії. Вважає такий наказ незаконним,
оскільки вона дисциплінарного
проступку не вчиняла, а роботодавцем
був порушений порядок застосування
дисциплінарного стягнення,
встановлений ст. 149 КЗпП України.
Особисто вона не була попереджена про
виявлені спеціалістом управління з
питань екології та контролю за
благоустроєм міста Хмельницького
Хмельницької міської ради порушення
щодо прибирання обслуговуючої нею
території, що викладені в акті
обстеження № 110 від 05.02.2014 року та
терміни їх усунення. Вимоги цього акту
фактично були виконані підприємством і
шкоди йому не заподіяно. Роботодавець
не запропонував їй надати письмове
пояснення з приводу відсутності на
робочому місці відповідно до акту
комісії від 07.02.2014 року. Внаслідок
порушення відповідачем трудових прав
вона перенесла моральні страждання. З
цих підстав просила визнати наказ ДП
«Будинкоуправління №2 КЕВ міста
________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Порозова І.Ю. Провадження №
22-ц/792/2168/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 53

Хмельницького» №9 від 11.02.2014 року
незаконним та скасувати його, стягнути
з відповідача на її користь 2000 грн. на
відкодування моральної шкоди, завданої
його незаконними діями.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 25 вересня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ
ДП «Будинкоуправління №2 КЕВ міста
Хмельницького» №9 від 11.02.2014 року про
притягнення двірника ОСОБА_1 до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності. Стягнуто з ДП
«Будинкоуправління №2 КЕВ міста
Хмельницького» на користь ОСОБА_1 500
грн. моральної шкоди. Вирішено питання
про судові витрати.

В апеляційній скарзі ДП
„Будинкоуправління №2 КЕВ міста
Хмельницького" вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Зазначається про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність його висновків
обставинам справи. Задовольняючи
позов, суд не врахував, що ОСОБА_1 не
виконала посадових обов'язків, а саме,
не розчистила від снігу територію, яку
вона обслуговує, чим порушила вимоги
ст. 139 КЗпП України, що й призвело до
виявлення порушень та складанню акту
обстеження головним спеціалістом
Управління з питань екології та
контролю за благоустроєм міста
Хмельницького від 05.02.2014 року. ОСОБА_1
було надано можливість надати письмові
пояснення, проте остання відмовилась
від надання таких. Суд також залишив
поза увагою той факт, що акт від 05.02.2014
року був вручений начальнику
підприємства в кінці робочого дня, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 неможливо було з
ним ознайомити в день його складання, а
06.02.2014 року її повідомлено про такий в
телефонному режимі та запропоновано
з'явитись на підприємство для
ознайомлення та надання відповідних
пояснень, на що вона відмовилась. 07.02.2014
року ОСОБА_1 була ознайомлена з актом та
відмовилась надати пояснення, про що
складено відповідний акт. На нараду, на
якій оголошувався наказ про стягнення,
ОСОБА_1 не з'явилась у зв'язку з чим
вирішено ознайомити останню зі змістом
наказу особисто. За місцем її
проживання спеціально створеною
комісією складено акт про відмову
позивача від підпису про ознайомлення
з наказом у зв'язку з чим копію такого
надіслано позивачу поштою
рекомендованим повідомленням, який
остання отримала 18.02.2014 року. Показання
свідка ОСОБА_3 є голослівними. Висновок
суду про те, що незаконними діями
підприємства був порушений звичний
спосіб життя позивачки є
необґрунтованим та не узгоджується з
матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

В силу ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції встановив та
правильно виходив з того, що ОСОБА_1
працює двірником в ДП „БУ №2 КЕВ
м.Хмельницького" та здійснює
прибирання території біля будинків по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. 05.02.2014 року головним
спеціалістом відділу контролю за
благоустроєм та санітарним станом
міста Управління з питань екології та
контролю за благоустроєм міста
Хмельницького Хмельницької міської
ради проведено обстеження стану
благоустрою на утримання в належному
стані дворової та прибудинкової
території, по результатам якого
встановлено, що не розчищено від снігу
територію біля входів в під'їзди № 1,2,3
та прилеглий тротуар до житлового
будинку по АДРЕСА_1. Наказом ДП
„Будинкоуправління №2 КЕВ
м.Хмельницького" № 9 від 11.02.2014 року
ОСОБА_1 оголошено догану зі зняттям
премії за порушення трудової
дисципліни, відсутність на робочому
місці та за невиконання акту
обстеження від 05.02.2014 року. Копію цього
наказу ОСОБА_1 отримала 18.02.2014 року.
Листом від 25.02.2014 року на письмове
звернення ОСОБА_1 було направлено копію
доповідної техніка дільниці № 1 Тохур
Л.І. та копію акту комісійного
обстеження прибудинкової території по
АДРЕСА_1 від 07.02.2014 року про неусунення
двірником ОСОБА_1 недоліків
встановлених актом від 05.02.2014 року. Сам
акт від 05.02.2014 року ОСОБА_1 не
направлявся і не вручався.

Оскільки роботодавець визнав, що
позивачка була присутня на роботі 7
лютого 2014 року, змін до оспорюваного
наказу в цій частині не вніс, тому суд
першої інстанції правильно встановив,
що наказ в частині відсутності
працівника ОСОБА_1 на робочому місці є
незаконним.

Що стосується догани в частині
невиконання працівником акту
обстеження від 05.02.2014 року, то суд
першої інстанції, прийнявши до уваги
важкість вчиненого проступку з
урахуванням погодніх умов, відсутність
шкоди підприємству внаслідок такого,
розмір території, яку обслуговує
працівник, його попередню роботу,
відсутність скарг на невиконання ним
трудових обов'язків від мешканців
будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а
навпаки звернення їх до підприємства
щодо заохочення позивачки як
добросовісного працівника, дійшов
обґрунтованого висновку, що
дисциплінарний проступок не є таким,
який би тягнув накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани.

Наведене підтверджується матеріалами
справи, в тому числі наказом №9 від
11.02.2014 року; поштовим повідомленням про
отримання наказу від 18.02.2014 року; актом
про неусунення недоліків від 07.02.2014
року; доповідною техніка Тохур Л.І. від
07.02.2014 року; відповідями територіальної
державної інспекції з питань праці у
Хмельницькій області від 28.03.2014 року та
від 29.04.2014 року; актом обстеження від
05.02.2014 року; наказом про закріплення
будівель та споруд від 25.12.2013 року;
актом проведення контрольних замірів
площ прибирання від 05.10.2010 року; табелем
обліку робочого часу; поясненнями
начальника ДП „БУ №2 КЕВ
м.Хмельницького", адресованих
заступнику начальника
відділу-державному інспектору праці
Беренді О.П., достовірність якого
представником відповідача не
заперечується; наказом від 28.07.2014 року
про зняття догани; показаннями свідка
ОСОБА_3.

Також суд прийшов до правильного
висновку, що оскільки порушення
трудових прав ОСОБА_1, її незаконне
притягнення до дисциплінарної та
матеріальної відповідальності змусило
її докладати додаткових зусиль для
відновлення порушеного права, що
призвело до втрати нормальних життєвих
зв'язків, порушення звичайного ритму
життя, тому у відповідності з вимогами
ст. 237-1 КЗпП України на її користь з
відповідача слід стягнути моральну
шкоду, розмір якої був правильно
визначений судом в сумі 500 грн..

Крім того, судом першої інстанції
обґрунтовано визнано поважною причину
пропуску позивачкою строку звернення
до суду, встановленого ст. 233 КЗпП
України, та поновлено цей строк.

Доводи апеляційної скарги не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів
справи, дворова територія в зоні
обслуговування позивачки не була
прибрана, однак ця обставина не
свідчить про порушення нею трудової
дисципліни, яка тягне накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани. Застосовуючи до неї
дисциплінарне стягнення, роботодавець
не врахував площу території
прибирання, погодні умови, відсутність
підприємству заподіяної шкоди,
поведінку працівника до
дисциплінарного проступку,
відсутність на нього скарг від
мешканців, що проживають на
обслуговуючій нею території. На
спростування цих висновків суду
апеляційна скарга доводів не містить.

Посилання в апеляційній скарзі на
необґрунтованість висновків суду про
заподіяння позивачці моральних
страждань не заслуговують уваги.

Вирішуючи питання про
відшкодування позивачці моральної
шкоди у порядку ст. 237-1 КЗпП України, суд
першої інстанції в рішенні навів
мотиви, з яких прийшов до висновку про
перенесення позивачкою моральних
страждань та визначення розміру сум на
їх відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на правильність вирішення
спору.

Рішення суду ґрунтується на
повно, всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Будинкоуправління №2 КЕВ
м. Хмельницького" відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 25 вересня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь