Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, третя особа: ПП ОСОБА_3, про
поновлення порушених авторських прав
шляхом стягнення компенсації,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
07.04.2014 року в належному ФОП ОСОБА_2
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2 (торгівельний
центр), зафіксовано факт
розповсюдження (реалізації, продажу)
наступного товару - магніт сувенірний
«ІНФОРМАЦІЯ_2» (ІНФОРМАЦІЯ_3) в
поліетиленовій упаковці, на лицьовій
стороні якого незаконно (без дозволу)
зображена одна з її (позивача) робіт -
дитина - ІНФОРМАЦІЯ_2, яка одягнена в
білий одяг, з маленькими крилами за
спиною, не пропорційною до тіла великою
головою, зі світлим волоссям. На
задньому рожевого кольору фоні,
зображені метелики. Внизу магніту
міститься напис ІНФОРМАЦІЯ_3. На
зворотному боці магніту на
поліетиленовій упаковці міститься
наклейка з написом такого змісту:
«Магніт сувенірний. Призначення:
декорування інтер'єру. Матеріал
магнітний вініл. Термін придатності
необмежений. Зберігати у сухому місці.
Товар сертифікації не підлягає. Дата
виготовлення 10.20.2013 г. Виробник та
постачальник ПП ОСОБА_3 АДРЕСА_1. Тел.
НОМЕР_1; НОМЕР_2. Код країни виробника:
053». Реалізація вказаного товару
підтверджується чеком № SEV000000492 від
07.04.2014 року, в якому зазначено: «мережа
магазинів «ІНФОРМАЦІЯ_1»; суб'єкт
господарювання ФОП ОСОБА_2,
найменування товару - магніт
сувенірний «ІНФОРМАЦІЯ_2»; кількість -1,
ціна - 7,49, сума - 7,49, всього знижка - 0,37,
картка - № НОМЕР_3; обіг картки - 394053,85; до
сплати - 7,12; дата і час укладення
договору роздрібної купівлі-продажу - 07
квітня 2014 р., 12:44:54; штрих-код - 531». У
2011 році вона (позивач) своєю творчою
працею створила твір образотворчого
мистецтва, а саме - картину, на якій
зображено дитину - ангела, в білому
одязі, з маленькими крилами за спиною,
не пропорційною до тіла великою
головою, зі світлим волоссям, на
задньому рожевого кольору фоні
зображені метелики, вверху картини
розміщено білим кольором напис (назву
картини) ІНФОРМАЦІЯ_3. Її авторство
підтверджується підписом на
оригінальному примірнику твору, а саме
у нижньому лівому куті картини
зазначено: «ОСОБА_1». Відповідач прошив
її права шляхом розповсюдження без її
дозволу контрафактних примірників
твору (піратство), а саме реалізував в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» магніт з
малюнком, в структурі якого
використано її твір. У зв'язку з чим,
вона має право на виплату компенсації в
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат - 12 180,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав усі обставини, які
викладені в позовній заяві, позовні
вимоги, просив їх задовольнити.
Зауважив, що встановити яка особа
поставляла контрафактні магніти
неможливо. Факт порушення відповідачем
прав позивача доведено наявністю
товару, чеком на його придбання,
відеозаписом та рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити у його задоволенні. Зазначив,
що за вказаним кодом був проданий інший
магніт, який не відноситься до робіт
позивача. Дане підтверджено
постачальником, який є третьою особою
по справі. Відеозапис є недопустимим
доказом, оскільки зйомка проводилася
таємно, та особою, яка не відноситься до
справи. Власника магазину, та особу, яка
була знята, дозволу на зйомку не
запитували. Вважає, що зйомка робилася
сплановано, оскільки на магніті, на
який посилається позивач, та на магніті
відповідача однакові штрих коди, тоді
як зображення на них різне. Рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
також не є доказом підтвердження
порушених прав позивача, так як позивач
по даній справі була інша особа, і з
нього не зрозуміло про який магніт йде
мова.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, надіслала пояснення.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що позивач
звернулася до суду з даним позовом,
оскільки вважає, що її авторські права
були порушені відповідачем. А саме,
відповідач здійснювала продаж
сувенірних магнітів - «ІНФОРМАЦІЯ_2»
(ІНФОРМАЦІЯ_3) в поліетиленовій
упаковці, на лицьовій стороні якого
дитина - ІНФОРМАЦІЯ_2, яка одягнена в
білий одяг, з маленькими крилами за
спиною, не пропорційною до тіла великою
головою, зі світлим волоссям. На
задньому рожевого кольору фоні,
зображені метелики. Внизу магніту
міститься напис ІНФОРМАЦІЯ_3. До
позовної заяви приєднано фотознімок
даного магніту, та наклейку, де
зазначено - «Магніт сувенірний.
Призначення: декорування інтер'єру.
Матеріал магнітний вініл. Термін
придатності необмежений. Зберігати у
сухому місці. Товар сертифікації не
підлягає. Дата виготовлення 10.20.2013 г.
Виробник та постачальник ПП ОСОБА_3
АДРЕСА_1. Тел. НОМЕР_1; НОМЕР_2. Код країни
виробника: 053».

Розповсюдження даного магніту вважає
контрафактним, оскільки в 2011 році вона
створила твір образотворчого
мистецтва, а саме - картину, на якій
зображено дитину - ангела, в білому
одязі, з маленькими крилами за спиною,
не пропорційною до тіла великою
головою, зі світлим волоссям, на
задньому рожевого кольору фоні
зображені метелики, вверху картини
розміщено білим кольором напис (назву
картини) ІНФОРМАЦІЯ_3. У нижньому лівому
куті картини зазначено: «ОСОБА_1».

Відповідно до ст. 418 ЦК України право
інтелектуальної власності - це право
особи на результат інтелектуальної,
творчої діяльності або інший об'єкт
права інтелектуальної власності,
визначений цим Кодексом та іншим
законом. Право інтелектуальної
власності становлять особисті
немайнові права інтелектуальної
власності та (або) майнові права
інтелектуальної власності, зміст яких
щодо певних об1єктів права
інтелектуальної власності
визначається цим Кодексом та іншим
законом Право інтелектуальної
власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 435, 437, 438 ЦК України
первинним суб'єктом авторського права
є автор твору. Авторське право виникає
з моменту створення твору. Автору твору
належать особисті немайнові права,
встановлені статтею 423 цього Кодексу та
інші права, серед яких є право на
недоторканість твору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» автор
- фізична особа, яка своєю творчою
працею створила твір; ім'я автора -
сукупність слів чи знаків, що
ідентифікують автора: прізвище та ім'я
автора; прізвище, ім'я та по батькові
автора; ініціали автора; псевдонім
автора; прийнятий автором знак
(сукупність знаків) тощо. Контрафактний
примірник твору, фонограми, відеограми
- примірник твору, фонограми чи
відеограми, відтворений,
опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми
ніколи не охоронялися або перестали
охоронятися.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
порушенням авторського права і (або)
суміжних прав, що дає підстави для
судового захисту, є: а) вчинення
будь-якою особою дій, які порушують
особисті немайнові права суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав,
визначені статтями 14 і 38 цього Закону,
та їх майнові права, визначені
статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з
урахуванням передбачених статтями
21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень
майнових прав; б) піратство у сфері
авторського права і (або) суміжних
прав - опублікування, відтворення,
ввезення на митну територію України,
вивезення з митної території України
і розповсюдження контрафактних
примірників творів (у тому числі
комп'ютерних програм і баз даних),
фонограм, відеограм і програм
організацій мовлення; в) плагіат -
оприлюднення (опублікування),
повністю або частково, чужого твору
під іменем особи, яка не є автором
цього твору; г) ввезення на митну
територію України без дозволу осіб,
які мають авторське право і (або)
суміжні права, примірників творів (у
тому числі комп'ютерних програм і баз
даних), фонограм, відеограм, програм
мовлення; д) вчинення дій, що
створюють загрозу порушення
авторського права і (або) суміжних прав;
е) будь-які дії для свідомого обходу
технічних засобів захисту
авторського права і (або) суміжних
прав, зокрема виготовлення,
розповсюдження, ввезення з метою
розповсюдження і застосування засобів
для такого обходу; є) підроблення,
зміна чи вилучення інформації,
зокрема в електронній формі, про
управління правами без дозволу
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав чи особи, яка здійснює
таке управління; ж) розповсюдження,
ввезення на митну територію України
з метою розповсюдження, публічне
сповіщення об'єктів авторського права
і (або) суміжних прав, з яких без
дозволу суб'єктів авторського права і
(або) суміжних прав вилучена чи
змінена інформація про управління
правами, зокрема в електронній формі.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
захист особистих немайнових і
майнових прав суб'єктів авторського
права і (або) суміжних прав
здійснюється в порядку, встановленому
адміністративним, цивільним і
кримінальним законодавством.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції. Серед
яких - право подавати позови про
відшкодування збитків (матеріальної
шкоди), включаючи упущену вигоду, або
стягнення доходу, отриманого
порушником внаслідок порушення ним
авторського права і (або) суміжних
прав, або виплату компенсацій.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав» встановлено, що судам слід
виходити з того, що майнова
відповідальність за порушення
авторського права і (або) суміжних
прав настає за наявності певних,
установлених законом, умов: факту
протиправної поведінки особи
(наприклад, вчинення дій,
передбачених статтями 50 та 52 Закону
№ 3792-XII) (3792-12); шкоди, завданої суб'єкту
авторського права і (або) суміжних прав;
причинно-наслідкового зв'язку між
завданою шкодою та протиправною
поведінкою особи; вини особи, яка
завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує
об'єкти авторського права і (або)
суміжних прав без дозволу суб'єкта
такого права, несе відповідальність
за порушення виключних прав на цей твір
і в тому випадку, коли контрафактну
продукцію нею отримано за договорами з
третіми особами.

Встановлено, що позивач є автором
образотворчого мистецтва, а саме -
картини, на якій зображено дитину -
ангела, в білому одязі, з маленькими
крилами за спиною, не пропорційною до
тіла великою головою, зі світлим
волоссям, на задньому рожевого кольору
фоні зображені метелики, вверху
картини розміщено білим кольором напис
(назву картини) ІНФОРМАЦІЯ_3. Даний факт
ніким не оспорюється, і є доведеним
наданими документами.

З накладної від 27.02.2014 року слідує, що
ФОП ОСОБА_3 поставила ФОП ОСОБА_2 товар
на суму 77,50 грн., серед якого є п'ять
сувенірних магнітів «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
вартістю 2,50 грн. за одну одиницю.

З пояснень ФОП ОСОБА_3 слідує, що вона
дійсно поставила ФОП ОСОБА_2 (в магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1») магніти сувенірні
«ІНФОРМАЦІЯ_2», та вказала яке саме
зображення було на даних магнітах.
Інших магнітів «ІНФОРМАЦІЯ_2» вона не
постачала. Зображення дівчинки-ангела
на сувенірному магніті не відповідає
зображенню, на яке посилається сторона
позивача. Крім того, стороною
відповідача до матеріалів справи було
надано фотознімок сувенірного магніту,
на зворотній стороні якого зазначено -
«Магніт сувенірний. Призначення:
декорування інтер'єру. Матеріал
магнітний вініл. Термін придатності
необмежений. Зберігати у сухому місці.
Товар сертифікації не підлягає. Дата
виготовлення 10.20.2013 г. Виробник та
постачальник ПП ОСОБА_3 АДРЕСА_1. Тел.
НОМЕР_1; НОМЕР_2. Код країни виробника:
053». Однак, зображення на магніті
відрізняється від зображення на
магніті, на яке посилається сторона
позивача.

Не приймається судом до уваги
посилання як на належний доказ -
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 11.07.2014 року, оскільки даним
судовим рішенням не було встановлено,
що придбаний товар є саме тим твором
позивача, який є предметом даного
спору. Крім того, позивачем у даній
справі була інша особа, і предметом
того спору є захист прав споживача
шляхом надання інформації.

Не приймається до уваги і відеозапис,
який наданий до справи позивачем,
оскільки, даний відеозапис був
здійсненій невідомою особою, таємно.
Дозвіл на проведення відео зйомки дана
особа не отримувала, як і не надавалася
згода на зйомку особи, яка потрапила на
відео.

Стаття 32 Конституції України
передбачає, що не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Оскільки процес відповідної зйомки
може суттєво порушувати певні особисті
немайнові права фізичної особи -
Цивільний кодекс України передбачає,
що фізична особа може бути знята на
фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише
за її згодою. Згода фізичної особи може
виражатись як у письмовій, так і в усній
формі в залежності від обставин, при
яких провадиться відповідна зйомка.
Невтручання в особисте життя при
проведенні фото-, кіно-, теле-і
відеозйомок керується цивільним
законодавством, а саме ст. 307 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України
«Про інформацію» під конфіденційною
інформацією розуміється інформація
про фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вказані
обставини та вимоги діючого
законодавства України, суд вважає, що
відеозапис не може бути доказом у даній
справі, оскільки він здійснений з
порушенням, та є недопустимим доказом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивач не надав належних
та допустимих доказів того, що
відповідач здійснювала продаж саме
твору позивача, який є її
інтелектуальною власністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 418, 435, 437, 438 ЦК України, ст.ст. 1, 50, 51,
52 Закону України «Про авторське право і
суміжні права», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав»,
ст.ст. 57, 58, 59, 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
третя особа: ПП ОСОБА_3, про поновлення
порушених авторських прав шляхом
стягнення компенсації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: