Провадження №2/761/779/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про розірвання кредитного
договору № 211/П/РП/2008-840 від 14.05.2008 року
про надання кредиту позивачу у сумі
134.550 доларів США.

Позивач зазначив, за договором кредиту
від 14.05.2008 року, укладеним між
сторонами, ним, як позичальником
отримано 134.550 доларів США. Зобов'язання
позичальника забезпечено іпотекою, а
саме житловим будинком, який
знаходиться у с. Трипілля Обухівського
району Київської області.

Посилаючись на ст.11 Закону України «Про
захист прав споживача», який визначив
права споживачів у разі придбання
продукції у кредит, вважає що вимоги
ст.ст. 524 та 632 ЦК України щодо
визначення ціни договору, яка має бути
у національній валюті, стосуються
кредитного договору, який був
укладений з ним з порушенням положень
зазначених статей, оскільки у
кредитному договорі відсутнє
визначення ціни у національній валюті.

Крім того, позивач зазначив, що при
укладенні договору сторони виходили з
того, що зміна обстановки, пов'язана із
фінансовою кризою не настане. Тому
позичальник не міг усунути виникнення
таких обставин та їх негативний вплив.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.03.2014 року підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх
задовольнити, пояснив, що позивач до 2008
року виконував умови кредитного
договору № 211/П/РП/2008-840
від 14.05.2008 року та добровільно
виплачував зазначені суми в договорі, з
кінця 2008 року погашав заборгованість
частково, так як збільшився курс
національної валюти і він не мав змоги
погашати заборгованість, після 2010 року
позивач взагалі кредит не погашав.

Представник відповідача в судове
засідання 12.03.2014 року не з'явився, через
загальну канцелярію суду надав
заперечення вх. № 3889 від 20.01.2014 року, в
яких просив у задоволенні позовних
вимоги відмовити в повному обсязі
посилаючись на ст. 192 ЦК України .
Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадку
і порядку, встановленому законом. Та на
частину 1 ст. 1054 ЦК України, де
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Тому просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, тому що при укладанні договору
права позивача не були порушені.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши письмове
заперечення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, 14
травня 2008 року між Відповідачем -
Відкритим акціонерним товариством КБ
«Надра» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариства
Комерційний Банк «Надра») та Позивачем
ОСОБА_1, як фізичною особою, був
укладений Кредитний договір
№211/П/РП/2008-840 про надання кредиту у сумі
134 550 (сто тридцять чотири тисячі п'ятсот
п'ятдесят) доларів США на споживчі цілі.

Із оглянутих судом матеріалів справи
за № 2-, звертаючись до суду з
позовом, позивач посилався на те, що
відповідачем допущені істотні
порушення щодо укладених договорів, а
саме - укладення договору в іноземній
валюті здійснено ПАТ «Комерційний Банк
«Надра» за відсутності індивідуальної
ліцензії національного Банку України,
яка б дозволяла використовувати
іноземну валюту, як засіб платежу.
Також посилався, на ст. 192, 524 ЦК України
про обов'язковість єдиного платіжного
засобу на Україні - гривні, ст.ст. 203, 215
ЦК України, ст. 47 ЗУ «Про банки та
банківську діяльність» та ст. 3 Декрету
КМУ «Про систему валютного регулювання
валютного контролю» просив визнати
недійсним кредитний договір.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 05 серпня 2013 року
відмовлено у позові ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Надра» про визнання
недійсним кредитного договору. Вказане
рішення набрало законної сили 16 серпня
2013 року.

Звертаючись до суду з позовом про
розірвання кредитного договору №
211/П/РП/2008-840 від 14 травня 2008 року позивач
посилається на ст.652 ЦК України та
вважає істотними змінами різку зміну
співвідношення курсу гривні та долара
та дії Нацбанку, що призвели до
порушення платіжного балансу; різкий
спад попиту та ринкової вартості на
заставлене майно, яким забезпечувався
кредит. Тому подальше виконання
договору при зміні наведених обставин
порушить співвідношення майнових
інтересів сторін, в частині що
збільшення прибутку банку та
позбавлення позивача тих матеріальних
інтересів, на які він розраховував при
укладенні договору. Тому просив
відповідно до ст.ст. 203, 215, 227, 524, 632, 651-653,
1024-1074 ЦК України, Декрету КМУ «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» від 19 лютого 1993
року, Постанови Пленуму ВСУ «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18.12.2009
року № 14 розірвати кредитний договір.

Стаття 652 ЦК України передбачила
підстави зміни або розірвання договору
у зв'язку з істотною зміною обставин.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Заперечуючи проти позову представник
відповідача зазначив, що п.15-16
Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
слідує наступне: при вирішенні спорів
щодо розірвання кредитного договору з
посиланням, зокрема, на світову
фінансову кризу чи інші суттєві
обставини суд має враховувати
положення частини другої статті 652 ЦК
України і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин. Саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору, й позичальник при належній
завбачливості міг виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Отже, виходячи з вимог даної норми для
зміни умов договору повинні бути
одночасно чотири вищевказані умови. У
випадку відсутності однієї із
зазначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України умов,
розірвання договору на підставі
вказаної норми є неправомірним.

При укладенні Кредитного договору,
позивач цілком міг обрати варіант
отримання кредиту в національній
валюті та не брати на себе всі ризики,
пов'язані з кредитуванням у іноземній
валюті. Проте, як вбачається з
кредитного договору від 14.05.2008 р.,
Позивач добровільно, на власний розсуд
обрав іноземну валюту кредитування на
умовах запропонованих Відповідачем,
будь-яких перешкод в отриманні кредиту
в національній валюті, а як наслідок
відсутність будь-яких ризиків,
пов'язаних з коливанням курсу валют,
для Позивача не існувало.

Судом встановлено, що за договором
кредиту від 14.05.2008 року, укладеним між
позивачем ОСОБА_1 та Відкритим
акціонерним товариством Комерційний
Банк «Надра» (правонаступник - Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «Надра») Позивачем отримано 134.550
доларів США. Зобов'язання позичальника
забезпечено іпотекою, а саме житловим
будинком, який знаходиться у с.
Трипілля Обухівського району
Київської області.

Позивач на час підписання Кредитного
договору був дієздатною особою і
розумів свої дії. Він мав можливість
ознайомитися з усіма умовами
Кредитного договору та реалізував своє
право підписавши даний договір. Перед
укладенням кредитного договору був
ознайомлений із загальними умовами
кредитування, погодився на них,
наслідком чого, після попереднього
ознайомлення позивача із письмовим
проектом кредитного договору, стало
його укладення.

Процедура укладання договору, яка
включає питання щодо надання
інформації кредитору та споживачеві
один про одного та щодо умов
кредитування: мету, для якої споживчий
кредит може бути витрачений, форми його
забезпечення, тип відсоткової ставки,
сукупну вартість кредиту та вартість
послуги з оформлення договору про
надання кредиту, строк, на який кредит
може бути одержаний, та варіанти його
повернення. Договір про надання
споживчого кредиту укладається у
письмовій формі, один із оригіналів
якого передається споживачеві. Тобто
ОСОБА_1 були відомі усі умови договору
та не існувало ніяких інших умов, які б
примусили його прийняти їх на вкрай
невигідних для себе умовах. Укладаючи
кредитний договір, він міг з'ясувати на
яких умовах договір укладається, та
визначити для себе чи сприймає він
викладені у договорі умови та чи
влаштовують її наміри покладені на
нього зобов'язання, у тому числі щодо
можливості отримання кредиту в
національній валюті.

До 2008 року Позивач виконував умови
договору та сплачував відповідні суми,
з кінця 2008 року частково погашав суму, а
після 2010 року ОСОБА_1 не мав змоги
погашати кредит відповідно до
укладеного кредитного договору від
14.04.2008 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідально до звичаїв ділового
обороту або інших умов, що звичайно
ставляться.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК
України).

Кредитний договір підписаний
сторонами, містить детальний опис його
предмету ( умови, права та обов'язки
сторін, відповідальність сторін, строк
дії договору, врегулювання спорів та
інше ). В момент підписання кредитного
договору позивачем отримано його
примірник.

Підписання даного кредитного договору
є свідченням факту ознайомлення,
розуміння сторонами та згоди сторін з
усіма визначеннями, умовами та змістом
договору.

Сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд ( ч.3 ст.6 ЦК
України ).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Як вбачається із вищезазначеного
кредитного договору, між позивачем та
відповідачем було досягнуто згоди з
усіх істотних умов договору, в тому
числі щодо його предмету - надання
кредиту в сумі 134.550 доларів США

У відповідності із ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Виходячи із положень ст. ст. 32, 44 Закону
України "Про Національний банк
України", ст. ст. 2, 47, 49 Закону України
"Про банки і банківську діяльність", ст.
ст. 1, 4, 34 Закону України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг", ст. ст. 1, 3, 5 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" слідує , зокрема, що
кошти - це гроші у національній або
іноземній валюті чи їх еквівалент, які
використовуються у банківському
кредиті як будь-яке зобов'язання банку
надати певну суму грошей, будь-яку
гарантію, будь-яке зобов'язання
придбати право вимоги боргу, будь-яке
продовження строку погашення боргу,
яке надано в обмін на зобов'язання
боржника щодо повернення заборгованої
суми, а також на зобов'язання на сплату
процентів та інших зборів з такої суми.
При цьому, операції банків із
розміщення залучених коштів від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик як кредитні операції, незалежно
від виду валюти, яка використовується.
Вказані операції здійснюються на
підставі банківської ліцензії, яка
надає право на здійснювати такі
банківські операції з розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик.
Генеральні ліцензії видаються
комерційним банкам на здійснення
валютних операцій, що не потребують
індивідуально: ліцензії, на весь період
дії режиму валютного регулювання.
Вимога щодо отримання індивідуальної
ліцензії Національного Банку України
на здійснення операцій стосується
надання і одержання резидентами
кредитів в іноземній валюті, якщо
терміни і суми таких кредитів
перевищують встановлені
законодавством межі.

Відповідно до п.15-16 Постанови Пленуму
ВССУ №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» слідує наступне: при
вирішенні спорів щодо розірвання
кредитного договору з посиланням,
зокрема, на світову фінансову кризу чи
інші суттєві обставини суд має
враховувати положення частини другої
статті 652 ЦК і виходити з того, що закон
пов'язує можливість розірвання
договору безпосередньо не з наявністю
істотної зміни обставин, а з наявністю
одночасно чотирьох умов, визначених
частиною другою цієї статті, при
істотній зміні обставин. Саме по собі
зростання/коливання курсу іноземної
валюти не є достатньою підставою для
розірвання кредитного договору на
підставі статті 652 ЦК, оскільки
зазначене стосується обох сторін
договору, й позичальник при належній
завбачливості міг виходячи з динаміки
зміни курсів валют із моменту введення
в обіг національної валюти та її
девальвації, передбачити в момент
укладення договору можливість зміни
курсу гривні України до іноземної
валюти, а також можливість отримання
кредиту в національній валюті.

З огляду на викладене та на підставі
ст.ст. 205, 207, 257, 261, 525, 526, 629, 1054 ЦК України
та керуючись ст.ст. З, 15, 38, 57, 60, 109,128, 212,
213 ЦПК України, п.15-16 Постанови Пленум
ВССУ № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про розірвання кредитного
договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.