Провадження № 6/448/58/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.12.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого – судді
Борисенко В.В.

при секретарі –
Власюк М.Б.,

за участю ст. державного виконавця –
Грицалик М.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Мостиська подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, –

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС
Мостиського РУЮ Львівської області
Грицалик М.Я. звернулася до суду із
вказаним поданням, покликаючись на те,
що ВДВС Мостиського РУЮ перебувають
виконавчі провадження з примусового
виконання наступних виконавчих
документів: виконавчого листа
Мостиського районного суду Львівської
області № 2-31/2010 від 28.03.2011 року про
солідарне стягнення з ОСОБА_1 в користь
ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованості в
сумі 241645 доларів США 17 центів, 1700 грн.
судового збору та 252 грн. витрат ІТЗ;
виконавчого листа Мостиського
районного суду Львівської області №
2-373/2011 від 08.11.2011 року про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»
заборгованості в сумі 97120 грн. 51 коп.;
виконавчого листа Львівського
окружного адміністративного суду №
813/2216/14 від 23.04.2014 року про стягнення
штрафних санкцій з ОСОБА_1 до
державного бюджету в розмірі 17000 грн.
Загальна сума заборгованості згідно
вказаних документів становить 241645
доларів США 17 центів та 113577 грн. 57 коп.
без врахування виконавчого збору та
врахування витрат на проведення
виконавчих дій.

З огляду на те, що боржником
добровільно рішення суду не
виконується, так як таким не погашено
вказану вище заборгованість через
ухилення від виконання покладених на
нього зобов’язань, на виклики
державного виконавця не з’являється, а
тому просить суд тимчасово обмежити
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа,
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до виконання своїх
зобов’язань, покладених на неї згідно
виконавчих проваджень: № 43950762, № 44784782,
№ 44787068; поклавши контроль по виконанню
такого обмеження на Державну
прикордонну службу України.

Ст. державний виконавець ВДВС
Мостиського РУЮ ОСОБА_3 в судове
засідання не з’явилася, хоча була
своєчасно і належним чином повідомлена
про час і місце розгляду справи, а тому
суд вважає за можливе розглянути дане
подання без її участі.

Сторони виконавчого провадження у
відповідності до положень ч.2 ст.377-1 ЦПК
України в судове засідання не
викликались.

Заслухавши пояснення державного
виконавця та проаналізувавши
матеріали справи, суд вважає, що дане
подання не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Княжий Міст
Мостиського району Львівської області,
слід стягнути в користь ПАТ «ОСОБА_2
Аваль» за кредитними договорами
наступні заборгованості: згідно
виконавчого листа Мостиського
районного суду Львівської області №
2-31/2010 від 28.03.2011 року в солідарному
порядку заборгованості в сумі 241645
доларів США 17 центів, 1700 грн. судового
збору та 252 грн. витрат ІТЗ; згідно
виконавчого листа Мостиського
районного суду Львівської області №
2-373/2011 від 08.11.2011 року – в сумі 97120 грн. 51
коп. Крім того згідно виконавчого листа
Львівського окружного
адміністративного суду № 813/2216/14 від
23.04.2014 року з ОСОБА_1 підлягають
стягненню до державного бюджету
штрафні санкції в розмірі 17000 грн. Таким
чином загальна сума заборгованості
згідно вказаних документів становить
241645 доларів США 17 центів та 113577 грн. 57
коп. без врахування виконавчого збору
та врахування витрат на проведення
виконавчих дій.

По вищевказаним виконавчим листам
державним виконавцем відкрито
виконавчі провадження № 43950762, № 44784782,
№ 44787068.

Боржником добровільно рішення суду не
виконується.

В ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем було проведено
ряд заходів, а саме: надіслано запити в
реєструючі майно органи з метою
встановлення наявності у боржника
майна, на яке можна б було звернути
стягнення; в забезпечення позовних
вимог (за заявою стягувача) винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
та надіслано таку в реєструючі майно
органи для виконання; реалізовано
нерухоме майно боржника, що
стверджується копіями протоколів №
1413297-9 та № 1413298-10 від 11.10.2013 року, однак
коштів для погашення всієї суми
вказаної заборгованості виявилося
недостатньо; згідно акту державного
виконавця від 27.10.2014 року при виїзді за
місцем проживання боржника в с. Княжий
Міст Мостиського району, державному
виконавцю перевірити майновий стан
боржника виявилося неможливим через
те, що вхідні ворота були зачинені.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Нормами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього судовим рішенням,
– до виконання зобов’язань.
Відповідно до ч.2 ст.6 вищевказаного
Закону громадянинові, який має паспорт,
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон з цих же підстав.

Водночас, слід зазначити, що у
відповідності до вимог п.18 ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження боржника
у праві виїзду за кордон виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов’язань. Таким чином, наявність
лише самого зобов’язання не наділяє
ВДВС правом звернення до суду з таким
поданням. Дійсний факт ухилення має
підтверджуватися сукупністю доказів.

Крім того, як вбачається з роз’яснень
п.7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року,
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, ухвалених зокрема, за позовами,
що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК
України, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов’язання.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Однак, ст. державним виконавцем
Грицалик М.Я. не надано достатньо
доказів, з яких суд міг би вбачати
необхідність обмеження боржника
ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України.
Так, в матеріалах подання відсутні
факти та покликання на докази того, що
боржником було вчинено дії щодо
ухилення від виконання рішення суду. В
поданні відсутні докази, які б
свідчили про реальне існування загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду. Матеріали виконавчого
провадження також не містять доказів
належного повідомлення боржника
ОСОБА_1 про час та місце проведення
виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем не
наведено і не додано доказів, що
боржник має намір виїхати за кордон
(письмові показання свідків, тощо) і
саме з метою ухилення від виконання
зазначених рішень суду.

Також відсутні будь-які дані щодо
складу сім’ї, стану діяльності, місця
праці чи тимчасових робіт боржника
ОСОБА_1, характеру цих робіт та інше, а
тому суд позбавлений можливості
з’ясувати ті обставини, чи не призведе
заборона у виїзді за кордон до
позбавлення боржника єдиних засобів
для існування тощо.

Із матеріалів подання відомо, що
зазначені вище норми закону чітко
пов’язані з наявністю закордонного
паспорта, а державним виконавцем не
надано доказів, які б підтверджували
наявність у боржника ОСОБА_1
закордонного паспорта або звернення
останньої до відповідних органів із
заявою про видачу закордонного
паспорта, що об’єктивно б свідчило про
намір боржника залишити межі України.

Подання державного виконавця не
містить і достатньої мотивації, так як
у ньому не зазначено причин та
доцільності відповідного обмеження, а
також обставин, які обумовлюють
прийняття такого рішення.

За таких обставин, у відповідності до
ст.4 ЦПК України суд при здійсненні
правосуддя захищає права, свободи та
інтереси фізичних і юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України, а
також у зв’язку із тим, що правових
підстав для обмеження ОСОБА_1 у її
конституційному праві вільно залишати
територію України та встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України судом не встановлено,
суд дійшов висновку, що в задоволенні
даного подання слід відмовити.

При цьому суд роз’яснює, що заявник не
позбавлений можливості в подальшому
заявити аналогічні вимоги із
наведенням обґрунтувань необхідності
вжиття такого заходу та поданням в
підтвердження цього відповідних
доказів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»,
ст.377-1 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області ОСОБА_3 про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України, – відмовити.

На дану ухвалу протягом п’яти днів з
дня її проголошення (отримання особами,
без участі яких постановлено ухвалу)
може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд
Львівської області.

СуддяОСОБА_4