АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8191/2014
Головуючий в 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Національного
університету оборони України на ухвалу
Дарницького районного суду міста Києва
від 08 травня 2014 року у справі за скаргою
Національного університету оборони
України на дії (бездіяльність)
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві КовальЛ.I.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду
міста Києва від 8 травня 2014 року скаргу
Національного університету оборони
України залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, з
посиланням на порушення судом норм
процесуального права, ставиться
питання про скасування даної ухвали та
прийняття нової про задоволення
скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
13.12.2013 року постановою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Коваль Л.І. було відкрито виконавче
провадження ВП №41257329 на підставі
виконавчого листа №2-701/12, виданого
Дарницьким районним судом м. Києва
28.11.2013 року про виселення ОСОБА_3,ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 з
кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

18.02.2014 року державним виконавцем з
виходом за адресою приміщення
гуртожитку було складено акт №1299/13,
який було підписано лише державним
виконавцем Коваль Л.І., представник
стягувача та поняті, зазначений акт не
підписали.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції встановлено що рішення суду
виконано не було, черговою датою
виконання рішення суду визначено 23.05.2014
року.

Звертаючись до суду зі скаргою
скаржник зазначав, що складений
державним виконавцем 18.02.2014 року акт не
відповідає вимогам чинного
законодавства та не відображає
фактичних обставин. Крім того,
державним виконавцем не було здійснено
ніяких заходів щодо примусового
виконання рішень. На підставі
викладеного скаржник просив визнати
дії (бездіяльність) головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Коваль Л.І. щодо
складання зазначеного акту незаконною;
визнати складений державним
виконавцем 18.02.2014 року акт за №1299/13
недійсним та зобов»язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відмовляючи в задоволенні скарги суд
першої інстанції прийшов до висновків
що вона є необгрунтованою, а підстави
для визнання дій державного виконавця
незаконними, відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважає його обґрунтованим та таким що
відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Перш за все при розгляді скарги на
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця суд має
враховувати те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості
судових рішень. Крім того, виконання
рішення суду є елементом справедливого
судового розгляду, передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Частиною 1 ст. 6, частиною 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зазначаючи про те, що дії державного
виконавця стосовно складання акту від
18.02.2014 року є незаконними, Національний
університет оборони України не вказав,
які саме його права та законні інтереси
були порушенні.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
поданої скарги є такими що
відповідають дійсним обставинам
справи.

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

З огляду на викладене, оскаржена у
справі ухвала відповідає нормам
процесуального права, а тому ця ухвала
не може бути скасованою з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Національного
університету оборони України -
відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду
міста Києва від 08 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді