У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого: Макарчука М.А.,

Суддів: Леванчука А.О.,
Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

Вказала, що на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Кузнецовського міського управління
юстиції перебуває рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 22 жовтня 2010
року про стягнення з відповідача на її
користь аліментів на утримання сина у
розмірі 1/3 частини щомісячного
заробітку, починаючи з 24 вересня 2010
року і до досягнення дитиною
повноліття. Однак відповідач
ухиляється від виконання обов'язку
щодо надання утримання дитині і,
починаючи з осені 2011 року у нього
виникла заборгованість зі сплати
аліментів. У зв'язку з цим ОСОБА_4
просила суд стягнути з ОСОБА_5
неустойку у зв'язку з простроченням
сплати аліментів за виконавчим листом
№ 2-801 за період з 01 листопада 2011 року по
01 липня 2012 року в сумі 71 872 грн 80 коп.
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4
просила суд стягнути з ОСОБА_5
неустойку у звʼ?язку з простроченням
сплати аліментів за період з 01 жовтня
2011 року по 01 листопада 2012 року в сумі 87
996 грн 32 коп.

Рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 20
серпня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто на її користь з ОСОБА_5
неустойку у розмірі 40 974 грн 53 коп. за
період з 01 жовтня 2011 року по 01
листопада 2012 року у зв'язку з
простроченням сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 понесені позивачкою
судові витрати в розмірі 409 грн 75 коп.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 31 жовтня

2013 року рішення міського суду змінено,
зменшивши розмір неустойки (пені), яка
підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4, з

40 974 грн 53 коп. до 4 636 грн 07 коп. та
судового збору з 409 грн 75 коп. до 229 грн 40
коп.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд врахував часткове
виконання відповідачем рішення суду
про стягнення з нього аліментів і
визначав розмір заборгованості за
аліментами та пеню з урахуванням
вказаних виплат за період з жовтня 2011
року по січень 2013 року, навівши
розрахунок в ухваленому рішенні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
місцевого суду та ухвалюючи нове
рішення, вважав що відповідач має
заборгованість по аліментам з
01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2012 року і
навів власні розрахунки.

Проте повністю погодитися з висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 195 СК України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості, але
працює на час визначення її розміру,
заборгованість визначається із
заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на
час виникнення заборгованості і не
працює на час визначення її розміру,
вона обчислюється виходячи із
середньої заробітної плати працівника
для даної місцевості.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 196
цього ж Кодексу при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Отже, предметом доказування у справі є
обставини про розмір аліментів, який
підлягав сплаті позивачем кожного
місяця, розмір сплачених коштів та
розмір заборгованості відповідача за
аліментами за кожен місяць, вина
відповідача у виникненні
заборгованості і розмір пені на кожен
прострочений щомісячний платіж.

Судом встановлено, що рішенням
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 22 жовтня 2010
року з відповідача на користь
позивачки стягнуті аліменти на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/3 частини щомісячного
заробітку, починаючи з 24 вересня 2010
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Судом також встановлено, що відповідач
виплачував аліменти не в повному
обсязі, а в окремі місяці не виплачував
зовсім.

Як вбачається із змісту рішення
апеляційного суду, ухвалюючи нове
рішення цим судом не встановлено і не
зазначено розмір аліментів, який
підлягав сплаті позивачем кожного
місяця після звернення судового
рішення до примусового виконання,
розмір сплачених коштів за відповідний
період та розмір заборгованості
відповідача за аліментами за кожен
місяць.

Із справи також вбачається, що
заперечуючи проти стягнення пені
відповідач посилався на відсутність
його вини.

Разом з тим апеляційним судом не дано
жодної правової оцінки обставинам, які
відповідач вважав такими, що
підтверджують відсутність його вини.

Зазначене свідчить про те, що
апеляційним судом не встановлено всіх
обставин, які мають значення для
вирішення судового спору, а тому
висновок про періоди та розмір
несплачених аліментів є передчасним.

Крім того колегія суддів звертає увагу
і на те, що розмір пені апеляційним
судом здійснено з арифметичними
помилками.

Так, встановивши, що за жовтень 2011 року
відповідач має заборгованість за
аліментами в розмірі 633,05 грн
апеляційний суд вважав, що пеня із цієї
суми за 397 днів становить 775,30 грн.

Між тим відповідно до правил,
встановлених ч. 1 ст. 196 СК України пеня
за 397 днів невиплати 633,05 грн становить
(633,05 грн. х 1 % / 100 % х 397 днів) 2515 грн.

Такі ж арифметичні помилки апеляційним
судом допущено по кожним наведеним у
судовому рішенні розрахунком.

Оскільки апеляційним судом неповністю
встановлені всі обставини у справі,
розрахунки пені проведені з
арифметичними помилками, то ухвалене
цим судом рішення підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 31 жовтня 2013 року
скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А.

Судді:
Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Маляренко А.В.

Нагорняк В.А.