Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р.
м.
Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді
Саландяк О.Я.,

секретаря
Кащенко Г.Р.,

з участю:

позивачки
ОСОБА_1,

відповідачки
ОСОБА_2,

представника відповідачки - адвоката
Шахінського П.І.,

відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Жмеринці в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення від права
на спадкування, -

в с т а
н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про усунення їх від права на
спадкування після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Носківці
Жмеринського району Вінницької
області та яка являлась двоюрідною
сестрою її матері - ОСОБА_6 Позов
обґрунтувала тим, що факт її родинних
відносин із ОСОБА_5 повністю доводиться
довідками, що надані нею до позовної
заяви та вона являється спадкоємцем
п»ятої черги спадкування за законом
після смерті тітки, так само, як і
відповідачі у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4
Після смерті ОСОБА_5 залишилось
спадкове майно: житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1;
дві земельні ділянки за цією ж адресою:
для обслуговування та будівництва та
для ведення особистого селянського
господарства; земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
та така ж земельна ділянка, що
рахується за померлою сестрою
спадкодавці - ОСОБА_7, на який втрачено
державний акт. Спадщину після смерті
ОСОБА_5 позивачка та відповідачі
прийняли подавши заяви до нотаріальної
контори, а крім того на час смерті
ОСОБА_5, позивачка проживала з нею. В
березні 2009 року голова Носковецької
сільської ради, що є чоловіком ОСОБА_2
викликав позивачку до сільської ради
та сказав, щоб вона здійснювала догляд
за своїми тітками ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
хоча ОСОБА_2 проживала ближче до них.
Після смерті ОСОБА_7, позивачка забрала
до себе ОСОБА_5 і весь час до смерті
доглядала її, опікувалась нею, купувала
ліки, надавала матеріальну допомогу, не
дивлячись на те, що вона також
доглядала сестру свого чоловіка -
ОСОБА_8. Тобто ОСОБА_5 була у
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу та каліцтво, перед смертю
хворіла, була інвалідом першої групи.
Крім того спадкодавця не розуміла
своїх дій та не могла керувати ними. За
три місяці до смерті ОСОБА_5 злягла та
взагалі не могла обходитись без
сторонньої допомоги, яку їй надавала
виключно позивачка. Відповідачі
останніх три роки жодним чином не
цікавились здоров»ям ОСОБА_5 та
ухилялись від надання їй будь-якої
допомоги. Рішенням Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 29.07.2010 року позивачку
ОСОБА_1 призначено опікуном ОСОБА_5
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, знаючи
про те, що вони також являються
племінниками ОСОБА_5, працюючі, маючі
дохід, ухилялись від надання допомоги
тітці, не підтримували багато років
відносин, не надавали моральної та
матеріальної допомоги. Всі турботи по
догляду за ОСОБА_5 здійснювала виключно
позивачка. Таким чином відповідачі
проявляли бездіяльність по відношенню
до спадкодавця, яка через свою хворобу
перебувала у безпорадному стані. Із цих
підстав просить визнати ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 такими, що ухилялися від
виконання обов»язку щодо утримання
спадкодавця ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 усунути від права на
спадкування на спадкове майно, що
залишилося після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.(а.с.55-57)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала із підстав, що в ньому
викладені, додатково та на запитання
суду пояснила, що ОСОБА_5 - її тітка, що
повністю доводиться довідками з
архіву, що надані нею до матеріалів
цивільної справи. До 2008 року ОСОБА_5
проживала разом із рідною сестрою
ОСОБА_7 по АДРЕСА_1, у будинку, що належав
ОСОБА_7 Сестер за домовленістю з ОСОБА_2
доглядав сусід, однак догляд був
неналежним, а тому через певний час
після смерті ОСОБА_7, яка померла у
серпні 2009 року, позивачка ОСОБА_1
забрала ОСОБА_5 до себе додому по
АДРЕСА_2, де доглядала спадкодавцю до
смерті. Вона взяла на себе вказаний
тягар, не дивлячись, що на той час
доглядала лежачу сестру свого
чоловіка, яка померла у березні 2010 року.
При цьому жодної домовленості із
іншими родичами щодо розподілу
спадкового майна не було. ОСОБА_5
хворіла із 2005 року, у неї був перелом
бедра, хронічні хвороби. З 2008 року
позивачка оформила спадкодавці
інвалідність, а коли та захворіла на
хворобу, що спричинила не усвідомлення
нею своїх дій, оформила в судовому
порядку опікунство. Для цього вона
звернулась до суду із позовом про
визнання ОСОБА_5 недієздатною, збирала
документи, возила її на експертизу в
м.Вінницю, а перед тим поїхала до
нотаріуса та оформила довіреність від
імені ОСОБА_5 та надалі на підставі
довіреності продала належний ОСОБА_5
будинок, а кошти потратила на
оформлення спадщини, оскільки повністю
оформляла все майно, що належало ОСОБА_5
та залишилось ій від сестри ОСОБА_7,
зокрема у 2010 році зверталась до суду із
позовом про визнання права власності
на будинок по АДРЕСА_1, куди
відповідачка ОСОБА_2 поселила свого
тестя з незрозумілих причин. Також
оформила земельні ділянки під вказаним
будинком. За час опікунства над ОСОБА_5,
ОСОБА_1 отримувала пенсію останньої
900-1000 грн., та плату по догляду 62 грн. на
місяць за ці кошти вона доглядала,
купувала ліки та одяг, продукти
харчування, засоби гігієни для тітки та
відклала кошти на поховання останньої,
коли та померла. Таким чином ОСОБА_1
повністю доглядала свою тітку ОСОБА_5
до смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у якої
було окреме спальне місце, вона завжди
була доглянута та нагодована, нічого не
потребувала. За три місяці до смерті
ОСОБА_5 злягла та позивачка її повністю
доглядала. Відповідачка ОСОБА_2 не
відвідувала ОСОБА_5, тоді коли
відповідач ОСОБА_4, рідний брат
позивачки, постійно приходив до неї та
до тітки, навідував, спілкувався з нею.
ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, коли дізнався, що з такою
заявою звернулась ОСОБА_2, але не встиг
відмовитись на користь позивачки до
закінчення шестимісячного строку. З
ОСОБА_2 позивачка була в добрих
відносинах, вони просто не
спілкувались між собою. ОСОБА_2 навіть
не прийшла на похорони тітки, однак
подала заяву до нотаріальної контори,
що дуже обурило позивачку, яка
доглядала та поховала спадкодавцю
ОСОБА_5 Крім того, в засіданні заявила,
що ОСОБА_2 не доведено родинних
відносин із ОСОБА_5, та доказів цьому не
існує.

Відповідачка ОСОБА_2 позов ОСОБА_9 не
визнала, підтримала письмові
заперечення (а.с.77), суду пояснила, що на
похороні ОСОБА_7 між нею та ОСОБА_1 в
присутності інших свідків та родичів
була домовленість проте, що ОСОБА_2
поховає ОСОБА_7 та їй відійде належний
тій будинок по АДРЕСА_1 Вінницької
області, а ОСОБА_1 буде доглядати ОСОБА_5
та оформить іншу спадщину на себе.
Після смерті ОСОБА_5 вона як
спадкоємиця - племінниця померлої
звернулась із заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини. В
будинок по АДРЕСА_1 вони поселили тестя,
бо була домовленість про те, що цей
будинок відійде їй. ОСОБА_2 було відомо,
що ОСОБА_1 оформила опікунство над
ОСОБА_5, було відомо про стан здоров»я
тітки та вона її провідувала, коли
остання ще жила разом із сестрою по
АДРЕСА_1. Після того, як ОСОБА_1 забрала
до себе ОСОБА_5 та доглядала її,
відповідачка не приходила, оскільки не
спілкувалась із ОСОБА_1, через
неприязні відносини. Однак вона завжди
розпитувала сусідів, знала, що тітка
ОСОБА_5 доглянута, ОСОБА_1 ніколи до неї
за допомогою не зверталась, тітка була
забезпечена всім необхідним та нічого
не потребувала. На похороні тітки
ОСОБА_5 відповідачка не була, бо її не
було на той час в с.Носківці.
Відповідачка домовленість виконала та
поховала за всої кошти ОСОБА_7, а ОСОБА_1
доглянула ОСОБА_5 та вони звернулись до
нотаріальної контори із завами про
прийняття спадщини. Факт родинних
відносин між нею та ОСОБА_5 як
племінницею та тіткою доводиться
рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 26.10.2014 року.
Просила в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
Шахінський П.І. суду пояснив, що він
надавав правову допомогу ОСОБА_2,
готував заперечення на позов,
представляє її у судовому засіданні.
Вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та
просив в його задоволенні відмовити.
При цьому просив врахувати, що ним та
його довірителькою визнається факт
родинних відносин ОСОБА_1 та померлої
ОСОБА_5 Між сторонами існують неприязні
відносини через спір про спадщину,
оскільки вони при похованні тітки
ОСОБА_7 досягли домовленості про поділ
спадкового майна, але ОСОБА_1 хоче її
уникнути. ОСОБА_1 визнала ОСОБА_7
недієздатною та оформила опікунство
над нею. В день огляду в психіатричній
лікарні, коли встановили
недієздатність спадкодавці оформила
довіреність та надалі від її імені
продала належний їй будинок за 16 000 грн.,
отримувала пенсію спадкодавці, а також
допомогу на її утримання, таким чином
мала достатньо коштів для утримання
ОСОБА_5, за такою допомогою до
відповідачки не зверталась. А оскільки
ОСОБА_5 не усвідомлювала своїх дій, то в
силу хвороби не могла потребувати
моральної допомоги. Просив в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав
повністю, суду показав, що ОСОБА_5 - його
тітка, а позивачка ОСОБА_1 - рідна
сестра. Тітка ОСОБА_5 після смерті своєї
сестри ОСОБА_7 постійно проживала разом
із ОСОБА_1 в АДРЕСА_2. Він приходив до
сестри та провідував тітку,
спілкувався з нею, підтримував
морально. Матеріальної допомоги не
надавав, бо тітка нічого не
потребувала, була повністю доглянута
та забезпечена. ОСОБА_2 до тітки, коли та
жила в ОСОБА_1 не приходила. Позов він
визнав, бо ОСОБА_1 - його рідна сестра, на
спадщину після смерті ОСОБА_5 він не
претендує, факт того, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 тітка та племінниця не оспорює,
однак вважає ОСОБА_2 дальшою родичкою
ОСОБА_5, ніж вони із сестрою. Йому
роз»яснено нотаріусом його право
відмовитись від частки на користь
когось із спадкоємців до спливу
шестимісячного строку, а також йому
відоме його право розпорядитись
належною йому часткою після отримання
правовстановлюючих документів на
власний розсуд. Просив позов ОСОБА_1
задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що мешкає
по сусідству із ОСОБА_1 та йому відомо,
що вона доглядала до смерті їх тітку
ОСОБА_5 Він приходив до додому до ОСОБА_1
по АДРЕСА_2, де бачив тітку. ОСОБА_5
завжди була доглянута, охайно одягнута,
ніколи не жалілась на догляд, була усім
забезпечена. В хаті було чисто та
охайно. Також він бачив в ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_4 Відповідачки
ОСОБА_2 у ОСОБА_1 свідок ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона
працювала листоношею та доставляла
пенсію в частину села Носківці, де
мешкали дві сестри ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1. Потім, коли одна із сестер
померла, вона приходила до ОСОБА_1 та
бачила в неї ОСОБА_5, яку та доглядала
до смерті. ОСОБА_5 завжди була
привітною, ніколи не скаржилась, була
доглянутою, охайною, нагодованою.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши докази, що містяться в
матеріалах справи, суд встановив
наступні обставини, якими
обґрунтовуються вимоги позивачки та
заперечення відповідача та докази,
якими вони підтверджуються.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Носківці
Жмеринського району Вінницької
області померла ОСОБА_5 (а.с.19)

Позивачка ОСОБА_1 є родичкою ОСОБА_5 до
шостого ступеня споріднення, а відтак є
спадкоємицею п»ятої черги за законом
після її смерті (а.с. 5-18) Відповідач
ОСОБА_4 - рідний брат позивачки. Ці
обставини визнані сторонами.

Відповідачка ОСОБА_12 також є родичкою -
племінницею ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Носківці
Жмеринського району Вінницької
області, що встановлено рішенням
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 26.08.2014 року, що
набуло законної сили (а.с.106), а тому теж
є родичкою ОСОБА_5 до шостого ступеня
споріднення, а відтак є спадкоємицею
п»ятої черги за законом після її
смерті.

Після смерті ОСОБА_5 залишилось
спадкове майно: житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1;
дві земельні ділянки за цією ж адресою:
для обслуговування та будівництва та
для ведення особистого селянського
господарства; земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 21-32)

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 29.07.2010 року
за заявою ОСОБА_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
на підставі акту №99 від 20.05.2014 року
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи, якою встановлено, що ОСОБА_5
страждає на хронічне психічне
захворювання в формі судинної деменції
вираженого ступеня та внаслідок такого
захворювання позбавлена здатності
розуміти значення своїх дій та
керувати ними (а.с.79), ОСОБА_14 визнано
недієздатною та призначено опікуном
ОСОБА_1 (а.с.39). Вказані обставини також
встановлені оглядом цивільної справи
№2-0-43/10/0205 за заявою ОСОБА_1 про визнання
особи недієздатною. ОСОБА_5 хворіла,
була інвалідом першої групи та
потребувала сторонньої допомоги
(а.с.40-49)

Після смерті ОСОБА_5 заповіту не
залишилось (а.с.59) та в Жмеринській
районній нотаріальній конторі
заведено спадкову справу № 91 (а.с.58)

ОСОБА_1 проживала разом із
спадкодавицею на час її смерті (а.с.20, 83)

Із спадкової справи № 91/2013(а.с.91-105) до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 вбачається, що після смерті
останньої із заявами про прийняття
спадщини звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 та ніхто із них не заявив про
відмову від спадщини у встановлений
законом строк. Спадкування
здійснюється за законом. Інших
спадкоємців, що прийняли б спадщину
після смерті ОСОБА_5 не встановлено.
Державним нотаріусом Жмеринської
районної державної нотаріальної
контори 29.11.2013 року винесено постанову
про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
на все спадкове майно, а не на частку,
оскільки вбачається наявність інших
спадкоємців, які також претендують на
частку спадкового майна. Дана
постанова ОСОБА_1 у встановленому
порядку не оскаржувалась. Нотаріусом
вирішується питання щодо надання
документів, що підтверджують родинні
відносини для вирішення черговості
спадкування. Свідоцтва про права
власності в порядку спадкування на час
розгляду справи нікому не видано.

Встановлені обставини є відносинами
спадкування та регулюються книгою
шостою Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Усунення від права на спадкування
спадкоємців за законом та за заповітом
можливе виключно на підставі рішення
суду. Відповідно до ч.3. ст. 1224 ЦК України
не мають права на спадкування за
законом батьки (усиновлювачі) та
повнолітні діти (усиновлені), а також
інші особи, які ухилялися від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
якщо ця обставина встановлена судом.
Відповідно до ч. 5 вказаної статті за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Положення цієї
статті поширюються на всіх
спадкоємців.

Вимога про усунення спадкоємця від
права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення зумовлює пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки
(збільшення частки у спадщині, зміна
черговості одержання права на
спадкування). Вимога про усунення від
права на спадкування за законом особи
може бути пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування. Та обставина, що сторони
не спілкувалися протягом тривалого
часу, не свідчить про факт умисного
ухилення від надання допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Відповідно
до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу
право на спадкування за законом мають
інші родичі спадкодавця до шостого
ступеня споріднення включно, причому
родичі ближчого ступеня споріднення
усувають від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення.
Ступінь споріднення визначається за
числом народжень, що віддаляють родича
від спадкодавця. Народження самого
спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 1269
ЦК України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.Особа, яка
подала заяву про прийняття спадщини,
може відкликати її протягом строку,
встановленого для прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини ч. 1 ст. 1270 ЦК
України встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ст.1273
ЦК України спадкоємець за заповітом
або за законом може відмовитися від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного
судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11
ЦПК України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, що беруть участь у справі не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Позивачкою ОСОБА_1 не надала суду
належних та допустимих доказів про
умисне ухилення спадкоємців від
надання допомоги спадкодавцю, крім
того факту, що відповідачка ОСОБА_2 не
спілкувалась із ОСОБА_5 протягом
тривалого часу, не надано належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що спадкодавець потребував
допомоги відповідачів, останній мав
можливість її надати, проте ухилялись
від обов'язку щодо її надання в
сукупності, а тому в задоволенні позову
слід відмовити.

Також суд не приймає до уваги
твердження позивачки ОСОБА_1 про
відсутність родинних відносин між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що спростоване
рішення м суду про встановлення
родинних відносин між ними. Крім того
усунення від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення
родичами ближчого ступеня споріднення
здійснюється в силу закону, а саме ст.
1265 ЦК України.

Щодо стягнення судових витрат, що є
документально підтвердженими, то
ОСОБА_2 понесено витрати на правову
допомогу в сумі 2000 грн. (а.с.95),
позивачкою сплачено при подачі позову
до суду 243,60 грн. судового збору (а.с.1).
Суд із врахуванням вимог ст. 88 ЦПК
України, Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року, тривалості судових засідань по
справі, за участю адвоката, вчинення
адвокатами інших процесуальних дій,
прийняття рішення про відмову в позові,
приходить до висновку, що сума у
розмірі однієї тисячі гривень є
обґрунтованою, законною та
справедливою та вона підлягає
стягненню з позивачки на користь
відповідачки ОСОБА_2

Відповідно ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, ч. 2 ст. 1223,
ч.ч.3,5 ст. 1224, ч.1 ст. 1258, ч.1 ст. 1265, ч.1 ст.
1267, ч. 1ст. 1268 ЦК України, керуючись
ст.ст.10-11, 57-58, 60-61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

в и р
і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення від права
на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000
(одну тисячу) гривень витрат на правову
допомогу.

Рішення може бути оскаржене
сторонами до апеляційного суду
Вінницької області через Жмеринський
міськрайонний суд Вінницької області
на протязі десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення виготовлено
04.12.2014 року.

Суддя