УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про усунення перешкод в здійсненні
права власності шляхом витребування
правовстановлюючих документів на
квартиру, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 17 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») про усунення перешкод в
здійсненні права власності шляхом
витребування правовстановлюючих
документів на квартиру.

Позивачка вказувала, що 07 квітня 2009
року між нею та відповідачем укладено
договір відповідального зберігання
документів.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що на її
вимогу ПАТ «УкрСиббанк» відмовляється
добровільно повернути передані йому на
зберігання документи, просила
зобов'язати відповідача не чинити
перешкод в здійсненні права власності
на квартиру АДРЕСА_1 та витребувати в
ПАТ «УкрСиббанк» правовстановлюючі
документи на квартиру АДРЕСА_1, зокрема:
договір купівлі-продажу та технічний
паспорт, витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 08
лютого 2008 року, а також витяг з реєстру
правочинів.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 17 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16 липня 2014 року, в позові відмовлено.

На обґрунтування касаційної скарги
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки зобов'язання позивачки за
укладеним із ПАТ «УкрСиббанк»
кредитним договором не виконані,
правові підстави для повернення
відповідачем вказаних документів
ОСОБА_4 відсутні.

Проте погодитися з таким висновком
судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 квітня 2009 року між сторонами укладено
договір відповідального зберігання
документів, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 передала, а відповідач
зобов'язався прийняти та зберігати
оригінали документів на квартиру
АДРЕСА_1, а саме: договір
купівлі-продажу, технічний паспорт,
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 08
лютого 2008 року та витяг з реєстру
правочинів у схоронності, в строки,
визначені договором.

За змістом п. 5.1. вказаного договору
строк зберігання документів - до
моменту повного виконання позивачкою
зобов'язань за кредитним договором від
05 лютого 2008 року.

Згідно із іпотечним договором від 05
лютого 2008 року, укладеним з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором
і предметом якого є квартира АДРЕСА_1,
іпотекодавець гарантує передачу
оригінальних примірників документів,
що підтверджують право власності на
предмет іпотеки іпотекодержателю.

Також встановлено, що рішенням
апеляційного суду Одеської області від
10 лютого 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованість за вищезгаданим
кредитним договором.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України визначено,
що за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 938 ЦК України
зберігач зобов'язаний зберігати річ
протягом строку, встановленого у
договорі зберігання. Якщо строк
зберігання у договорі зберігання не
встановлений і не може бути визначений
виходячи з його умов, зберігач
зобов'язаний зберігати річ до
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
її повернення.

Статтею 953 ЦК України визначено, що
зберігач зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.

Однак, вирішуючи спір, місцевий суд,
всупереч ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не
врахував того, що законодавством прямо
передбачено право поклажодавця
забрати річ у зберігача до спливу
строку зберігання, при цьому жодних
обмежень для виконання цього обов'язку,
в тому числі, в залежності від інших
договорів і конкретно факту виконання
чи невиконання їх положень, не
встановлено, тому помилково відмовлено
поклажодавцеві в достроковому
поверненні речей.

Апеляційний суд на зазначені порушення
суду першої інстанції також уваги не
звернув, не взяв до уваги встановлені
ЦК України положення про зберігання та
безпідставно застосував до спірних
правовідносин положення ст. ст.
572, 574 ЦК України, що стосуються договору
застави, який є іншим договором із
передбаченими окремими правами та
обов'язками і не є предметом спору в
даній справі та необґрунтовано
зазначив про необхідність надання
підтверджень виконання позивачкою
своїх зобов'язань за кредитним
договором, не врахувавши встановлений
ст. 953 ЦК України безумовний обов'язок
зберігача повернути річ на першу
вимогу поклажодавця, навіть якщо строк
її зберігання не закінчився.

За таких обставин судові рішення не
можна визнати законними та
обґрунтованими й вони відповідно до ст.
338 ЦПК України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 17 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко