РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_____________________________________________________________________

Справа №: 116/6692/13-цГоловуючий суду
першої інстанції:Пакула М.Р. Головуючий
суду апеляційної інстанції:Горбань В.
В.

РІШЕННЯ

"03" березня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого судді Горбань В.В.
СуддівБондарева Р.В., Шестакової Н.В.
При секретаріУсеїновій Н.У.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання права власності на
1/2 частку господарських будівель та
споруд, за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 09 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

31 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права власності на 1/2 частку
господарських будівель та споруд.
Вимоги мотивовані тим, що ухвалою
Сімферопольського районного суду АР
Крим від 05.10.2011 року затверджено мирову
угоду між представниками ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, відповідно до якої за ОСОБА_6
визнано право власності на 1/2 частку
будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03.08.2001 року. Під
час розгляду справи за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про поділ
домоволодіння АДРЕСА_1 було проведено
судову будівельно-технічну експертизу,
висновками якої запропоновано поділ
жилого будинку і господарських
будівель та споруд, чистину з яких
запропоновано до виділу у власність
ОСОБА_6 Між тим, в ухвалі про
затвердження мирової угоди від 05.10.2011
року за ОСОБА_6 визнано право власності
лише на 1/2 частку будинку, питання про
поділ господарських будівель та споруд
не вирішувалося. Зазначає, що згідно зі
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 03.08.2001 року ОСОБА_7
належала 1/2 частка жилого будинку з
відповідною часткою господарських та
побутових будівель. Другим
співвласником 1/2 частини будинку з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд була ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщину після
смерті ОСОБА_9 отримали ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9
видані державні акти серії ЯИ № 386629, ЯИ
№ 386627 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0722 га та державні акти
серії ЯИ № 386630, ЯИ № 386628 на земельну
ділянку площею 0,0162 га, якими
посвідчувалося право спільної
сумісної власності ОСОБА_7 і ОСОБА_9 на
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.
Враховуючи те, що за затвердженою
мировою угодою до нього не перейшло
право власності на 1/2 частку
господарських будівель та споруд і
відповідачі не визнають його право
власності, на підставі ст. 120 ЗК України,
ст.ст. 377, 392 ЦК України просить визнати
за ним право власності на 1/2 частку
господарських будівель та споруд, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 09
січня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права власності на 1/2 частку
господарських будівель та споруд
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позову, посилаючись на те, що рішення
незаконне і необґрунтоване, ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, і висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представника
позивача, відповідачів та їх
представника, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступник підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із
необґрунтованості позовних вимог та їх
недоведеності. При цьому визнав
встановленим, що при укладенні мирової
угоди по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на 1/2 частку будинку та
земельної ділянки, було вирішено
питання щодо передачі ОСОБА_6 не
житлового будинку АДРЕСА_1 у цілому, а
лише 1/2 його частки без відчуження
земельної ділянки, а також
господарських будівель та споруд, які,
як вбачається з технічного паспорту
від 23 січня 2012 року, розташовані окремо
від житлового будинку, тому позовні
вимоги щодо визнання за ОСОБА_6 права
власності на 1/2 частку господарських
будівель та споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, є безпідставними і не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
необґрунтованості позовних вимог, але
при цьому не може погодитися з мотивами
та підставами відмови у задоволенні
позову.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що на підставі рішення
народного суду Сімферопольського
району від 14.06.1972 року житловий будинок
АДРЕСА_1 належав на праві спільної
часткової власності ОСОБА_10 та ОСОБА_9
(кожному по 1/2 частці житлового будинку
з відповідною часткою господарських та
побутових будівель).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер.

На підставі свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від 03
серпня 2001 року ОСОБА_7 став власником 1/2
частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.
5).

Ухвалою Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 05
жовтня 2011 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
права власності на 1/2 частку будинку та
земельної ділянки було визнано мирову
угоду, за якою за позивачем ОСОБА_6
визнано право власності на 1/2 частку
будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03.08.2001 року, у
зв'язку з чим ОСОБА_6 відмовляється від
позовних вимог в частині визнання за
ним права власності на 1/2 частку
земельної ділянки, на якій розташовано
будинок АДРЕСА_1, та сплачує ОСОБА_7
грошову компенсацію у розмірі 6000 грн.
за понесені останнім витрати, пов'язані
з оформленням після смерті ОСОБА_10
спадщини - 1/2 частки будинку АДРЕСА_1, на
правову допомогу в розмірі 3200 грн.(а.с.
6).

Як убачається з матеріалів справи, на
підставі вищезазначеної ухвали
Сімферопольського районного суду АР
Крим 03 травня 2012 року Сімферопольським
бюро технічної інвентаризації за
ОСОБА_6 було зареєстровано право
власності на 1/2 частку житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку, що згідно з ухвалою
Сімферопольського районного суду АР
Крим від 05 жовтня 2011 року у власність
ОСОБА_6 було передано лише 1/2 частка
житлового будинку АДРЕСА_1 без
відчуження господарських будівель та
споруд, які розташовані окремо від
житлового будинку.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Як убачається зі змісту ухвали
Сімферопольського районного суду АР
Крим від 05 жовтня 2011 року, за ОСОБА_6
визнано право власності на 1/2 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
03.08.2001 року.

Зі змісту свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03.08.2001 року
вбачається, що ОСОБА_7 після смерті
батька ОСОБА_10 успадкував 1/2 частку
житлового будинку з відповідною
часткою господарських та побутових
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1,
розташованого на присадибній ділянці
присадибних земель Мирнівської
сільської ради. На вказаній земельній
ділянці розташований один ракушечний
жилий будинок, жилою площею 21,6 кв.м,
зазначений в плані під літ. «А», з
наступними господарськими та
побутовими будівлями: «А1, А2, в» -
добудови, «а, е» - тамбури, «Е, В» - літні
кухні, «Г, Д, Ж, Б» - сараї, «У, О»
убиральні, споруди, мощення (а.с. 5).

Згідно зі ст. 186 ЦК України річ,
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою
є земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями. У разі відчуження
житлового будинку вважається, що
відчужується вся садиба, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Із роз'яснень, викладених у п. 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» № 7 від 04.10.1991 року (із змінами
та доповненнями), вбачається, що різні
господарські будівлі (літні кухні,
сараї тощо) є підсобними будівлями і
складають з будинком одне ціле. Тому
при відчуженні жилого будинку вони
переходять до нового власника разом з
будинком, якщо при укладенні договору
про відчуження не були обумовлені їх
знесення або перенос попереднім
власником.

З аналізу зазначених норм закону та
вищезазначених роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України
слідує, що приналежність наслідує
частку головної речі, тобто такі
господарські будівлі та споруди, які
становлять з будинком одне ціле,
слідують долі будинку (при
купівлі-продажу, даруванні,
спадкуванні тощо).

Як убачається з матеріалів справи, при
укладенні мирової угоди ОСОБА_7 визнав
за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку
житлового будинку АДРЕСА_1, яка
належала йому на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
03.08.2001 року, яку він успадкував з
відповідною часткою господарських та
побутових будівель.

За таких обставин колегія суддів
вважає що відповідна частка
господарських та побутових будівель є
підсобними і становлять із 1/2 часткою
житлового будинку АДРЕСА_1 одне ціле,
тому вони слідують долі будинку.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що вимоги позивача про визнання
за ним права власності на 1/2 частку
господарських будівель та споруд, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які є
приналежністю головної речі - 1/2 частки
зазначеного будинку і складають з ним
одне ціле, не можуть бути самостійним
предметом позову щодо визнання права
власності на зазначені господарські
будівлі та споруди, оскільки вони
слідують долі 1/2 частки спірного
будинку і можуть бути у спільному
користуванні.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду не можна
визнати законним та обґрунтованим і
воно на підставі ст. 309 ЦПК України
підлягає зміні щодо мотивів та підстав
відмови у задоволенні позову.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316, 325 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 09 січня 2014 року змінити щодо
мотивів та підстав відмови у
задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: Горбань В.В.
Бондарев Р.В. Шестакова
Н.В.