Справа № 191/874/13-ц
Провадження № 2/191/32/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Новік Л.М.

при секретарі - Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_3 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, за позовною заявою третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: Василівська сільська рада
Синельниківського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на частину земельної ділянки
в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною
заявою про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, під час
розгляду справи позивач зменшила обсяг
позовних вимог, мотивуючи свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер її батько -
ОСОБА_5. Після його смерті залишилася
спадщина, яку прийняла його донька -
ОСОБА_1. Заповіту батько не залишив, усі
спадкоємці першої черги - її мати
ОСОБА_6 її сестри ОСОБА_3, ОСОБА_7 та її
брат ОСОБА_8 відмовились від прийняття
спадщини після смерті батька на її
користь. Прийняття нею спадщини після
смерті батька підтверджується
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 17 лютого 2000 року. Згідно
вказаного Свідоцтва вона прийняла в
спадщину після смерті батька
приватизовану земельну ділянку
розміром 7.930 га грошові внески з
процентами та компенсаціями. До складу
спадщини, що відкрилася після смерті
батька, входить земельна ділянка,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
площею 0,41 гектарів. Вищевказану
земельну ділянку вона у спадщину не
прийняла, оскільки не могла надати
оригінал Державного акту на право
приватної власності на землю, так як її
батько його загубив. Їй було видано
Постанову про відмову у вчиненні,
нотаріальної дії. Надати державний акт
вона не мала змоги, так як його
загубили. Отримати копію цього
Державного акту про право власності на
земельну ділянку може тільки власник
майна, який на теперішній час помер.
Їхні родинні відносини з батьком
підтверджуються наданими до позову
документами - свідоцтвом про
народження та її свідоцтвом про
одруження. Просить суд визнати за
ОСОБА_1, право власності у порядку
спадкування за законом на ? частину
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 площею 0,41 гектарів.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою, під час
розгляду справи зменшив обсяг позовних
вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що за
адресою: АДРЕСА_1 Синельниківського
району Дніпропетровської області
розташована земельна ділянка
загальним розміром 0,41 га призначена: 0,25
га - для обслуговування житлового
будинку та 0,16 га - для ведення
підсобного господарства, та згідно
державного акту на право власності на
землю НОМЕР_4 від 26.07.1995 р., належала його
діду ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року, актовий запис №14. Його жінка
ОСОБА_6, яка мешкала з ним до дня смерті,
також померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р., актовий
запис №01. На цій земельній ділянці
розташований житловий будинок в якому
більше 10 років мешкала та була
зареєстрована дочка померлих, а його
мати - ОСОБА_7, яка також померла
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. Так як вона була
зареєстрована за цією адресою та
постійно проживала разом з
спадкодавцями, то на час відкриття
спадщини, згідно ч.3 ст.1268 ЦК України,
вона прийняла спадщину, але до своєї
смерті так і не встигла її оформити. Ще
при житті його матері після смерті його
діда ОСОБА_5, його жінка - ОСОБА_6 та їхні
діти, а саме - його мати, ОСОБА_7 та її
сестри - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 домовилися, що
земельна ділянка (пай), грошові
збереження, які залишилися після
смерті діда оформить в порядку
спадкування ОСОБА_1 на себе. При цьому
всі відмовляються від пая та грошей на
користь ОСОБА_1 Земельну ділянку (пай),
грошові збереження, які належали його
жінці - ОСОБА_6, за її заповітом
оформляється на ОСОБА_3, а його матері
залишиться будинок та земельна
ділянка, призначена для його
обслуговування. Так і вийшло, про що
свідчать спадкові справи, в яких є лише
відмови вказаних спадкоємців, в яких
вказані лише паї та грошові збереження
померлих, а не цей вищевказаний спірний
будинок та земельна ділянка, яка
призначена для його обслуговування.
Згідно рішення виконавчого комітету
Василівської сільської ради за №13 від
30 березня 2012 p., до цього часу він встиг
лише виготовити технічний паспорт в
Синельниківському МБТІ, але звернутися
в суд про визнання права власності на
будинок він ще не встиг, та як не було на
це коштів. В технічному паспорті
вказано, що будинок був побудований ще
в 1929 році та потім розбудовувався в 1995,
2003 p.p. та використовувався всі ці 74 роки.
Він був куплений його померлим дідом -
ОСОБА_5, про що свідчить договор від 9
травня 1955 року, де вказано, що цей уже
збудований будинок він купив у ОСОБА_10.
На час оформлення цього договору
купівлі він був вже одружений з ОСОБА_6
з 19.12.1948 року, про що свідчить дублікат
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1,
яке було видане 02 серпня 1954 p. Цей
договір купівлі-продажу будинку та
розписка про отримання грошей за нього
були посвідчені головою та секретарем
Василівської сільської ради, що не
перечило на той час інструкції МКГ УРСР
від 23.08.52 р. «Про порядок обміру земель і
реєстрації документів на право
користування земельними ділянками та
домоволодіннями». Але потім за своє
життя дід право власності на будинок не
переоформив та інше не отримав, а лише
згодом ще і в липні 1995 року
приватизував земельну ділянку
розміром 0,41, яка згідно державного акту
на право власності на землю НОМЕР_4 від
26.07.1995 p., призначена для обслуговування
будинку та ведення підсобного
господарства. Вказану ділянку він
також приватизував будучи одруженим з
ОСОБА_6, з якою мешкав в будинку на цій
ділянці. За весь цей час після смерті
матері, він мешкає та обслуговує
вказаний будинок та земельну ділянку,
про що свідчать комунальні проплати.
Заяву про відмову від прийняття
спадщини за цей час він до нотаріальної
контори не подавав та має бажання
прийняти спадщину, яка йому належить
через спадкову трансмісію згідно ст.1276
ЦК України після смерті матері. Просить
суд встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Визнати право
власності на 1/4 частину земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 площею 0,41 гектарів в порядку
спадкування за законом після смерті
його матері ОСОБА_7.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3
звернулася до суду, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
її батько - ОСОБА_5. Заповіту
спадкодавець не склав. Спадкоємцями
першої черги за законом на день його
смерті були: його дружина ОСОБА_6, та їх
спільні діти: вона - ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Спадщина після смерті
батька складалась з земельної ділянки
(паю) у розмірі 7,930 га, грошового вкладу
в банківській установі та ? частина
житлового будинку з господарськими
будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та ?
частини приватизованої земельної
ділянки площею 0,41 га для
обслуговування вказаного житлового
будинку. Даний житловий будинок та
земельна ділянка для його
обслуговування належали її батькам
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної
сумісної власності подружжя оскільки
право власності на неї набувалось під
час їхнього шлюбу. Земельну ділянку
(пай) у розмірі 7,930 га та грошовий вклад
в банківській установі успадкувала її
сестра ОСОБА_1. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
відмовились від прийняття своїх часток
у спадщині після смерті спадкодавця на
користь ОСОБА_1 шляхом подання
відповідних заяв. Проте, вона такої
заяви про відмову у прийнятті своєї
частки спадщини після смерті батька не
надавала. Як спадкоємець першої черги
за законом вона мала право на
спадкування своєї частки у спадщині, що
відкрилась після смерті батька ОСОБА_5
Ця частка складається з 1/8 частини
спадкового майна (житлового будинку з
господарськими спорудами та земельної
ділянки (1/2 частина майна належала
спадкодавцеві, спадкоємців першої
черги четверо: 1/4 від1/2 = 1/8). Проте, заяви
до нотаріальної контори про видачу
свідоцтва про право на спадщину після
смерті батька вона не подавала
оскільки не претендує на належну їй
частку у цій спадщині. Відтак, вона не
заперечує щодо визнання за ОСОБА_1
права власності на ? частку земельної
ділянки в порядку спадкування за
законом після смерті їхнього батька
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла її
мати - ОСОБА_6. Після її смерті згідно
заповіту вона успадкувала грошові
внески та земельну ділянку (пай) у
розмірі 7,930 га на території
Василівської сільської ради. Але, після
смерті матері залишилась спадщина не
охоплена заповітом, що складається з 1/2
частини житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1. Після смерті матері
спадкоємців першої черги було троє: її
діти ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7.
ІНФОРМАЦІЯ_8 року не прийнявши своєї
частки спадкового майна після смерті
матері померла ОСОБА_7, на праві
спадкової трансмісії на частку у
спадщині, що мала успадкувати його мати
претендує її син - ОСОБА_2. Її сестра
ОСОБА_1 відмовилась від прийняття своєї
частки у спадщині, що відкрилась після
смерті їхньої матері. Вважає, що вона
має право на частину спадщини після
смерті матері, що складається з 1/4
частини земельної ділянки площею 0,41 га
для обслуговування житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1. Оскільки спадщина після
смерті батька та матері відкрилась до
набрання чинності ЦК України 01 січня 2004
року, то дані правовідносини
відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень цього кодексу
регулюються Цивільним кодексом УРСР 1963
року. Вона фактично прийняла спадщину
на день її відкриття оскільки вступила
в управління та володіння земельною
ділянкою (паєм), що як частина
спадкового майна була заповідана їй
спадкодавцю. Після смерті своєї матері
вона у визначений Законом строк
звернулась з відповідними заявами до
нотаріальної контори (про що свідчать
матеріали спадкової справи, копії яких
знаходяться в матеріалах справи) та
відповідно до змісту заповітів
спадкодавця отримала свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку (пай) та на грошові
вклади. Вона є спадкоємцем першої черги
після смерті своєї матері ОСОБА_6, з
заявою про прийняття спадщини
звернулась до нотаріальної контори у
встановлений законодавством строк.
Просить суд встановити факт прийняття
спадщини, визнати право власності у
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 року
на 1/4 частину земельної ділянки площею
0,41 га для обслуговування житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
Синельниківського району
Дніпропетровської області.

У відкритому судовому засіданні
позивач за первісним позовом позовні
вимоги підтримала у повному обсязі,
позовні вимоги за зустрічним позовом
визнала частково, тому що частку
спадкового майна після смерті матері
необхідно поділити між всіма
потенційними спадкоємцями, бо всі хоч
частку та прийняли фактично, будинок і
земельну ділянку обробляли всі, жили
дружно поки племінник не розлучився з
дружиною.

Вимоги третьої особи її сестри ОСОБА_3
визнала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_11 коли
був присутній в судових засіданнях
позовні вимоги за первісним позовом
визнав, позовні вимоги за зустрічним
позовом підтримав у повному обсязі, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
просить відмовити, оскільки вона
спадщину не прийняла. До письмово
викладеного додав, що його довіритель
спадкує виключно те, що належало або
могло належати його матері на момент
смерті, враховуючи частку рідного
брата.

В задоволенні вимог ОСОБА_3 просив
відмовити у зв?язку з тим, що третя
особа не довела в судовому засіданні
факту прийняття спадщини в будь-який
законний спосіб.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги ОСОБА_3, щодо предмету спору свої
позовні вимоги підтримала, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог за первісним позовом проти
зустрічних вимог заперечує частково,
тому що спадщина батьківська і повинна
бути розділена між всіма спадкоємцями.
В обґрунтування своїх вимог пояснила,
що спадщину після смерті матері
фактично прийняла, тому що допомагала
ховати матір, звісно ж забравши собі
деякі речі, постільну білизну,
консервацію, тому вона з сестрою ОСОБА_2
вдвох фактично прийняли спадщину,
відповідно її вимоги підлягають
задоволенню, а вимоги її племінника
частково.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з?явився по невідомій суду причині.

Таким чином, суд, заслухавши думку
сторін, вивчивши матеріали справи,
встановив наступне.

Факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серія НОМЕР_2, актовий запис №14 від 06
червня 1999 року.

Спадкоємцями за законом після його
смерті є його дружина ОСОБА_6 та його
діти ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Факт родинних відносин між ОСОБА_5 та
спадкоємцями підтверджується
наступним: копією свідоцтва про
одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6, актовий
запис №15 від 19.12.1948 року; копією
свідоцтва про народження ОСОБА_1,
актовий запис від 16 березня 1954 року №12;
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища ОСОБА_1 від 23.11.2012 року, копією
свідоцтва про народження ОСОБА_3,
актовий запис №29 від 14.06.1951 року; копією
свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3,
прізвище після укладення шлюбу, якої
ОСОБА_3, актовий запис №22 від 28 серпня
1971 року; копією свідоцтва про
народження ОСОБА_7, актовий запис № 7
від 08.03. 1949 року; копією свідоцтва про
укладення шлюбу ОСОБА_15 та ОСОБА_7,
прізвище після укладення шлюбу, якої
ОСОБА_7, актовий запис №29 від 30 жовтня
1975 року.

В матеріалах справи є копія Державного
акту на право приватної власності на
землю серія ДП СВ 001202 на підставі якого
ОСОБА_5, який проживає за адресою
АДРЕСА_1, належить земельна ділянка
площею 0,41 га в межах згідно з планом
розташована на території с. Воронове
Воронівської сільської ради для
будівництва і обслуговування
житлового будинку - 0,25 га, для ведення
особистого підсобного господарства -
0,16 га на підставі рішення ХУІ сесії ХХІ
скликання Воронівської сільської
народних депутатів від 18 січня 1994 року.

На підставі ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України від 1969 року зазначена
земельна ділянка є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і
тому ОСОБА_5 належить ? частина
вищевказаної земельної ділянки, а інша
1/2 частина належить ОСОБА_6.

Отже, після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3
року відкрилася спадщина на ? частину
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1

У відповідності до п.5 Прикінцевих та
Перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року правила нового
кодексу щодо спадкового майна
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом. Отже, до даних
правовідносин застосовуються
положення ЦК України 1963 року, а не
Цивільного кодексу 2004 року.

Згідно ч.2 ст.548 ЦК України 1963 року
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

В матеріалах справи є заяви
спадкоємців ОСОБА_6 від 21.10.1999 року,
ОСОБА_8 від 25.10.1999 року, ОСОБА_7 21.10.1999
року про відмову від спадщини після
смерті ОСОБА_5, посвідчиних секретарем
Василівської сільської ради.

Згідно ст. 548 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. Згідно ст.
553 Цивільного кодексу Української РСР
1963 року спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини. Вважається, що
відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчать про прийняття спадщини
(стаття 549 цього Кодексу). Тому з
вищенаведеного вбачається, що лише
ОСОБА_1 з кола усіх спадкоємців
прийняла спадщину після смерті батька,
на підтвердження чого в матеріалах
справи є копія Свідоцтва про право на
спадщину за законом між 17.02.2000 року на
ім?я ОСОБА_1 на спадкове майно:
приватизована земельна ділянка
розміром 7,930 га, що знаходиться та
розташована на території Василівської
сільської Ради Синельниківського
району Дніпропетровської області для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
грошових внесків з процентами та
компенсаціями, після смерті ОСОБА_5.

У зв?язку з тим, що інші спадкоємці,
ніяких дій для прийняття спадщини у
вигляді ? частини земельної ділянки
розташованої за адресою: по АДРЕСА_1
Синельниківського району
Дніпропетровської області після
смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року не
вчинили, вважаються такими, що спадщину
не прийняли, тому вказана частина
земельної ділянки належить спадкоємцю
ОСОБА_1. Тому позовні вимоги за
первісним позовом підлягають
задоволенню, як законно обгрунтовані
та підтверджені документально.

Факт смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7
року, підтверджується копією свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_3 актовий запис
№1 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Отже, після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7
року відкрилася спадщина на іншу ?
частину спірної земельної ділянки.

У відповідності до п.5 Прикінцевих та
Перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року правила нового
кодексу щодо спадкового майна
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом. Отже, до даних
правовідносин застосовуються
положення ЦК України 1963 року, а не
Цивільного кодексу 2004 року.

Спадкоємцями після її смерті
відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року є діти: ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

В матеріалах справи є копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_8, з якого
вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_9
року, актовий запис №274 від 04.03.2005 року.
А також є заява від дітей ОСОБА_8 -
ОСОБА_17, ОСОБА_18 від 12.10.2013 року
посвідчена державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Хорошманенко Н.С.,
згідно якої вони не претендують на
спадкове майно, що залишилось після
смерті їхньої бабусі ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року та після
смерті їхнього дідуся ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В матеріалах справи є копія
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.10.2004 року після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року
виданого на підставі її заповіту,
посвідченого Василівською сільською
радою 04.12.2003 року і зареєстрованого в
реєстрі за №180 спадкоємцями
зазначеного в заповіті майна грошових
внесків є ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі №2775.

В матеріалах справи є копія
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 13.10.2004 року після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року
виданого на підставі її заповіту,
посвідченого Василівською сільською
радою 04.12.2003 року і зареєстрованого в
реєстрі за №180 спадкоємцями
зазначеного в заповіті майна -
приватизованої земельної ділянки
розміром 7,930 га, що знаходиться в
Дніпропетровській області
Синельниківський район Василівської
сільської ради наданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва є ОСОБА_3, зареєстрованого
в реєстрі №2773.

З копії спадкої справи №274/2004
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6,
вбачається, що ОСОБА_3 прийняла
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_6. Заява ОСОБА_3 про прийняття
спадщини на спадкове майно після
смерті ОСОБА_6 за законом в спадковій
справі відсутня. Крім, цього заяви про
прийняття спадщини від інших
спадкоємців в спадковій справі
відсутні. В раховуючи те, що у
встановлений законом шестимісячний
строк з заявою про прийняття спадщини
за законом до нотаріальної контори
ОСОБА_3 не зверталася, але вважається
такою, що прийняла спадщину. Так,
відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963
року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном, а саме здійснювала
поховання матері, користувалася
деякими її речами.

Згідно ст. 537 ЦК України 1963 року частина
майна, що залишилась незаповіданою,
розподіляється між спадкоємцями за
законом, закликаними до спадкоємства в
порядку статей 529 - 533 цього Кодексу.

До числа цих спадкоємців входять і ті
спадкоємці за законом, яким інша
частина майна була залишена за
заповітом, якщо в заповіті не
передбачено інше.

У зв?язку з чим ? частина земельної
ділянки є інша частина майна померлої,
що залишилася не заповіданою і має
розподілитися між спадкоємцями за
законом.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України 1963 року, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Фактичний вступ у
володіння частиною спадкового майна
розглядається як прийняття всієї
спадщини, з чого б вона не складалася і
де б вона не знаходилась.

Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому
порядку можуть бути встановлені факти
від яких залежить виникнення, зміна,
або припинення особистих чи майнових
прав фізичної особи, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

На підтвердження фактичного вступу у
управління та володіння спадковим
майном після смерті своєї матері
ОСОБА_6, є довідка видана виконкомом
Василівської сільської ради
Синельниківського району №167 від 06.04.2012
року, з якої вбачається, що ОСОБА_6,
дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_1 та
мала склад сім?ї на момент смерті
ІНФОРМАЦІЯ_10 року: ОСОБА_7 - донька,
ОСОБА_15 - зять. Отже, оскільки ОСОБА_7 на
день смерті проживала разом з матір?ю в
житловому будинку, фактично
користувалася даним житловим будинком
тримала правовстановлюючі документи
на будинок (Договір купівлі-продажу
будинку від 09 травня 1955 року) і майном,
що в ньому знаходилося. Отже, ОСОБА_7 є
також спадкоємцем за законом після
смерті матері, що спадщину прийняла.

Тому ? частина спірної земельної
ділянки має бути розподілена між
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 по ? частині кожній.

Таким чином вимоги третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору ОСОБА_3 підлягають
задоволенню.

В матеріалах справи є копія свідоцтва
про смерть ОСОБА_7, з якого вбачається,
що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року,
актовий запис №7 від 04 травня 2011 року.

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_2, актовий запис №8 від 27 березня
1972 року, вбачається факт родинних
відносин з ОСОБА_7, яка є його матір?ю.

З копії спадкової справи №402/2011 на
померлу ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_7,
вбачається, що після її смерті з заявою
про прийняття спадщини звернулися сини
ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Згідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється в момент смерті, у зв'язку
з чим ОСОБА_7, яка прийняла спадщину
після смерті матері у вигляді ? частини
земельної ділянки, але не встигла
оформити спадщину, у зв'язку зі смертю.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.1261 ЦК України
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої
черги після смерті матері ОСОБА_7, тому
їхні частини земельної ділянки будуть
складати по 1/8 частині. У зв?язку з чим
позовні вимоги за зустрічним позовом
підлягають частковому задоволенню, а
саме на користь ОСОБА_2 має бути визнано
право власності на 1/8 частину спірної
земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року ст. ст.
25, 1216, 1217, 1218, 1220, 1261, 1267, 1268 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 175, 209, 212, 214, 215, 218, 256 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на ?
частину земельної ділянки площею 0, 41га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
Синельниківського району
Дніпропетровської області, після
смерті батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/8
частину земельної ділянки площею 0, 41га
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
Синельниківського району
Дніпропетровської області після
смерті: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Позовні вимоги третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа: Василівська сільська рада
Синельниківського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання права
власності на частину земельної ділянки
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 року -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/4
частину земельної ділянки площею 0, 41 га
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
Синельниківського району
Дніпропетровської області після
смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Л. М. Новік