АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/508/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30, 33 Пироженко
(С.А.) С. А. Доповідач в апеляційній
інстанції Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
07 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Демченко В. А. , Василенко Л. І. при
секретарі Анкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_5 та апеляційну скаргу
представника Державної казначейської
служби України - Коваленко Алли
Петрівни на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 12
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Соснівського РВ УМВС України
в Черкаській області, Державна
казначейська служба України про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
незаконних рішень, дій органами
досудового слідства.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
22 жовтня 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Соснівського РВ УМВС
України в Черкаській області, Державна
казначейська служба України про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
незаконних рішень, дій органами
досудового слідства.
В обґрунтування позовних вимог
вказував на те, що 09 червня 2011 року
Соснівським РВ м. Черкаси УМВС України
в Черкаській області винесено
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи за ст.ст. 296, 125 КК
України відносно заявника на підставі
ст.6 п. 2 КПК України. Перевірка
проводилась по заяві ОСОБА_7, по
конфлікту між ним та заявником в
результаті якого останній отримав
10 червня 2011 року перший заступник
прокурора м. Черкаси виніс постанову
про скасування постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 09
червня 2011 року та порушено кримінальну
справу за фактом грубого порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, за ознаками
складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 296
20 серпня 2011 року постановою старшого
слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси
УМВС України в Черкаській області
заявника притягнуто як обвинуваченого
по справі та пред'явлено обвинувачення
у вчиненні злочину передбаченого ст. 296
ч. 1 КК України та 19 жовтня 2011 року
ознайомлено заявника. Крім того, 19
жовтня 2011 року заявнику вручено
постанову про порушення кримінальної
справи та оголошена постанова про
обрання міри запобіжного заходу -
підписка про невиїзд, з відібранням
необхідної підписки від заявника.
24 жовтня 2011 року заявник звернувся до
суду зі скаргою на постанову про
порушення кримінальної справи від 10
червня 2011 року та постанову про
притягнення в якості обвинуваченого
від 20 серпня 2011 року.
01 березня 2012 року постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
скаргу заявника задоволено та
скасовано постанову про порушення
кримінальної справи від 10 червня 2011
року, яка 29 березня 2012 року ухвалою
Судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області
Позивач вважає, що він незаконно
перебував від досудовим слідством та
судом з 10 червня 2011 року по 29 березня 2012
року, а саме 9 місяців та 20 днів. Фактом
незаконного притягнення заявника до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд
та пред'явлення обвинувачення завдано
йому моральну шкоду, крім того ним було
втрачено своє місце роботи та втрачено
заробіток. За таких обставин, позивач
вважає, що йому нанесена моральна шкода
в розмірі 300 000 грн. та матеріальну
шкоду, яка складається із правової
допомоги адвоката в сумі 11 942 грн. та 10 777
грн. 52 коп. втраченого заробітку.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 листопада 2013 року
стягнуто на користь ОСОБА_5 з
Державного казначейства України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання грошових
коштів у розмірі 2 000 грн. з єдиного
казначейського рахунку в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 12
листопада 2013 року в частині, яка
визначає розмір заподіяної йому
моральної шкоди. Просить прийняти
рішення, яким стягнути з Державного
казначейства України за рахунок коштів
Державного бюджету України, шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на його користь
моральну шкоду в сумі 11 774 грн. та 11 814
грн. 60 коп. майнової шкоди, завданих
йому незаконними рішеннями, діями
Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України
в Черкаській області та відшкодувати
витрати на юридичну допомогу в сумі 11 942
грн. та витрати, пов'язані з апеляційним
оскарженням рішенням.

В апеляційній скарзі представник
Державної казначейської служби
України - Коваленко А.П. просить
скасувати рішення Соснівського
районного судку м. Черкаси від 12
листопада 2013 року як незаконне та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до часткового
задоволення, а судове рішення до
скасування з ухваленням нового
судового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_5 з
слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено, що 12 травня 2011 року
постановою старшого дільничного
інспектора Соснівського РВ м. Черкаси
Мельник С.Ю. (а.с. 3 відмовного матеріалу
ЖРЗПЗ 4820/2 по заяві ОСОБА_7) було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи за ст.ст. 296, 125 КК України по
факту утримання тілесних ушкоджень
ОСОБА_7 від ОСОБА_5.

Дана постанова скасована постановою
першого заступника прокурора м.
Черкаси від 03 червня 2011 року (а.с. 20
відмовного матеріалу ЖРЗПЗ 4820/2 по
заяві ОСОБА_7) та матеріали направлені
для проведення додаткової перевірки.

Як вбачається з постанови Соснівського
РВ м. Черкаси від 09 червня 2011 року (а.с. 6)
в порушенні кримінальної справи було
відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України.

Постановою першого заступника
прокурора м. Черкаси від 10 червня 2011
року (а.с. 6 зв. сторона) постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 09 червня 2011 року скасовано
та порушено кримінальну справу за
фактом грубого порушення громадського
порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Також, 20 серпня 2011 року постановою
ст. слідчого СВ Соснівського РВ м.
Черкаси УМВС України в Черкаській
області Паскалова М.П. (а.с. 7) ОСОБА_5
притягнуто як обвинуваченого по справі
та пред'явлено обвинувачення у
вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.
296 КК України та 19 жовтня 2011 року
ознайомлено заявника під розписку.

Крім того встановлено, що 19 жовтня
2011 року ОСОБА_5 вручено постанову про
порушення кримінальної справи та
оголошена постанова про обрання міри
запобіжного заходу підписка про
невиїзд, з відібранням необхідної
підписки від нього.

ОСОБА_5 оскаржив постанови про
порушення кримінальної справи від 10
червня 2011 року та про притягнення як
обвинуваченого від 20 серпня 2011 року в
судовому порядку.

Постановою Соснівського
районного суду м. Черкаси від 17
листопада 2011 року (а.с. 14) в задоволенні
скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 21 грудня 2011 року (а.с. 18)
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 17 листопада 2011 року
скасовано, а справу направлено на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 01 березня 2012 року
(а.с. 19) скаргу ОСОБА_5 задоволено,
скасовано постанову про порушення
кримінальної справи від 10 червня 2011
року, порушеної по факту грубого
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю, чи то винятковим цинізмом
за ознаками злочину, передбаченого ч. 1
ст. 296 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 29 березня 2012 року (а.с. 20-21)
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 01 березня 2012 року
залишено без змін.

Отже, судом достовірно було
встановлено і дану обставину сторони
не заперечили та не спростували, що
ОСОБА_5 незаконно перебував в якості
обвинуваченого з 19 жовтня 2011 року (з
моменту вручення йому копії постанови
про порушення кримінальної справи та
оголошення постанови про обрання міри
запобіжного заходу - підписка про
невиїзд, з відібранням необхідної
підписки від заявника) по 01 березня 2012
року (по момент ухвалення постанови
Соснівського районного суду м. Черкаси
про скасування постанови про порушення
кримінальної справи від 10 червня 2011
року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
вищенаведені обставини, а саме
незаконне притягнення позивача до
кримінальної відповідальності,
обрання засобу запобіжного заходу, є
встановленими обставинами, які
ґрунтуються на наявних матеріалах
справи та наданих сторонами доказах.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення по
справі (а.с. 150-152), суд першої інстанції
виходив з тих підстав, що позивачу
незаконними діями органу дізнання
дійсно завдана моральна шкода, яку суд
при визначенні розміру оцінив в сумі 2
000 грн., тому позов задовольнив
частково, відмовивши в решті позовних
вимог, оскільки вони не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що
позивач, дійсно незаконно був
притягнутий до кримінальної
відповідальності та до нього незаконно
застосувалися міри запобіжного засобу
у вигляді підписки про невиїзд, однак
вважає помилковим висновок щодо
визначення суми відшкодованої шкоди,
виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 56
Конституції України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, їх посадових і службових осіб
при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою незалежно
від вини цієї особи. При цьому при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
громадянинові незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
державної влади, його посадовими або
службовими особами, зазначений орган
має бути відповідачем у такій справі,
якщо це прямо передбачено відповідним
законом Якщо ж відповідним законом чи
іншим нормативним актом це не
передбачено або в ньому зазначено, що
шкода відшкодовується державою (за
рахунок держави), то поряд із
відповідним державним органом
відповідачем виступає відповідний
орган Державної казначейської служби
України. Дана позиція узгоджується з
позицією, викладеною в постанові
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» із змінами,
внесеними згідно з постановами Пленуму
Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року
та № 1 від 27 лютого 2009 року.

ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду»
встановлює випадки, умови та порядок
відшкодування шкоди громадянинові
внаслідок незаконного засудження,
незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян; незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів, передбачених законами України
«Про оперативно-розшукову діяльність»,
«Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю»
та іншими актами законодавства,
поновлення порушених у зв'язку з цим
трудових, службових, пенсійних,
житлових, інших особистих і майнових
прав, а також визначає органи, на які
покладається вчинення дій по
забезпеченню відшкодування шкоди,
завданої громадянинові, та пов'язані з
цим обов'язки зазначених органів.

Розмір моральної шкоди визначається
судом з урахуванням обставин справи в
межах, встановлених цивільним
законодавством, а її відшкодування
відповідно до частини 1 ст. 4 ЗУ «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» та відповідно до
вимог ст. 130 КПК України (в ред. 2012 р.)
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Передбачене ч. 5 ст. 4 ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральною шкодою визначаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Розмір моральної шкоди визначається
судом з урахуванням обставин справи в
межах, встановлених цивільним
законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом
згідно з ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Як було встановлено вище, ОСОБА_5
фактично перебував в якості
обвинуваченого з 19 жовтня 2011 року по 01
березня 2012 року, тобто 4 місяці та 10
днів.

П. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» дає роз'яснення
судам, що у випадках, коли межі
відшкодування моральної шкоди
визначаються в кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподаткованим
мінімумом доходів громадян, суди при
вирішенні цього питання мають виходити
з такого розміру мінімальної
заробітної плати, що діє на час
розгляду справи.

Тому, з огляду доведеності завдання
йому моральних страждань, колегія
суддів вважає за можливе задовольнити
позовні вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди та стягнути її в
розмірі 10 000 грн., оскільки така сума на
думку колегії суддів буде відповідати
співмірності завданих страждань,
ґрунтуватиметься на вимогах вище
приведених норм чинного законодавства
та відповідатиме принципу розумності
та справедливості щодо захисту
порушених прав позивача.

Щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5
в частині відшкодування матеріальної
шкоди, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в такому
задоволенні із слідуючих підстав.

Ст. 3 ЗУ «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» передбачено, що у наведених в
статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовуються
(повертаються): заробіток та інші
грошові доходи, які він втратив
внаслідок незаконних дій, суми,
сплачені громадянином у зв'язку з
наданням йому юридичної допомоги.

Ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду» визначає, що розмір
відшкодованої шкоди, зазначеної в
пунктах 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно
від того, який орган провадив слідчі
дії чи розглядав справу, в місячний
термін з дня звернення громадянина
визначають відповідні органи дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суд, про що виносять постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною постановою
про відшкодування шкоди громадянин
відповідно до положень цивільного
процесуального законодавства може
оскаржити постанову до суду.

Оскільки позивачем не було здійснено
дотримання процедури щодо звернення до
органу дізнання щодо відшкодування
йому матеріальної шкоди, тому в
позовних вимогах в цій частині
необхідно відмовити, але роз'яснити, що
Порядок та строки звернення
громадянина з заявою про відшкодування
шкоди регламентується Положенням про
застосування ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» і він має право на
таке звернення, здійснивши згідно
вищевказаного Положення всі
відповідні дії по такому
відшкодуванню.

За таких обставин, доводи апеляційних
скарг є суттєвими і дають підстави
колегії суддів для скасування рішення
суду з ухваленням нового судового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_5 о.О. в частині
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та
апеляційну скаргу представника
Державної казначейської служби
України - Коваленко Алли Петрівни
задовільнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 12 листопада 2013 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 в частині
стягнення моральної шкоди
задовільнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_5 з
Державного казначейства України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання грошових
коштів у розмірі 10 000 грн. з Єдиного
казначейського рахунку в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :