Провадження № 2/331/87/14
ЄУН № 331/7314/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Коваленко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 27.07.2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 8235 доларів США під 10% річних до 20.07.2011 року. Для забезпечення виконання зобовязання 27.07.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Внаслідок невиконання позичальником умов договору станом на 09.08.2013 року наявна заборгованість в сумі 467159,44 грн., а саме: грн. 58215,18 -непогашений кредит, 34252,64 грн. несплачені відсотки, 11429,43 грн. комісія, пеня 363262,19 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за договором та судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Не мають заперечень проти тіла кредиту та суми відсотків до 20.07.2011 року у загальній сумі 80435.05 грн. Щодо інших сум, то вважають, що з 20.07.2011 року припинився строк дії кредитного договору, тому в цієї частині позову просять відмовити. Сплачені відповідачем 588 доларів США з грудня 2010 року по травень 2011 року, банком зараховані як плата за користування кредитом, хоча їх слід було сплачувати за погашення заборгованості. Тому на цю суму слід зменшити загальну суму заборгованості. Також банком безпідставно зараховані сплачені ним 20.12.2010 року 1079,27 грн. не як сплата боргу, а як судові витрати. Хоча будь-якого спору між ними в той час не існувало. Також просять застосувати строк позовної давності до вимог банку про стягнення пені. На запитання суду уточнили, що наполягають на застосуванні строку позовної давності саме до вимог про стягнення пені.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася. Повідомлено її належним чином про час та місце слухання справи.

Інший відповідач та його представник не заперечують проти розгляду справи за відсутністю вказаних осіб.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та його представника, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 27.07.2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений договір.

Відповідно до п. 1.1,1.3,1.4 кредитного договору предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів у сумі 8235 грн. під 10% річних до 20.07.2011 року та плата ( комісія) у розмірі 0,4% за місяць користування кредитом .

Пунктами 3.3, 3.4 кредитного договору встановлені суми та строки погашення кредиту.

Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення кредиту, сплати всіх нарахованих процентів та штрафних санкцій, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Для забезпечення виконання зобовязання 27.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Згідно з п.5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору.

Розмір заборгованості за договором підтверджується наданим до позову розрахунком.

Суд не приймає заперечення відповідача в частині неправильно зарахування 588 доларів США, оскільки, згідно з п. 3.5 кредитного договору, якщо протягом дії договору несвоєчасно та)чи неповністю вніс черговий платіж, банк приймає виконання зобовязань у наступному порядку: плата за управління кредитом; прострочені відсотки; відсотки…

Відповідачем платіжні документи про сплату цих сум, із зазначенням іншого призначення платежу, до заперечень не надано.

Згідно з розрахунком заборгованості, вказані кошті зараховані як плата за управління кредитом.

Тому, заперечення відповідача суперечать положенням укладеного ним з банком договору.

Суд не приймає заперечення відповідача і в частині сплати 1079,27 грн., оскільки відповідачем платіжний документ про сплату цієї суми до заперечень не надано, а в розрахунку банку ця сума відсутня.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст.. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони дол. запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до 1. ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно зо п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно з ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідач зробив заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, то сума пені підлягає стягненню в межах річного строку, а саме у сумі 331865,68 грн. за період з вересня 2012 по вересень 2013 років.

Таким чином, позов до ОСОБА_1 обґрунтований, доведений, а тому підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, висловленою 18 липня 2012 року Верховним Судом України в справі № 6-78 цс-12, якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки протягом шести місяців від дня настання строку основаного зобовязання банк не предявив вимоги до ОСОБА_2, то в задоволенні позову в цієї частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 258, 267, 526, 549,559, 610-612, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поруки відмовити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором у сумі 435762,93 грн., а саме: грн. 58215,18 -непогашений кредит, 34252,64 грн. несплачені відсотки, 11429,43 грн. комісія, пеня - 331865,68 грн. та судовий збір у сумі 3441 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мінасов