Справа № 369/812/14-ц
Провадження № 2/369/963/14
У Х В А Л А

іменем україни

29.01.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
Волчко А.Я. ,

за участю секретаря
Шевчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Ідальго»,
третя особа: ОСОБА_1 про звернення
стягнення на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського
районного суду Київської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ідальго», третя
особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення
на майно.

Разом з позовом позивач подав до суду
заяву про забезпечення позову, де
просив накласти арешт на майно і
грошові кошти, що належать
відповідачеві.

Сторони в судове засідання не
з'явились, проте їх неявка не
перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з
неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову слід залишити без
задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити в подальшому
неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України
передбачено, що у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
суд (суддя), розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на
можливість, а не обов'язок суду
забезпечити позов, при чому відповідно
до вимог законодавства це можливо за
умови, що з матеріалів справи чи самої
заяви про забезпечення позову
вбачається, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини
справи, доводи викладені у заяві Шабад
Єфима про забезпечення позову, суд не
вбачає підстав для задоволення
вищезазначеної заяви на даній стадії
судового процесу, оскільки не надано
доказів, які підтверджують, що за
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ідальго»
зареєстроване будь-яке рухоме та
нерухоме майно на яке необхідно
накласти арешт і що товариство має
намір відчужити належне йому майно, а
також не обґрунтовано необхідність
застосування обраного позивачем виду
забезпечення позову.

Проте, позивач вправі повторно
звернутися з даною заявою до суду після
надання доказів, які підтверджують
обсяг і вартість майна, що належить
відповідачеві на праві власності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Ідальго»,
третя особа: ОСОБА_1 про звернення
стягнення на майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. Я. Волчко