У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідачки ОСОБА_3 на рішення
Млинівського районного суду
Рівненської області від 24 жовтня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного
суду Рівненської області від 24 жовтня
2014 року позов в частині стягнення
боргу в сумі 968 грн., витрат пов'язаних
із сплатою судового збору, послуг банку
та витрат за надання правової допомоги
задоволено повністю, а в частині
стягнення моральної шкоди задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 968 гривень
боргу, судові витрати пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката в
сумі 1000 гривень, судові витрати
пов'язані з оплатою судового збору в
розмірі 243 гривні 60 копійок та 300
гривень моральної шкоди.

В апеляційній скарзі
відповідачка вказує на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Покликається на те, що в матеріалах
справи відсутні докази існування боргу
відповідачки перед позивачем, а
висновок суду ґрунтується на
суперечливих показах свідків. Вважає,
що суд незаконно стягнув з неї моральну
шкоду, оскільки в її діяннях не
вбачається ознак, які б свідчили про їх
неправомірність, а також вини у
заподіянні шкоди позивачу, а за
відсутності вини особа не може
притягатися до відповідальності.
Доводить що судом неправомірно
стягнуто з неї витрати на правову
допомогу, оскільки такі витрати були
понесені на оплату гонорару адвоката,
який в судовому процесі брав участь, як
представник позивача, а у
відповідності до ч.3 ст.79 ЦПК України
витрати понесені стороною на оплату
послуг представника, не відносяться до
судових витрат. Звертає увагу на
незаконне стягнення судового збору по
справі. Зазначає, що суд не дав
належного правового обґрунтування
обставині існування рішення
Млинівського районного суду від 16
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, яке було залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 28.01.2014 року,
відповідно до якого в позові було
відмовлено в зв'язку з відсутністю між
сторонами грошового зобов'язання, які
виникають внаслідок укладення
договору позики, а тому суд
зобов'язаний був закрити провадження у
справі відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК
України. З урахуванням викладеного
просить рішення суду скасувати та
закрити провадження у справі.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач ОСОБА_1 вказує, що рішення
прийняте з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
апелянтом не доведено та не надано
будь-яких об'єктивних доказів чи даних
про те, які саме норми порушено, а
посилання на їх порушення є надуманими.
Звертає увагу, що судом дійсно було
відмовлено у задоволенні позову про
стягнення боргу за договором позики,
але зовсім з інших підстав і це не
позбавило його права на повторне
звернення до суду. Зазначає, що
апелянтом перекручені та спотворені
покази свідків на свою користь, докази
погашення боргу суду не надані, а
підстави для відмови у задоволенні
позовних вимог стосовно стягнення
витрат пов'язаних із наданням правової
допомоги та оплатою судового збору є
надуманими. Просить апеляційну скаргу
відхилити рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення боргу в сумі 968
гривень, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідачка взяті на себе
зобов'язання не виконала, а доказів про
те, що остання частково погасила борг в
судовому засіданні не здобуто. Судові
витрати пов'язані з оплатою судового
збору та витрати пов'язані з оплатою
витрат на правову допомогу, які
підтверджені документально, стягнено з
відповідачки у відповідності до ч.1 ст.
88 ЦПК України. Частково задовольняючи
позов в частині стягнення моральної
шкоди суд виходив з засад розумності та
виваженості, з врахуванням дійсної
шкоди, заподіяної позивачу.

З таким висновком місцевого суду
не погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Млинівського районного суду
від 16 грудня 2013 року, яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 28 січня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено у позові до ОСОБА_3,
яка по розписці зобов'язувалась
повернути позивачу борг у розмірі 968
гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у
цьому разі можливе лише за умови, що
рішення яке набрало законної сили, є
тотожним до позову, який розглядається,
тобто збігаються сторони, предмет і
підстави позовів.

Колегія суддів дійшла висновку
про тотожність позовних вимог за
первинним позов та в даній справі, що
ґрунтується на підстави розписки
ОСОБА_3 від 6.06.2013 року про виникнення
боргу в сумі 968 грн., що було предметом
дослідження як за первинним позовом
так і в даній справі.

Суд першої інстанції встановивши
правовідносини між сторонами за даним
позовом та наявність рішенням
Млинівського районного суду від 16
грудня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 28 січня 2014 року повинен був
діяти у відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України.

За викладених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, а тому
наявні підстави для застосування
положень ст.307 ЦПК України щодо
скасування рішення суду першої
інстанції, яке прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, із закриттям провадження у
справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,310,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду
Рівненської області від 24 жовтня 2014
року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення боргу закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
М.П. Григоренко

Н.М.Ковальчук