пр. № 4-с/759/33/14
ун. № 759/556/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Величко Т.О., при
секретарі О.О. Левко, А.В. Самайда
розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, зацікавлена особа:
ОСОБА_2 щодо визнання дій
протиправними та зобов»язання вчинити
дії

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до суду зі вказаною
заявою свої вимоги обґрунтував тим, що
в провадженні Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м.
Києві на виконання знаходиться
виконавчий лист виданий від 27.08.2000 року
про стягнення з нього аліментів у
розмірі 14 частини з усіх видів
заробітку, щомісячно але не менше 1/2
неоподаткованого мінімум доходів
громадян починаючи з 16.08.2000 року до
повноліття дитини.

Скаржник зазначав, що згідно довідки
розрахунку державного виконавця про
розмір заборгованості по аліментам за
період з жовтня 2000 року по вересень 2013
року становить 517636,77 грн, з яким він не
погоджується посилаючись на його
необґрунтованість, а тому просить суд
призупинити дію постанови про розшук
майна боржника від 26.12.2013 року до часу
розгляду судом скарги по суті та
винесення по скарзі судового рішення,
визнати дії державного виконавця Козар
О.П. по нарахуванню скаржнику
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 517636,77 грн. не правомірними та
скасувати заборгованість по аліментах
станом на 26.12.2013 року, скасувати
постанову державного виконавця Козар
О.П. відділу ДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві від 26.12.2013 року про розшук майна
боржника належних транспортних
засобів. «Деу Ланос» 1.5 жовтого
кольору,д.н.з.НОМЕР_1; ГАЗ 33021 2445 -сірого
кольору, д.н.з.НОМЕР_2; самохідний причіп
0- сірого кольору,д.н.з.НОМЕР_3; MAN 10.224 6871,
білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4; RENDERS N 2WW22.0,
чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_5; FIAT NUOVO DOBLO
1598,червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_7; HYUNDAI
TUCSON 2.0 1975,зеленого кольору,д.н.з.НОМЕР_6;
MAN 10.163LLC 4580, білого кольору,№ двигуна
НОМЕР_8,3 шасі НОМЕР_9/

В судовому засіданні скаржник просив
скаргу задовольнити на підставі
письмових доказів поданих до скарги та
обґрунтувань вимог скарги.

В судове засідання представник Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києва не з»явився, був
належним чином повідомлений, надіслав
копію матеріалів виконавчого
провадження та докази на які посилався
при обрахування заборгованості по
аліментах боржника.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 проти
задоволення вимог скарги заперечувала
подала письмові пояснення ( а.с.
97-102,133-136)

Заслухавши думку скаржника,
зацікавленої особи, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що заява
підлягає з наступних підстав.

Окрім того згідно ч.4 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанова державного виконавця про
арешт майна боржника може бути
оскаржена в десятиденний строк, у
порядку визначеному законом.

Відповідно до частини четвертої статті
195 Сімейного кодексу України, розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Згідно пункту 26 Постанови Пленуму ВССУ
№6 від 07 лютого 2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи. Залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом VII ЦПК, або у позовному
провадженні.

Боржник, до суду у порядку позовного
провадження не звертався.

Відповідно до статті 74 Закону України
«Про виконавче провадження», що діяла
на момент зазначених правовідносин,
розмір заборгованості по аліментах
визначався державним виконавцем за
місцем виконання рішення виходячи з
фактичного заробітку (доходів),
одержаного боржником за час, протягом
якого стягнення не провадилося, або
одержуваного ним на момент визначення
заборгованості у твердій грошовій сумі
або у відсотковому відношенні. Якщо
боржник в цей період не працював,
заборгованість визначається виходячи
з середньої заробітної плати для даної
місцевості.

Оскільки, як вбачається з відповіді ДПІ
у Святошинському районі, з 01.01.2000р. по
21.12.2003р, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 податкову звітність не подавав,
тобто як підприємець не працював,
державним виконавцем правомірно
нарахована заборгованість за цей
період виходячи з середньої заробітної
плати для даної місцевості.

Те саме стосується й періоду з 01.01.2004р.
по 30.09.2004р. в який діяльність боржника
як підприємця не здійснювалась
взагалі, і державним виконавцем також
правомірно нараховано заборгованість
за цей період виходячи з середньої
заробітної плати для даної місцевості.

З 01.10.2004р. по 31.03.2011р., фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 підприємницьку
діяльність здійснював на спрощеній
системі оподаткування обліку та
звітності, та відповідно відповіді
наданої державному виконавцю ДПІ у
Святошинському районі м. Києва
зазначено його обсяг виручки від
реалізації товарів (робіт послуг), з
якого державним виконавцем вирахувано
? частину у якості аліментів.

Відповідно до підпункту 16.1 постанови
КМУ від 26.02.93р. № 146 «Про перелік видів
доходів, які враховуються при
визначенні розміру аліментів на одного
з подружжя, дітей, батьків, інших осіб»,
дохід від підприємницької діяльності є
доходом, з якого утримуються аліменти.

Приватний підприємець - платник
єдиного податку не зобов'язаний, але
має право вести облік своїх доходів і
витрат.

Звітуючи перед податковою інспекцією у
квартальному «Звіті суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи» за формою додатка 3 до «Порядку
видачі Свідоцтва про сплату єдиного
податку», затвердженого наказом ДПАУ
від 29.10.99 р. № 599 приватний підприємець -
платник єдиного податку вказує суму
отриманого доходу, що повинна
відповідати підсумку за аналогічний
період в «Книзі обліку доходів і
витрат», яку ведуть громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності протягом
календарного року за формою додатка №
10 до «Інструкції про прибутковий
податок з громадян», затвердженої
наказом ДПАУ від 21.04.93 р. № 12.

Оскільки приватний підприємець ОСОБА_1
до ДПІ у Святошинському районі про свої
витрати не звітував, суд не може
підміняти собою податковий орган та
брати до уваги витрати, які він, як він
стверджує в цей період поніс, та
розрахунок яких надає у своїй скарзі на
дії державного виконавця, оскільки
вони не підтверджуються даними
податкового органу.

Таким чином, в період з 01.10.2004р. по
31.03.2011р., державним виконавцем
правомірно нараховано ? частину у
якості аліментів від обсягу виручки
від реалізації товарів (робіт послуг)
підприємця -платника аліментів.

Також скаржник ОСОБА_1 не погоджується
з тим, що державний виконавець
нарахувала заборгованість по
аліментам з коштів 125054,00 грн., які є його
доходом, та які він 26.04.2013 отримав з
депозитного рахунку Святошинського
районного суду м. Києва №НОМЕР_10, за
рішенням Святошинського суду м. Києва
від 28.12.2012р. по справі № 2-5707/11 як
компенсацію за 1/5 частину житлової
квартири.

З цього приводу хочу зазначити
наступне: 01.01.2004 року набув чинності
Сімейний Кодекс України. На відміну від
Кодексу законів про шлюб та сім'ю, який
мав відсилочну норму стосовно переліку
доходів з яких стягуються аліменти на
порядок визначений КМУ, СК України
такої норми не містить.

Відповідно до частини першої статті 195
СК України, заборгованість за
аліментами, присудженими у частці від
заробітку (доходу), визначається
виходячи з фактичного заробітку
(доходу), який платник аліментів
одержував за час, протягом якого не
провадилося їх стягнення.

Відповідно до пункту 164.2.19. Податкового
Кодексу України, доходом платника
податків фізичної особи є інші доходи,
крім зазначених у статті 165 цього
Кодексу.

Виключенням з цього правила, та не є
доходом, відповідно до пункту 165.1.13.
Податкового Кодексу України, лише
кошти або вартість майна
(нематеріальних активів), які надходять
платнику податку за рішенням суду в
результаті поділу спільної сумісної
власності подружжя у зв'язку з
розірванням шлюбу чи визнанням його
недійсним або за добровільним рішенням
сторін з урахуванням норм СК України.

Оскільки кошти сплачені ОСОБА_1 за
рішенням Святошинського суду м. Києва
від 28.12.2012р. по справі № 2-5707/11 у якості
компенсації за 1/5 частину житлової
квартири не мають відношення до поділу
спільної сумісної власності подружжя,
зазначені кошти є його доходом.

Таким чином, державний виконавець
відповідно до норм Сімейного кодексу
України, правомірно нарахувала
заборгованість по аліментам з коштів
125054,00 грн., які він 26.04.2013 отримав з
депозитного рахунку Святошинського
районного суду та які є його доходом.

А тому суд, вважає, що скарга підлягає
задоволенню, оскільки скаржник у
справі не довів доказами вимоги скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.294, 383 ЦПК України , Закону України
«Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подачі у
п»ятидений строк з дня її проголошення
апеляційної скарги, у разі відсутності
осіб, протягом п»яти днів з часу
отримання копії ухвали суду.

Суддя: Т.О. Величко