Справа 206/9111/13-ц
Провадження 2/206/164/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Сухоруков А.О.,

при секретарі:
Віткалов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом Комунального закладу освіти
«Навчально-реабілітаціного центру
«Горлиця» Дніпропетровської обласної
ради в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування в особі управління
- служби у справах дітей Ленінської
районної у м. Дніпропетровську Ради про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів на утримання
дитини,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

06 вересня 2013 року Самарським районним
судом м. Дніпропетровська було
ухвалено заочне рішення, яким було
задоволено вимоги позивача.

05 грудня 2013 року до Самарського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про
скасування заочного рішення від 06
вересня 2013 року, за позовом
Комунального закладу освіти
«Навчально-реабілітаціного центру
«Горлиця» Дніпропетровської обласної
ради в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган
опіки та піклування в особі управління
- служби у справах дітей Ленінської
районної у м. Дніпропетровську Ради про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів на утримання
дитини.

30 грудня 2013 року Самарським районним
судом м. Дніпропетровська було
винесено ухвалу, якою заяву задоволено
і зазначене заочне рішення було
скасовано. Справу було призначено до
розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що малолітній ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в книзі
реєстрації народжень Ленінського
відділу реєстрації актів цивільного
стану було зроблено актовий запис № 10.
Згідно свідоцтва про народження
батьком дитини записаний відповідач -
ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_4. На
сьогоднішній день ОСОБА_2 проживає в
КЗО «Навчально-реабілітаціний центр
«Горлиця» Дніпропетровської обласної
ради , у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_2 -
ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а
батько відповідач по справі ОСОБА_3 на
даний момент відбуває покарання в
Солонянській виправній колонії
Дніпропетровської області (№ 21) за
вироком Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.01.2002 року.
Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009 року №
730 вирішено влаштувати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного закладу для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування. Рішенням
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради від
16.07.2010 року № 383 вирішено надати ОСОБА_2
статус дитини, позбавленої
батьківського піклування. Вказані
обставини явилися причиною звернення
до суду з позовом про позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно сина, стягнення з відповідача
аліментів на утримання дитини. (а.с. 1-4)

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала. Пояснила,
що незважаючи на відбування покарання
у вигляді позбавлення волі, відповідач
міг би письмово цікавитися долею
дитини, листуватися з ним, але не
проявляє жодного інтересу. Оскільки
відповідач юридично є батьком дитини,
він зобов'язаний брати участь у його
матеріальному забезпеченні, тому
просять стягнути аліменти.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог з тих
підстав, що понад рік до народження
дитини він перебував під вартою, не мав
побачень із ОСОБА_4 і не може бути
батьком дитини. Про існування дитини
йому не було відомо, а що він записаний
батьком дитини, дізнався лише з копії
позовної заяви, одержаної у 2013 році під
час перебування в установі виконання
покарань.

Представник третої особи управління -
служби у справах дітей Ленінської
районної у м. Дніпропетровську Ради, у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, причина
неявки суду невідома. У раніше
проведених судових засіданнях
підтримувала позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовна заява не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про народження
виданого 07 серпня 2009 року Ленінським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції серії НОМЕР_1,
актовий запис про народження №10 ( а.с.
10).

Відповідно до актового запису про
народження №10 (реєстрація з пропуском
строку) від 07 серпня 2009 року
Ленінського ВДРАЦС Дніпропетровського
МУЮ ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрація
народження здійснена за зверненням
органу опіки, відомості про батька
зазначено за актовим записом про шлюб
№ 355 від 16.05.1992 року Бабушкінського
ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ, графи
щодо громадянства та адрес проживання
батьків не зазначені в зв'язку з
відсутністю документів (а.с. 40).

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4, померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2
виданого 20 листопада 2009 року відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції ( а.с. 11)

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 20.11.2009 року №
730 вирішено влаштувати ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 до державного закладу
дітей сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 16.07.2010 року №
383 вирішено надати ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року статус
дитини, позбавленої батьківського
піклування.

В НРЦ «Горлиця» ОСОБА_2 навчається та
перебуває на повному держаному
забезпеченні з 11.03.2011 року.

Відповідно до вироку Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
відповідача - ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст.
142 КК України в редакції 1960 року та ч. 2
ст. 121 КК України до 13 років розбавлення
волі з конфіскацією майна (а.с. 12-16).

Відповідно до довідки № 245-217 від 12.01.2012
року ОСОБА_3 відбуває покарання в
Солонянській виправній колонії
Дніпропетровської області № 21, початок
строку: 16.01.2002 року, кінець строку 16.02.2014
року (а.с. 17).

Згідно педагогічної характеристики
ОСОБА_2, він прибув до
навчально-реабілітаційного центру
«Горлиця» 11.03.2011 року. Володіє такими
рисами характеру як наполегливість,
самостійність у навчанні, праці,
почуття обов'язку та відповідальності,
іноді спостерігаються порушення
поведінки, пов'язані зі станом здоров'я
(а.с. 18).

Відповідно до висновку про стан
здоров'я, фізичний та розумовий
розвиток дитини ОСОБА_2 поставлено
діагноз : вірусний гепатит С, легка
розумова відсталість (а.с. 19).

Згідно висновку органу опіки та
піклування Ленінської районної в м.
Дніпропетровську ради, комісія вважає
за доцільне в інтересах дитини
позбавити батьківських прав ОСОБА_3,
відносно його малолітнього сина ОСОБА_2
( а.с. 25).

За відповіддю Солонянської виправної
колонії - 21 та картки обліку побачень
засуджений ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 прибув
до Солонянської ВК - 21 04.07.2002 року з
Дніпропетровського СІЗО, та в період з
2002 року за весь час не мав тривалого чи
короткострокового побачення з
громадянкою ОСОБА_4 (а.с. 49-51).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 164 СК України
мати та батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування, ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, жорстоко поводяться
з дитиною, є хронічними алкоголіками
або наркоманами, вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва,
засуджені за вчинення злочину щодо
дитини.

З диспозиції приведеної норми
вбачається те, що вона не є
імперативною, а дає судові лише
можливість (не обов'язок) позбавити
батьківських прав осіб, які не
здійснюють відносно дитини певних дій
(виховувати та утримувати).

З матеріалів справи вбачаться та було
встановлено в судовому засіданні, що
рідна мати дитини померла, батько
відповідно до вироку суду відбував
покарання. Відповідач згідно вироку
суду перебував під вартою з 16 лютого 2013
року, малолітній ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто майже через
півтора року з дня фактичної ізоляції
від суспільства відповідача ОСОБА_3

Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України одними з
загальних засад цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу
України право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

За ст.166 Сімейного кодексу України
особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права
щодо дитини та звільняється від
обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником
дитини;

3) втрачає права на пільги та державну
допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном
та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих
майнових прав, пов'язаних із
батьківством, які вона могла б мати у
разі своєї непрацездатності (право на
утримання від дитини, право на пенсію
та відшкодування шкоди у разі втрати
годувальника право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на
спорідненості з дитиною.

2. Особа, позбавлена батьківських прав,
не звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.180 СК України батьки повинні
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України,
частина заробітку, яка буде
стягуватися як аліменти визначається
судом. За вимогами ч.2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не повинен бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Аналізуючи положення наведених норм
законодавства, співставляючи їх зі
встановленими фактичними обставинами
справи і дослідженими доказами, суд
вважає, що у позбавленні батьківських
прав відповідача ОСОБА_3 слід
відмовити, оскільки батьківство
відповідача стосовно малолітного
ОСОБА_2 вкрай сумнівне.

Крім того не надано жодних доказів про
те, що відповідачу могло бути відомо
щодо зазначення його батьком дитини, і
доводи ОСОБА_3 про те, що він дізнався
лише у 2013 році з одержаного позову,
нічим не спростовані. Відповідач не
знав і не міг знати щодо складних
життєвих обставин малолітнього,
звільнений по відбуттю строку
покарання у вигляді позбавлення волі
лише 16 лютого 2014 року, і не мав
об'єктивної можливості протягом
незначного проміжку часу здійснити дії
з виконання батьківських обов'язків
навіть за умови наявності для цього
підстав.

Отже на час розгляду справи не доведено
самого факту та наявності вини
відповідача ОСОБА_3 щодо ухилення від
виконання батьківських обов'язків,
наявності інших підстав для
позбавлення батьківських прав і
стягнення аліментів, визначених
законом. З огляду на обставини справи,
суд вважає позов заявленим передчасно,
грунтуючись лише на формальних
обставинах, і у задоволенні вимог слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 164, 180-184 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88,
131, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя
А.О. Сухоруков