Справа № 462/1179/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/863/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 18 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України у Львівській
області та ВАТ «Львівський керамічний
завод» про визнання права власності на
незавершене будівництво,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 18 листопада 2013 року у
задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що факт сплати коштів
у розмірі 20250 грн. підтверджується
банківськими квитанціями з
призначенням платежу і такий факт
визнавався представником ЗАТ
«Львівський керамічний завод» у справі
№5015/145/12(8/61) в судових засіданнях
Львівського апеляційного
господарського суду під час розгляду
його апеляційної скарги.

Апелянт стверджує, що суд неповно
встановив обставини, які мають
значення для справи, внаслідок
неправильного їх дослідження та оцінки
та безпідставно не взяв до уваги факт
укладення договору купівлі-продажу між
ним та ВАТ «Львівський керамічний
завод», який підтверджується рішенням
Правління ВАТ «Львівський керамічний
завод» та банківськими квитанціями з
призначенням платежу.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримала та
підтвердила, що належно оформленого
договору купівлі-продажу квартири
НОМЕР_3, загальною площею 67,5 кв.м., яка
знаходиться на НОМЕР_1 поверсі у НОМЕР_2
під'їзді незавершеного будівництва -
будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ВАТ
«Львівський керамічний завод» немає.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення ОСОБА_3,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд доходить
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивачем
заявлено позов про визнання права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва - квартиру НОМЕР_3,
загальною площею 67,5 кв.м., яка
знаходиться на НОМЕР_1 поверсі у НОМЕР_2
під'їзді будинку АДРЕСА_1 (а.с. 3, 4).

Як роз'яснено в п. 15 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав",
до завершення будівництва (створення)
майна, а якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, то до моменту
прийняття його до експлуатації, або
якщо право власності на таке нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, то до моменту
державної реєстрації право власності
на новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва не виникає
(стаття 331 ЦК).

У зв'язку з цим, до виникнення права
власності на таке майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення)
майна. Отже, законом не передбачено
можливість визнання права власності на
новостворене майно та об'єкт
незавершеного будівництва в судовому
порядку, якщо право власності на таке
майно не було зареєстроване раніше в
установленому законодавством порядку.

Як беззаперечно встановлено в ході
розгляду справи, квартира про визнання
права власності, на яку пред'явлено
позов не є об'єктом права власності,
оскільки її будівництво не є
закінченим і право власності на неї
уповноваженим державним органом не
зареєстровано. Дані обставини
позивачем не спростовано та не
доведено зворотнього. Дані обставини
встановлено і Львівським апеляційним
господарським судом (постанова від 17
жовтня 2012 року у справі № 5015/145/12(8/61)
(а.с.22-24).

Як убачається з матеріалів справи,
позивача визнано кредитором у справі
про банкрутство ЗАТ "Львівський
керамічний завод" (справа Львівського
апеляційного господарського суду № 8/61)
з грошовими вимогами на загальну суму 20
250 грн. 00 коп., включено до реєстру вимог
кредиторів і встановлено черговість
погашення вказаних вимог - четверта
черга (а.с. 22-25).

При цьому, Львівський апеляційний
господарський суд (постанова від 17
жовтня 2012 року) виходив з того, що
ОСОБА_2 не надано договору
купівлі-продажу об'єкту незавершеного
будівництва - (спірної) квартири, а
кошти, перераховані ним ЗАТ "Львівський
керамічний завод" є грошовими вимогами
останнього, які виникли на підставі ч. 1
ст. 1212 ЦК України (а.с.24).

Ураховуючи наведене, районний суд,
відмовляючи в задоволенні позову,
обґрунтовано виходив з того, що між
сторонами відсутні договірні
відносини, а право власності на спірну
квартиру як на момент прийняття
рішення правління заводу у 2004 році, так
і на час розгляду справи в суді, не є
належним чином зареєстрованим, що
виключає можливість визнання такого
права в судовому порядку.

При цьому, колегія суддів ураховує, що
права позивача, зокрема майнові, у
зв'язку із його включення до реєстру
кредиторів ЗАТ "Львівський керамічний
завод" не є порушеними, а відтак, і не
можуть бути захищені в межах даної
цивільної справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржене судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують. Відтак,
апеляційну скаргу необхідно відхилити
і залишити оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 18 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.