Справа №592/8844/14-ц
Провадження №2/592/2093/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.11.2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
особі судді Князєва В.Б., при секретарі
Кучерявій Т.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства «Завод
обважених бурильних та ведучих труб»
про поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаною позовною заявою та свої
вимоги мотивує тим, що з 26.04.2010 р.
працював заступником директора з
економічної безпеки ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб».
17.07.2014 р. його було звільнено з роботи у
зв'язку зі скороченням чисельності або
штату працівників на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України. Своє звільнення позивач
вважає незаконним з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності,
можуть бути розірвані роботодавцем,
зокрема, у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
скорочення чисельності або штату
працівників. Таке звільнення
відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу. Одночасно з попередженням про
звільнення за скороченням штату
роботодавець повинен запропонувати
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві. При відсутності роботи
за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві,
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно (ст. 49-2
КЗпП). Як зазначає ОСОБА_1, звільнення
відбувалось з грубим порушенням
зазначених норм, а саме: 07.05.2014 р. на
підставі наказу по ДП «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» № 49/П «Про
реструктуризацію» ДП» від 07.05.2014 р.
позивача було попереджено про наступне
звільнення. Однак, всупереч вимогам ст.
49-2 КЗпП позивачеві не запропонували
іншу роботу та посаду на підприємстві,
незважаючи на той факт, що в новій
«Організаційній структурі управління
ДП «Завод обважнених бурильних і
ведучих труб», затвердженої 07.05.2014 р.,
зберігалась фактично посада позивача
та лише змінена назва. Так, в попередній
організаційній структурі посада
зазначалась як «заступник директора з
економічної безпеки» з посадовими
обов'язками до яких належало
координація роботи відділу режиму та
охорони, в новій редакції від 07.05.2014 р.
посада зазначена як «заступник
директора по режиму та внутрішньому
аудиту», до посадових обов'язків також
належить координація роботи лише
одного відділу - відділу режиму та
охорони.

При звільненні керівництвом всупереч
законодавству не запропоновано
позивачеві посаду, яку фактично він
займав до реструктуризації
підприємства та належним чином
виконував свої посадові обов'язки,
маючи відповідну освіту та стаж роботи
на керівних посадах, зокрема з 2002 р. по
2005 р. працював на посаді заступника
директора Сумської філії АБ
«Кредит-Днепр», з 2005 р. по 2009 р. на посаді
директора Сумської філії АБ
«Кредит-Днепр», з 2010 р. на посаді
заступника директора з економічної
безпеки ДП «Завод обважених бурильних
та ведучих труб». Також зазначив, що
новою «Організаційною структурою
управління ДП «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» взагалі не
скорочено жодної з посад заступників
директора, більше того, таких
заступників з 6 стало 7, не рахуючи
посаду першого заступника директора.
Крім того, відповідно до ст. 42 КЗпП при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і при рівних
умовах продуктивності праці і
кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається сімейним - за
наявності двох і більше утриманців, на
утриманні ОСОБА_1 знаходиться двоє
неповнолітніх дітей. Враховуючи
вищевикладене позивач просить:
поновити його на посаді заступника
директора з економічної безпеки ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб», стягнути з ДП «Завод обважнених
бурильних і ведучих труб» на його
користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу; допустити негайне
виконання рішення суду в частині
поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати, але не більше чим за
один місяць.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та дали пояснення
аналогічні вищевикладеному. Крім того,
позивач зазначив, що розгляді питання
про надання згоди профспілковим
органом на його звільнення на
засіданні були присутні лише три члена
профкому, з одинадцяти, які зазначені у
відповідному протоколі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали за
наступних підстав. З метою підвищення
ефективності роботи окремих відділів
ДП, в.о. директора відповідача 16.04.2014 р.
прийнято рішення про внесення змін до
штатного розпису, зокрема, виключено
дві посади та введено 4 нові штатні
одиниці, у тому числі посади заступника
директора по якості та заступника
директора по режиму та внутрішньому
аудиту, які були укомплектовані 23.04.2014
р. та 06.05.2014 р. відповідно. Для більш
раціонального використання трудових
ресурсів 07.05.2014 р. директором ДП було
прийнято рішення про виключення зі
штатного розкладу посади заступника
директора з економічної безпеки. У цей
же день позивача, як особу, що обіймала
цю посаду, попереджено про наступне
вивільнення. Одночасно позивача
повідомлено про відсутність в ДП
відповідної роботи по професії
(спеціальності) позивача,
запропоновано інші наявні вакансії
(робочі професії). З огляду на членство
позивача у профспілці, з дотриманням
ст. 43 Кодексу законів про працю України
адміністрація ДП звернулась за згодою
на звільнення ОСОБА_1 та 04.07.2014 р.
отримала листа про надання такої згоди.

17.07.20014 р. позивач був звільнений з ДП у
зв'язку зі скороченням штату
працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП. Щодо
порушення підприємством ч. 2 ст. 49-2, ст. 42
КЗпП, то представники відповідача
зазначили, що у штатному розписі ДП
посада заступника директора з
економічної безпеки представлена в
кількості 1 штатної одиниці, яку й
обіймав з 23.04.2010 р. позивач, крім того,
реструктуризацією 07.05.2014 р. не
скорочувались інші посади, отже
порівнювати і визначати перевагу
позивача як працівника ДП не було над
ким. За таких обставин, ч. 2 ст. 49-2 та ст.42
КЗпП України не застосовна до даного
випадку. Щодо порушення відповідачем ч.
3 ст. 49-2 КЗпП, то відповідно до ч. 3 ст. 49-2
КЗпП одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві,
установі, організації, працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою державної служби зайнятості
або працевлаштовується самостійно.
Згідно наданих позивачем документів
про освіту він має повну вищу
педагогічну освіту за спеціальністю
«Історія педагогіка», кваліфікація -
вчитель історії, суспільствознавства,
методист виховної роботи та повну вищу
юридичну освіту за спеціальністю
«Правознавство», кваліфікація - юрист.
Під час попередження позивача про
наступне звільнення 07.05.2014 р.
позивачеві повідомлено про
відсутність на підприємстві роботи за
професією (спеціальністю) позивача. В
обґрунтування порушення відповідачем
ст. 49-2 КЗпП позивач вказує на наявність
вакантної посади заступника директора
з режиму та внутрішньому аудиту, проте
цю посаду з 06.05.2014 р. обіймала інша особа
- ОСОБА_2, отже на момент прийняття
рішення про скорочення посад позивача
та попередження його про наступне
вивільнення посада заступник
директора з режиму та внутрішньому
аудиту не була вільна. Крім того,
кваліфікаційними вимогами,
визначеними у посадовій інструкції на
посаду заступника директора з режиму
та внутрішньому аудиту передбачено
наявність вищої економічної освіти,
отже, ця робота не відповідала
професії (спеціальності) позивача.
Доводи позивача про те, що відповідачем
не було скорочено жодної з посад
заступників директора не відповідає
дійсності, оскільки штатним розписом
ДП в редакції, затвердженій наказом
директора від 14.03.2014 р. № 81 було
передбачено 7 посад заступників
директора, по одній штатній одиниці
кожна. Кожна посада передбачає
виконання окремої трудової функції.
Внесеними змінами 16.04.2014 р. штатний
розпис ДП доповнено 2 посадами
заступників директора, кожна з окремою
трудовою функцією. Трудові обов'язки за
посадами заступника директора з
економічної безпеки та заступника
директора з режиму та внутрішньому
аудиту не є тотожними. Призначення
посади заступника директора з
економічної безпеки згідно з посадовою
інструкцією, полягало у забезпеченні
захисту економічних інтересів
підприємства. До функціональних
повноважень належали обов'язки з
розробки застосування заходів,
спрямованих на усунення зовнішніх та
внутрішніх за інтересам підприємства,
як то з боку інших суб'єктів
господарювання (контрагентів),
державних правоохоронних та
контролюючих органів, працівників
підприємства тощо і деталізовані у
посадовій інструкції. Посада
заступника директора з режиму та
внутрішньому аудиту передбачає
здійснення функції економічної
експертизи діяльності виробничих
підрозділів окремих працівників ДП на
відповідність вимогам законодавства
та внутрішніх документів ДП, аналізу
отриманої інформації, розробки
рекомендацій по усуненню недоліків та
порушень, контролю над їх усуненням та
недопущення порушень у подальшому.
Функціональні обов'язки заступника
директора з режиму та внутрішньому
аудиту деталізовані у посадовій
інструкції. Отже, посади заступника
директора з економічної безпеки та
заступника директора з режиму та
внутрішньому аудиту є абсолютно
різними за трудовою функцією,
вимагають наявності спеціальної
освіти, досвіду роботи повноцінного її
виконання. Згідно з ч. 3 ст. 64
Господарського кодексу України
підприємство само визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників, штатний
розпис. Директором ДП 07.05.2014 р. було
прийнято рішення виключити зі штатного
розкладу посаду заступника директора з
економічної безпеки, після чого була
розпочата процедура вивільнення особи,
що її обіймала. За таких обставин,
вважають, що доводи позивача не
ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим
просили відмовити у позові.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов слід задовольнити у
повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений термін може бути
розірваний власником або
уповноваженим органом у випадку змін в
організації виробництва, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
численності або штату працівників.

Судом встановлено, що позивач з 26.04.2010 р.
працював заступником директора з
економічної безпеки ДП «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
(а. с. 40, 11-12).

16.04.2014 р. в.о. директора ДП «Завод
обважених бурильних та ведучих труб»
прийнято рішення про внесення змін до
штатного розпису, зокрема, виключено
дві посади та введено 4 нові штатні
одиниці, у тому числі посади заступника
директора по якості та заступника
директора по режиму та внутрішньому
аудиту, які були укомплектовані 23.04.2014
р. та 06.05.2014 р. відповідно (а. с. 32).

07.05.2014 р. на підставі наказу по ДП «Завод
обважнених та бурильних труб» за № 49/П
«Про реструктуризацію» ДП» від 07.05.2014 р.
позивача було попереджено про наступне
звільнення (а. с. 4, 5).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили суду,
що 07.05.2014 р. вони попереджали позивача
про наступне звільнення.

17.07.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено з роботи
з посади заступника директора з
економічної безпеки Дочірнього
підприємства «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» у зв'язку зі
скороченням чисельності або штату
працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України (а. с. 6, 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Стаття 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» передбачає, що у випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване
письмове подання роботодавця про
розірвання трудового договору з
працівником. Подання роботодавця має
розглядатися у присутності працівника,
щодо якого воно подано. Розгляд подання
за відсутності працівника
допускається лише за його письмовою
заявою. За бажанням працівника від його
імені може виступати інша особа, у тому
числі адвокат. У разі нез'явлення
працівника або його представника на
засідання розгляд заяви відкладається
до наступного засідання у межах
терміну, визначеного частиною першою
цієї статті. При повторному нез'явленні
працівника без поважних причин подання
може розглядатися за його відсутності.

Як вбачається з протоколу засідання
комісії профспілкового комітету ДП
«Завод обважених бурильних та ведучих
труб» за № 24 від 12.05.2014 р., ОСОБА_1,
заступник директора з економічної
безпеки, був прийнятий в члени
профспілки працівників заводу.

Як вбачається з виписки з протоколу за
№ 30 засідання заводського комітету
профспілки ДП «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» від 04.07.2013 р.
та листа заводу від 04.07.2014 р. за № 0470,
27.06.2014 р. та 04.07.2014 р. були проведені
засідання заводського комітету ДП
«Завод обважених бурильних та ведучих
труб» профспілок «Машметалл» по
питанню про розірвання трудового
договору з заступником директора з
економічної безпеки ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці та
скорочення штату працівників ДП.
Вивчивши та обговоривши надані
документи профспілковий комітет ДП
«Завод обважнених та бурильних труб»
постановив: надати згоду на розірвання
трудового договору з заступником
директора з економічної безпеки
ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці та скорочення
штату працівників ДП (а. с. 37, 39).

З виписки з протоколу за № 30 засідання
заводського комітету профспілки ДП
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» від 04.07.2013 р. вбачається, що
вибрано 11 членів профспілкового
комітету, які й були присутні на
засіданні при розгляді питання про
надання згоди на розірвання трудового
договору зі ОСОБА_1; голосували: «за» - 9
осіб, «проти» - немає, «утримались» - 2
особи (а. с. 39).

Однак, свідок ОСОБА_6, яка є головою
профкому, пояснила суду, що 04.07.2014 р. при
розгляді питання про надання згоди
профкомом на звільнення позивача на
засіданні профкому за участю ОСОБА_1
були присутні лише три члени профкому,
однак, на протязі того дня профком
тричі збирався й було прийнято рішення
про надання згоди на звільнення
позивача. Засідання профкому за 04.07.2014
р. було оформлене нею одним протоколом.

Частина 3 статті 43 КЗпП України
передбачає, що подання власника або
уповноваженого ним органу має
розглядатися виборним органом
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник, у присутності
працівника, на якого воно внесено.
Розгляд подання у разі відсутності
працівника допускається лише за його
письмовою заявою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при
звільнені позивача було порушено
трудове законодавство, а саме, розгляд
подання адміністрації виборним
органом первинної профспілкової
організації, членом якої є ОСОБА_1,
фактично було розглянуто за
відсутності позивача, оскільки в той
час коли ОСОБА_1 був на засіданні
профкому, були присутні лише три з
одинадцяти членів профкому, хоча в
протоколі зазначено, що при цьому були
присутні всі одинадцять членів
профкому. Письмової заяви на розгляд
подання адміністрації на розірвання
трудового договору з позивачем за
відсутності останнього, ОСОБА_1 не
писав.

На підставі вищенаведеного суд вважає,
що позовні вимоги про поновлення на
роботі підлягають задоволенню в
повному обсязі та відповідно до вимог
ст. 235 КЗпП України необхідно виплатити
позивачеві середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 18 липня 2014 року по
день поновлення його на роботі,
провівши його обчислення відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати», у розмірі 38 125 грн. 36
коп.

VII - 10 днів VIII - 20 днів IX - 22
дня X - 23 дня XI - 16 днів

10 + 20 + 22 + 23 + 16 = 91 (день)

52,37 грн. х 8 год. = 418,96 грн. - середньоденна
заробітна плата (а. с. 94)

418,96 грн. х 91 = 38 125,36 грн. 418,96 грн. х 22
дня = 9 217,12 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 381
грн. 25 коп., від сплати якого позивач був
звільнений при подачі позовної заяви
до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 62-64, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ст. ст. 40, 42, 43, 235 КЗпП
України, Постановою Кабінету Міністрів
України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього
підприємства «Завод обважених
бурильних та ведучих труб» про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника
директора з економічної безпеки
Дочірнього підприємства «Завод
обважених бурильних та ведучих труб».

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Завод обважених бурильних та ведучих
труб» на користь ОСОБА_1 38 125 грн. 36 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 18 липня 2014 року по 24
листопада 2014 року, з утриманням з цієї
суми встановлених законом податків і
зборів, а також сплаченої при
звільненні вихідної допомоги.

Стягнути Дочірнього підприємства
«Завод обважених бурильних та ведучих
труб» судовий збір в прибуток держави в
розмірі 381 грн. 25 коп.

Рішення суду в частині поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
розмірі 9 217,12 грн., з відрахуванням з
цієї суми встановлених законом
податків і зборів, підлягає негайному
виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м. Суми.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.Б. Князєв