Номер провадження № 22-ц/785/3064/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,

- Суворова В.О.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, треті особи: Іллічівська міська
рада Одеської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області - «Про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком, стягнення
матеріальної та моральної шкоди», -

ВСТАНОВИЛА:

01.08.2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із
зазначеним позовом, який у подальшому
був доповнений, по якому просила
зобов'язати відповідача знести
самочинно збудований житловий будинок
з облаштуванням другого та третього
поверху за адресою: АДРЕСА_1,
розташованого на відстані всього 0,53 м.
від будинку, який знаходиться на
суміжній земельній ділянці по АДРЕСА_2;
зобов'язати відповідача відшкодувати
позивачу моральну шкоду у розмірі 10000
грн., матеріальну шкоду у розмірі 10438,10
грн., судові витрати по справі, а саме:
судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати
на ІТЗ у розмірі 120 грн., витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката у розмірі 4000 грн., з прибуттям
до суду представника та проведенням
судової будівельно-технічної
експертизи у розмірі 3089 грн.

В обгрунтування вимог, позивач
послалась на те, що вона проживає за
адресою: АДРЕСА_2. По сусідству з нею по
АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_3,
який почав виконувати будівельні
роботи, які не відповідають вимогам
ДБН, звів триповерховий будинок, з
порушенням правил безпеки систем
газового забезпечення, а саме:
вентиляційні та димові канали її
(позивачки) житлового будинку
виявилися в зоні вітрового підпору, в
результаті цього їй було відключено
газопостачання у 2010 році. Вона є
дитиною війни, хворою людиною та діями
ОСОБА_3 їй було завдано матеріальну та
моральну шкоду, яка полягає в
погіршенні стану її здоров'я та
душевних стражданнях, яких вона
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача (вона була
змушена звертатися до голови
Олександрівської селищної
адміністрації зі скаргою щодо не
тактичної поведінки до неї з боку
ОСОБА_3) та порушенням її права
приватної власності, у зміні
звичайного ритму життя, тощо.

Позивач та її представник підтримали
позов в повному обсязі, просили суд
задовольнити позові вимоги.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову.

Представник Іллічівської міської ради
Одеської області був належним чином
повідомлений про судовий розгляд
справи, однак надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі,
заперечення проти задоволення позову
до суду не надав.

Третя особа - ІДАБК в Одеській області
була належним чином повідомлена про
судовий розгляд справи, однак
представник в судове засідання не
з'явився.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 31.12.2013 року, в
якому була виправлена описка ухвалою
Іллічівського міського суду Одеської
області від 10.01.2014 року, позов
задоволений, зобов'язано ОСОБА_3 знести
самочинно збудований житловий будинок
з облаштуванням другого та третього
поверху за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_3 відшкодувати ОСОБА_4
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.,
матеріальну шкоду у розмірі 10438,10 грн.,
судові витрати по справі, а саме:
судовий збір у розмірі 1700 грн., ІТЗ у
розмірі 120 грн., витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката у
розмірі 4000 грн., з прибуттям до суду
представника та проведенням судової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 3089 грн.

21.01.2014 року ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення районним судом норм
матеріального та процесуального права,
а також на невідповідність висновків
суду дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлені наступні фактичні
обставини у справі.

Відповідно до технічного паспорту,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, копії спадкової справи
ОСОБА_4 є власником ? частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, технічного
паспорту на садибний будинок ОСОБА_3 є
власником житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Актом від 17.07.2008 року встановлено в
натурі межі земельної ділянки, наданої
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд ОСОБА_3 за вказаною адресою.

Згідно до заяви від 11.06.2010 року ОСОБА_3
звернувся до міського голови про
надання дозволу на будівництво нового
будинку замість старого, розташованого
за зазначеною адресою та по закінченню
будівництва нового будинку
зобов'язався знести старий будинок.

Відповідно до повідомлення про початок
виконання будівельних робіт, 04.07.2011
року ОСОБА_3 повідомив інспекцію ІДАБК
в Одеській області про початок
реконструкції індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1.

З листа ПАТ «Одесагаз» від 26.12.2011 року
вбачається порушення, пов'язані з
експлуатацією газового господарства, а
саме: у житловому будинку,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 при
обстеженні 23.09.2011 року виявлено, що
димові та вентиляційні канали
знаходяться у зоні вітрового підпору,
чим порушені Правила безпеки систем
газопостачання України п.п.4.5.16. Для
димоходів і вентиляційних каналів, які
знаходяться в зоні вітрового підпору...;
вентиляційний канал та димохід в
будинку розташованому за вказаною
адресою знаходиться в зоні вітрового
підпору розташованої поруч споруди...
Дане порушення повинно бути усунено
власником будинку.

Також, в листі ПАТ «Одесагаз» від 07.11.2011
року, вказано, що: при будівництві
триповерхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 димові і вентиляційні
канали будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 опинилися в зоні
вітрового підпору, що є грубим
порушенням Правил безпеки систем
газозабезпечення України - розділу 4.5. і
ДБН В 2.5-20-2011 (Газифікація) додаток «Ж».
Експлуатація газового обладнання
житлового будинку, розташованого в
зоні вітрового підпору заборонена у
зв'язку з тим, що така ситуація загрожує
життю людей, які знаходяться в цьому
будинку, у зв'язку з чим необхідно
відключити будинок НОМЕР_2 від
газозабезпечення. Також в даному листі
вказано, що при проведенні у
відповідність з діючими нормами та
правилами димових та вентиляційних
каналів або реконструкції газового
обладнання будинку по АДРЕСА_2,
газозабезпечення буде поновлене та
рекомендовано звернутися до суду з
питання відшкодування матеріальної
шкоди на проведення системи
реконструкції будинку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається
будівництво хоча і на підставі проекту,
але за наявності істотних порушень
зазначених норм та правил як у самому
проекті, так і при будівництві, за
наявності рішень спеціально
уповноважених органів про усунення
порушень.

Під належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України № 3038-VІ
дозвільний документ (статті 35-37), що дає
право виконувати підготовчі та
будівельні роботи саме того об'єкту і
на тій земельній ділянці, яка передана
з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від
категорії об'єкта будівництва
відповідний склад документації,
визначеної ст. ст. 1, 7 та 8 Закону України
№ 687-ХІV, отриманої відповідно до ст. ст.
29, 31 Закону № 3038-VІ, а також будівельний
паспорт та технічні умови, отримані
відповідно до ст. ст. 27, 30 зазначеного
Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з
істотним порушенням будівельних норм і
правил, вважається у тому числі
будівництво, яке хоча і здійснюється за
наявності проекту, але з порушенням
державно-будівельних норм та
санітарних правил, що загрожують життю
та здоров'ю людини у разі невиконання
приписів ІДАБК про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
тощо.

Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», у випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (ст. 391 ЦК), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК).

Відповідно до п.17 зазначеної Постанови
- позов про знесення самочинно
збудованого нерухомого майна може бути
пред'явлено власником чи користувачем
земельної ділянки або іншою особою,
права якої порушено, зокрема, власником
(користувачем) суміжної земельної
ділянки з підстав, передбачених ст. ст.
391, 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України.

Згідно до п. 22 даної Постанови -
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування про зобов'язання особи,
яка, маючи дозвіл на будівництво
нерухомого майна, допустила при цьому
істотне відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, чи істотне
порушення будівельних норм і правил,
провести відповідну перебудову можуть
бути заявлені як у разі, коли ці
відхилення були допущені при
будівництві нерухомості, так і
наслідок перебудови під час її
експлуатації (ч. 7 ст. 376 ЦК України).

Під істотним порушенням будівельних
норм і правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», при вирішенні питання
про те, чи є відхилення від проекту
істотним і таким, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, суди повинні в кожному
випадку з*ясувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
зміщенню та іншим умовам, передбаченим
проектом; як впливає допущене
порушення з урахуванням місцевих
правил забудови, громадських і
приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо.

Відповідно до висновків експерта
судової будівельно-технічної
експертизи від 20.01.2013 року при
визначенні відповідності дослідженого
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
наданому проекту встановлено, зокрема,
слідуюче: будівництво житлового
будинку не відповідає наданому проекту
по слідуючим показникам: досліджуваний
житловий будинок відноситься до нового
будівництва (по проекту реконструкції),
площа забудови житлового будинку,
загальний будівельний обсяг, загальна
площа будівлі, площа житлового будинку,
житлова площа житлового будинку,
конфігурація і розміри будівлі,
(інструкція покрівлі, відсутність
зовнішньої обробки, відсутність
внутрішньої обробки другого поверху,
мансардного і частково першого
поверху, конструкція перекриття 2-го
поверху, товщина стін мансардного
поверху, кріплення перегородок другого
поверху, конструкція перекриття
другого поверху, відсутність
вентиляційних каналів, відсутність
витяжної механічної вентиляції,
вентобладнання, воздуховодів і
коробів, кондиціонера, вогнегасника,
гарячого водопостачання,
санітарно-гігієнічних приборів,
зовнішніх водостоків, автоматичної
пожежної сигналізації, набір і площа
існуючих приміщень, конструкції даху,
відсутність утеплення, плоскою
експлуатованої покрівлі, сходів,
матеріал перемички дверного отвору і
відсутність перемички дверного отвору
другого поверху, матеріал вимощення
будівлі, відстань до кордонів сусідніх
діяльно від стін будівлі, відсутність
частини житлового будинку,
санітарно-технічного обладнання,
внутрішній дверних блоків, довжини
ганку, ширини віконних отворів,
наявність не запроектованих віконних
отворів на першому і мансардному
поверсі, ширина дверних отворів,
внутрішні розміри приміщень,
конфігурація в плані перегородок
другого поверху, товщина перегородок
другого поверху, відсутність дверного
отвору між приміщенням 23 і 24, матеріал
перегородок другого поверху,
конфігурація в плані мансардного
приміщення, відсутність дверного
отвору і дверного блока в мансардному
поверсі, відсутність трьох металевих
колон в зовнішній стіні мансардного
поверху, план крівлі, відсутність
підлоги, форми вікон мансардного
поверху, відсутність прилягання крівлі
до вентканалу, водостічного жолобу з
кріпленнями, контробрешітки, системи
опалення вентиляції, водопроводу і
каналізації.

Частина характеристик дослідженого
житлового будинку не відповідає проект
у зв'язку з тим, що фактичні роботи по
будівництву, обладнанню
оздоблювального покриття і інженерних
комунікацій не закінчені. В наданому
проекті відсутній лист 2 генерального
ситуаційного плану.

Також, вказаним висновком експертизи
встановлено наступне: не відповідності
«нового» триповерхового житлового
будинку вимогам існуючих будівельних
норм: ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень»: по протипожежній
відстані між дослідженим житловим
будинком і сусідніми житловими
будинками у відповідності із ступенем
їх вогнестійкості менше ніж 8 м.- п.3.258,
додатку 3.1 (обов'язкове); по відстані від
найбільш виступаючих конструкцій стін
житлового будинку до кордонів
сусідньої земельної ділянки (АДРЕСА_2)
менше 1.0 м. (по факту мінімальна
відстань 0.46 м.) для догляду за будівлею
і здійснення його поточного ремонту, по
погіршенню інсоляції і освітленості
земельної ділянки (АДРЕСА_2) у зв'язку із
розташуванням і орієнтації
досліджуваного житлового будинку -
п.3.25*; по санітарному розірванню між
досліджуваним житловим будинком і
вбиральнями, розташованими на сусідній
ділянці (АДРЕСА_2), менше 15 м. - п. 3.25а*,
таблиця 3.3а*; за розташуванням
вентиляційного каналу вентиляційної
системи з природним спонуканням
житлового будинку по АДРЕСА_2 (кладова
літ. «В») у зоні вітрового підпору від
поблизу побудованого (по факту на
відстані 1,00 м.) досліджуваного
триповерхового жилого будинку (по
АДРЕСА_1) - п.5.32; ДБН В.1.1-12:2006 «Захист від
небезпечних геологічних процесів,
шкідливих експлуатаційних впливів, від
пожежі. Будівництво у сейсмічних
районах України» по висоті житлового
будинку більш 2-х поверхів з стінових
дрібних блоків пористого бетону при
розрахунковій сейсмічності площі 7
балів - п.3.1.1; ДБН В.2.6-162:2010 «Конструкції
будинків і споруд. Кам'яні та
армокам'яні конструкції. Основні
положення»: по відсутності перев'язки
кладки несучих стін 2-го поверху з
газобетонних блоків - п.13.1.4; за
товщиною тонких вертикальних та
горизонтальних швів кладки більше 3 мм -
п. 13.1.5.1; за відсутності сполук стін на
перетині (кут жилого будинку)
перев'язкою кладки - п.13.5.2.1.2; ДБН
В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання
будинків та споруд. Зовнішні мережі та
споруди. Газообладнання»: за
розташуванням димової труби від
газового пристрою житлового будинку по
АДРЕСА_2 в зоні вітрового підпору від
поблизу побудованого (по факту на
відстані 1,00 м.) досліджуваного
триповерхового житлового будинку
(АДРЕСА_1) - п.Ж.15, додаток Ж (обов'язкове).

Також, на думку експерта,
спостерігається причинно-наслідковий
зв'язок виявлених пошкоджень
деформації конструктивних елементів
будівель і споруд по АДРЕСА_2 від
будівництва триповерхового житлового
будинку по АДРЕСА_1. Будівництво
триповерхового житлового будинку по
АДРЕСА_1: призвело до погіршення
технічного стану стіни підвалу літ. "в",
яка є фундаментом для стіни комори літ.
"В", з "задовільного" до "незадовільного";
привело до розташування димового і
вентиляційного каналів комори літ. "В" в
зоні вітрового підпору, що не
забезпечує безпечну експлуатацію
газового обладнання житлового будинку
по АДРЕСА_2; привело до погіршення
інсоляції земельної ділянки по
АДРЕСА_2.

Колегія суддів звертає увагу, що
районним судом без належного
обґрунтування підстав за клопотанням
відповідача була призначена повторна
судова експертиза, відповідно до
висновку якої від 19.12.2013 року
встановлено, зокрема, невідповідність
будівництва вимогам ДБН аналогічним
попередньому висновку експертизи, а
також, що: реконструйований житловий
будинок літ «А» не відповідає
слідуючим вимогам діючих будівельних
норм: Умовно позначена експертом «нова
частина» реконструйованого житлового
будинку: ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень»: по протипожежній
відстані між дослідженим житловим
будинком і сусідніми житловими
будинками у відповідності із ступенем
їх вогнестійкості менше ніж 8 м.- п.3.258,
додатку 3.1 (обов'язкове). Вказане
порушення будівельних норм пов'язано з
конфігурацією земельних ділянок а
районі забудови; по відстані від
найбільш виступаючих конструкцій стін
житлового будинку до кордонів
сусідньої земельної ділянки (АДРЕСА_2)
менше 1,0 м (по факту мінімальна відстань
0,46 м) для догляду за будівлею. ДБН
В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання
будинків та споруд. Зовнішні мережі та
споруди. Газообладнання»: за
розташуванням димової труби від
газового пристрою житлового будинку по
АДРЕСА_2 в зоні вітрового підпору від
поблизу побудованого (по факту на
відстані 1.00 м) досліджуваного
триповерхового житлового будинку
(АДРЕСА_1) - п.Ж.15, додаток Ж (обов'язкове) -
даний факт відображений в листі ПАТ
«Одесагаз», вих. №1051/09 від 07.11.2011 року.
Фактично відповісти на дане запитання
експерту не можливо, тому що дане
дослідження доходить за рамки
компетенції експерта. Умовно позначена
експертом «стара частина»
реконструйованого житлового будинку:
ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських поселень»
по протипожежній відстані між
досліджуваним житловим будинком та
сусідніми житловими будинками у
відповідності зі ступенем їх
вогнестійкості менше 8м - п.3.25*. додаток
(обов'язкове); по відстані від найбільш
виступаючих конструкцій стін
житлового будинку до кордону сусідньої
земельної ділянки (АДРЕСА_2) менше 1,0 м
(по факту мінімальної відстані 0,53 м) для
догляду за будовою та здійснення його
поточного ремонту - п.3.25*; Також
експертом, у відношенні впливу
реконструйованого житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 на умови інсоляції
частини існуючого житлового будинку
літ «А», належного ОСОБА_4,
розташованого на суміжній земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2
встановлено, що: розрахункові частки
віконних прорізів житлової кімнати №
1-2 частини житлового будинку літ.»А»,
належного ОСОБА_4, не інсолюються в
нормований період інсоляції (в період з
22 березня по 22 вересня) у зв'язку з тим,
що вказані віконні прорізи повністю
закриті існуючим навісом літ « 1Г»;
реконструйований житловий будинок,
розташований на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1 не здійснює впливу на
умови інсоляції житлової кімнати №1-2
частини житлового будинку літ «А»,
належного ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що
вказана житлова кімната не інсолюється
(віконні прорізи житлової кімнати № 1-2
повністю закриті існуючим навісом літ
« 1Г».

Отже, будівництво (реконструкція)
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1 проводилося хоча і на підставі
проекту, але за наявності істотних
порушень зазначених норм та правил, як
у самому проекті, так і при будівництві.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», несення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутності
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду, що відповідно до висновків
судових будівельно-технічних
експертиз, встановлено, що наданий
проект реконструкції індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1,
виконаний ТОВ «Тавікон», стадія проект
(П) та будівництво (реконструкція)
даного житлового будинку не відповідає
вимогам ДБН.

Також, в суді було доведено, що
будівництво триповерхового житлового
будинку по АДРЕСА_1 порушує права та
інтереси ОСОБА_4, зокрема як власника
домоволодіння, розташованого на
суміжній земельній ділянці, оскільки
вказане будівництво призвело до
погіршення технічного стану стіни
підвалу літ."в", яка є фундаментом для
стіни комори літ."В", з "задовільного" до
"незадовільного"; привело до
розташування димового і
вентиляційного каналів комори літ."В" в
зоні вітрового підпору, що не
забезпечує безпечну експлуатацію
газового обладнання житлового будинку
по АДРЕСА_2, належного ОСОБА_4; привело
до погіршення інсоляції земельної
ділянки по АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку, що
будівництвом індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1, умовно
позначена експертом «нова частина»
реконструйованого житлового будинку
за адресою: смт. Олександрівка, м.
Іллічівськ, порушено правила безпеки
систем газового забезпечення, а саме не
відповідає вимогам ДБН В.2.5-20-2001
«Інженерне обладнання будинків та
споруд. Зовнішні мережі та споруди.
Газообладнання» - за розташуванням
димової труби від газового пристрою
житлового будинку по АДРЕСА_2 в зоні
вітрового підпору від поблизу
побудованого (по факту на відстані 1,00 м)
досліджуваного триповерхового
житлового будинку (АДРЕСА_1) - п.Ж.15,
додаток Ж (обов'язкове) (а.с.47, т.2). Даний
факт також відображений в листах ПАТ
«Одесагаз» від 07.11.2011 року, та від 07.11.2011
року.

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_4 про
зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно
збудований житловий будинок з
облаштуванням другого та третього
поверху за адресою: АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню на законних підставах.

З таким висновком районного суду
погоджується колегія суддів.

Стосовно позовних вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди,
матеріальної шкоди, відшкодування
судових витрат колегія суддів вважає
наступне.

Відповідно до ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК
України, роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, кладених в п. 2 постанови
від 27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами вільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що
позивачу була завдана моральна шкода
діями відповідача, яка полягає в тому,
що будівництво триповерхового
житлового будинку по АДРЕСА_1 призвело
до погіршення технічного стану стіни
підвалу літ."в", яка є фундаментом для
стіни комори літ."В", з "задовільного" до
"незадовільного"; привело до
розташування димового і
вентиляційного каналів комори літ."В" в
зоні вітрового підпору, що не
забезпечує безпечну експлуатацію
газового обладнання житлового будинку
по АДРЕСА_2. належного ОСОБА_4; привело
до погіршення інсоляції земельної
ділянки по АДРЕСА_2. Також, в результаті
того, що вентиляційні та димові канали
її (позивача) житлового будинку
виявилися в зоні вітрового підпору,
будинок позивача було відключено від
газопостачання.

Так, діями відповідача дійсно позивачу
були заподіянні моральні страждання,
та, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 ЦК
України, відповідно до якої розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей особи, колегія
суддів вважає, що моральна шкода
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у розмірі 5000 грн., тому
в цій частині рішення районного суду
підлягає зміні.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 (зі
змінами до п. 9 внесеними постановою від
25.05.2001 року № 5), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру - немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин, а
також враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Одночасно, колегія суддів, вважає, що
позивачем не було доведено належними
письмовими доказами на підтвердження
вимог завданої матеріальної шкоди, яка
виразилась в купівлі ліків, через
загострення хвороби, що було
спричинено діями відповідача, не
надано доказів причинного зв'язку, що
хвороба виникла або загострилась саме
через дії відповідача. Тому вимоги
позивача про стягнення матеріальної
шкоди задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів частково
погоджується з висновком районного
суду про стягнення судових витрат з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь
позивача ОСОБА_4 витрати, пов'язані зі
сплатою ІТЗ у розмірі 120 гривень,
витрати, пов'язані із проведенням
судової будівельно-технічної
експертизи у розмірі 3089.

Вимоги позивача про стягнення судових
витрат по сплаті судового збору у
розмірі 1700 грн. задоволенню не
підлягають, оскільки з квитанції про
сплату грошових коштів у розмірі 1700
грн. вбачається, що призначенням
платежу є послуги банку, а також
зазначена сума сплачена на
розрахункові реквізити, які не
передбаченні для Іллічівського
міського суду Одеської області.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат серед іншого належать і
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України, та
ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», судові
витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 уклала з адвокатом ОСОБА_6
договір про надання правової допомоги,
відповідно до якого останній
зобов'язався представляти інтереси
ОСОБА_4 у всіх організаціях відповідно
на підставі довіреності від 06.09.2011 року.

Відповідно до квитанції від 26.09.2011 року
позивач ОСОБА_4 здійснила плату послуг
адвоката у розмірі 4000 грн.

У рішенні Конституційного Суду України
від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 висловлена
правова позиція щодо правової
допомоги, згідно з якою правова
допомога є багатоаспектною і включає,
крім інших її видів, також
представництво в судах. Вибір форми та
суб'єкта надання такої допомоги
залежить від волі особи, яка бажає її
отримати.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
вищевказане, погоджується з висновком
районного суду про те, що вимоги
позивача про стягнення витрат на
правову допомогу у розмірі 4000 грн.
підлягають задоволенню.

Отже, неповне з'ясування районним судом
обставин справи, а також
невідповідність обставин, що мають
значення для справи, у відповідності до
п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 грудня 2013 року -
змінити.

Скасувати рішення в частині
відшкодування моральної шкоди,
матеріальної шкоди, відшкодування
судових витрат та в цій частині
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1)
відшкодувати ОСОБА_4 моральну шкоду у
розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_4 судові витрати: 120 грн. -
за сплату ІТЗ; 3089 грн. - сплату вартості
судової експертизи; 4000 грн. - оплата
послуг адвоката, а всього стягнути - 7009
грн.

В іншій частині позову про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, судових витрат -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

12.03.2014 року

м. Одеса