Справа №333/4316/13-ц
Провадження №2/333/42/14
Комунарський районний суд м.
головуючого судді
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Запоріжжя,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті
особи: Районна адміністрація по
Комунарському району Запорізької
міської Ради, як відділ опіки та
піклування, Комунарський районний
відділ у м. Запоріжжі УДМС України в
Запорізькій області, про визнання
права власності в порядку спадкування
ОСОБА_1 звернулася до Комунарського
районного суду м. Запоріжжя з позовом
до ОСОБА_3, в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті
особи: Районна адміністрація по
Комунарському району Запорізької
міської Ради, як відділ опіки та
піклування, Комунарський районний
відділ у м. Запоріжжі УДМС України в
Запорізькій області, про визнання
права власності в порядку спадкування
В обґрунтування своїх позовних вимог
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла донька позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_6 Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги
померлої були донька померлої, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука позивача), та
позивач - ОСОБА_1 В установлений законом
строк позивач звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, в результаті чого
була відкрита спадкова справа № 53770400.
Однак, нотаріус повідомив її про те, що
спадкова квартира була придбана
донькою позивача в період шлюбу зі
ОСОБА_3, а тому йому належить право на 1/2
частину вказаної квартири, а спадщина
відкрилась тільки на іншу 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. Проте ОСОБА_1 з цим не
згодна, оскільки хоча ОСОБА_6 дійсно
придбала спірну квартиру в період
шлюбу з ОСОБА_3, однак за свої особисті
кошти, які вона отримала від продажу
З огляду на вищевикладене, уточнивши
свої позовні вимоги, остаточно просить
суд визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позов підтримали
з підстав, викладених у ньому,
додатково суду пояснивши, що 21.05.1976 року
чоловік позивача ОСОБА_7 отримав ордер
№ 3826 серії А-1, на право заселення в
квартиру АДРЕСА_2. Позивач разом з
чоловіком та донькою вселилися у
вказану квартиру. Після смерті
чоловіка позивач почала проживати у
своєї матері. Донька звернулася до
позивача з проханням дозволити її
приватизувати квартиру АДРЕСА_2 на
себе, пообіцявши мені, що трохи згодом
вона придбає власну квартиру, а цю мені
поверне. 20.04.2005 року вона отримала
свідоцтво про право власності на житло
№ 495. 14.08.2007 року донька позивача уклала
договір № 543 «Про дольову участь у
інвестуванні будівництва житлового
будинку НОМЕР_4 в мікрорайоні 6
житлового масиву «Південний»,
відповідно до якого ОСОБА_6 інвестувала
кошти у розмірі 228800 грн. на побудову
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Згідно
з додатковою угодою до вищевказаного
договору, вартість квартири була
уточнена до суми 225500 грн., яку необхідно
було внести до 14.08.2007 року. ОСОБА_6
працювала у ВАТ «Державний ощадний
банк України» і домовилася про
отримання кредиту з відстрочкою
платежу в сумі 225202,45 грн. на оплату
вартості квартири АДРЕСА_1. 16.08.2007 року
ОСОБА_6 уклала іпотечний кредит № 2247.
Згідно додаткового договору про
іпотечний кредит від 12.11.2007 року ОСОБА_6
була зобов'язана почати здійснювати
погашення кредиту з травня 2008 року.
Оскільки на той час шлюбні відносини
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 фактично
припинилися, коштів для сплати кредиту
не було, тому ОСОБА_6 продала квартиру
АДРЕСА_2. 11.06.2008 року між ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 був укладений договір
купівлі-продажу вищевказаної квартири
на суму 270175 грн. Відповідно до
квитанції № 761798001 від 11.06.2008 року, всі
отримані від договору купівлі-продажу
кошти ОСОБА_6 перерахувала банку і
повністю сплатила борг за іпотечним
кредитом. Таким чином, позивач вважає,
що квартира АДРЕСА_1 придбана не за
спільні сумісні кошти подружжя, а за
кошти, які належали ОСОБА_6 особисто.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 проти позову заперечували у
повному обсязі з тих підстав, що в
період з 2003 року по 2009 рік він проживав
разом з ОСОБА_6 однією родиною, вони
вели спільне господарство. Спірна
квартира була придбана за обопільною
згодою на спільні кошти. Кредит також
виплачувався за спільні кошти. До
моменту смерті його колишньої дружини
жодного спору щодо майна не виникало.
Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду пояснила, що саме ОСОБА_6
взяла кредит для того, щоб придбати
квартиру з відстрочкою платежу. Крім
того, вона в один день продала одну
квартиру та купила іншу.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він знає
ОСОБА_3 та знав ОСОБА_6 Вони почали
мешкати разом ще у студентські роки.
Однією родиною проживали до 2009 року.
Кредит брали разом, також разом його
виплачували. Крім того, він позичав
ОСОБА_3 гроші на ремонт квартири.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він
являється другом ОСОБА_3 Знає його
багато років, також знав і ОСОБА_6
Пояснив, що родина ОСОБА_3 вела спільний
побут, ремонт робили за спільні кошти.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона
являється мамою відповідача. Також
зазначила, що фактичні шлюбні
відносини між її сином та ОСОБА_6 були
припинені у 2009 році. Спору про майно та
грошові кошти в родині ОСОБА_3 не було.
Родина вела спільне господарство,
бюджет був спільний.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає
позивача ОСОБА_1 багато років. Пояснив,
що свою квартиру по вулиці 40 років
Радянської України вона отримала у 1976
році, де проживала разом з донькою.
ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_6 продала
квартиру по АДРЕСА_2, а на різницю
купувала будівельні матеріали для
ремонту квартири. Крім того, на покупку
квартири отримувала кредит.
Вислухавши учасників процесу,
допитавши свідків, дослідивши письмові
докази, проаналізувавши законодавство,
що регулює спірні правовідносини, суд
приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Україною, Законом України №475/97-ВР від
17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9
Конституції України є частиною
національного законодавства України,
кожна людина при визначенні її
громадянських прав та обов'язків має
право на справедливий розгляд справи
незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
12 вересня 2003 року було укладено шлюб
між ОСОБА_6, дочкою позивачки та
відповідачем - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження НОМЕР_1 від 12.09.2003 р. (а.с. 11).
26 березня 2004 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_3
народилася дитина - ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2 від 16.04.2004 р. (а.с. 9)
Рішенням Комунарського районного суду
від 01.03.2012 року, яке набуло законної
сили 13.03.2012 р. (а.с. 47), шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 було розірвано.

При цьому, зазначеним рішенням було
встановлено, що фактичні шлюбні
відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були
припинені у 2009 році.

У квітні 2005 року ОСОБА_6 було
приватизовано квартиру АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло № 495 від 20.04.2005 року,
виданим Орджонікідзевською районною
адміністрацією Запорізької міської
ради (а.с. 14). Право власності ОСОБА_6 на
вказану квартиру було за реєстровано в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 10.05.2005 року.

14 серпня 2007 року між ОСОБА_6 та ВАТ
«Запорізький домобудівний комбінат»
було укладено Договір № 543 від 14.08.2007
року про дольову участь у інвестуванні
будівництва житлового будинку НОМЕР_4 у
мікрорайоні 5 житлового масиву
«Південний» (а.с. 20), відповідно до якого
ВАТ «Запорізький домобудівний
комбінат» (генпідрядник) приймає
ОСОБА_6 (інвестор) у дольову участь у
будівництво панельного 10-етажного
житлового будинку НОМЕР_4 у мікрорайоні
5 житлового масиву «Південний» шляхом
фінансування грошовими коштами.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного
договору генпідрядник зобов'язався
здійснити будівництво житлового
будинку НОМЕР_4 мікрорайону 5 житлового
масиву «Південний» та здати об'єкт у
експлуатацію до 31.12.2007 року в
установленому порядку, а також
передати до 31.01.2008 р. інвестору
двокімнатну квартиру будівельний
НОМЕР_5 загальною площею 52 кв.м. без
оздоблювальних робіт (згідно додатку №
1), розташовану на 9-му поверсі
зазначеного житлового будинку, після
повної оплати вартості квартири.

Відповідно до пункту 2.1 договору
інвестор зобов'язався інвестувати
будівництво генпідрядником житлового
будинку, зазначеного у п. 2.1.1 цього
договору перерахуванням грошових
коштів на будівництво 52 кв.м. житла у
сумі 228800 грн.

При цьому, відповідно до пункту 3.2
договору інвестор сплачує 114400 грн. у
строк до 17.08.2007 р., а решту суми вартості
квартири у розмірі 114400 грн. - рівними
частинами щомісячно до завершення
будівництва.

Крім того, між ВАТ «Запорізький
домобудівний комбінат» та ОСОБА_6 було
укладено додаткову угоду до
вищезазначеного договору (а.с. 22),
відповідно до якої було викладено у
новій редакції пункт 2.2.1 договору, а
саме зазначено, що інвестор
зобов'язується інвестувати
будівництво генпідрядником житлового
будинку НОМЕР_4 у 5 мікрорайоні
житлового масиву «Південний»
перерахуванням грошових коштів на
будівництво 51,25 кв.м. житла у сумі 225 500
грн. в строк до 09.11.2007 р.

16 серпня 2007 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_6 було
укладено Договір про іпотечний кредит
№ 2247 (а.с. 16-17), відповідно до якого (п. 1.1)
банк зобов'язався надати ОСОБА_6
(позичальник) на умовах цього договору
грошові кошти в сумі 114 400 грн., а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит в сумі 114400 грн., а
також сплатити проценти за
користування кредитом в сумі 114400 грн., а
також сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 10,5 %
річних в порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору про
іпотечний кредит надається на 20 років з
терміном остаточного погашення
кредиту не пізніше 16 серпня 2027 року на
придбання квартири за договором про
дольову участь в інвестування
будівництва жилого будинку НОМЕР_4 в
мікрорайоні 5 житлового масиву
«Південний».

12 листопада 2007 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_6 було
укладено Додатковий договір № 1 до
договору про іпотечний кредит № 2247 від
16.08.2007 р. (а.с. 18), відповідно до якого
пункт 1.1 договору про іпотечний кредит
було викладено в такій редакції: банк
зобов'язується надати позичальнику на
умовах цього договору грошові кошти в
сумі 225 202, 45 грн., а позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути кредит
в сумі 225 202, 45 грн., а також сплатити
проценти за користування кредитом в
розмірі 10,5 % річних в порядку, на умовах
та в строки, визначені цим договором.

На підставі рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради від
27.12.2007 року № 544/25 ОСОБА_6 було видане
свідоцтво від 14.03.2008 року про право
власності на нерухоме майно - АДРЕСА_1
(а.с. 23). Право власності на зазначену
квартиру було зареєстроване за ОСОБА_6
ОП «ЗМБТІ» 19.03.2008 р., що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 19.03.2008 р. № 18160685
(а.с. 24).

11 червня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8
було укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_6 передала у
власність ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2, а
ОСОБА_8 сплатив ОСОБА_6 за вказану
квартиру 270 175 грн. (а.с. 19).

У той же день, 11 червня 2008 року ОСОБА_6
було сплачено ВАТ «Державний ощадний
банк України» на погашення отриманого
кредиту 227725, 51 грн. (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_3 від 19.11.2012 р. (а.с. 5).

22.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 129).
16.04.2013 р. ОСОБА_3 також звернувся до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6 в
інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5
(а.с. 130).

Крім того, 16.04.2013 року ОСОБА_3 звернувся
до нотаріуса із заявою про видачу йому
свідоцтва про право власності на ?
частку квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, як частину у спільній
сумісній власності подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України
при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1
була набута ОСОБА_6 у власність 19.03.2008
року під час перебування у шлюбі з
ОСОБА_3 до моменту припинення між ними у
2009 році фактичних шлюбних відносин, а
отже є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя.

Продаж ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 і
погашення отриманого у ВАТ «Державний
ощадний банк України» кредиту
відбулося 11 червня 2008 року, тобто після
виникнення у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 прав
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, а отже ці обставини
не впливають на режим спільної
сумісної власності подружжя щодо
спірної квартири.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Докази того, що Договір № 543 від 14.08.2007
року про дольову участь у інвестуванні
будівництва житлового будинку НОМЕР_4 у
мікрорайоні 5 житлового масиву
«Південний» та додаткова угода до
нього з ВАТ «Запорізький домобудівний
комбінат», а також договір про
іпотечний кредит № 2247 від 16.08.2007 р. та
додатковій договір № 1 від 12.11.2007 року з
ВАТ «Державний ощадний банк України»
були укладені ОСОБА_6 без відома або без
згоди її чоловіка ОСОБА_3 у матеріалах
справи відсутні, а, отже, відповідно до
вимог ст. 65 СК України вважається, що
зазначені договори були укладені за
згодою подружжя і створили права і
обов'язки як для ОСОБА_6, так і для
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, оскільки, як випливає з
матеріалів справи, заяви про прийняття
спадщини за законом після смерті
ОСОБА_6 було подано від імені двох осіб -
ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_5, а право
на ? частину спірної квартири як на
частину у спільній сумісній власності
подружжя належить ОСОБА_5, підстави для
задоволення вимоги позивачки про
визнання за нею права власності на ?
частину спірної квартири відсутні.

Реалізувати своє право на отримання у
спадщину за законом належної їй частки
спірної квартири позивачка може
звернувшись до нотаріуса за
оформленням свідоцтва про право на
спадщину на це майно і докази того, що
зазначене право позивачки будь-яким
чином порушується відповідачем, у
матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд ставиться критично та не
приймає до уваги усі свідчення по
справі, оскільки вони не є
взаємоузгодженими та суперечать один
одному.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними, недоведеними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача, відповідно до
ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із відмовою
у задоволені позову, відшкодуванню не
підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК
України, ст.ст. 1261, 1267 ЦК України, ст.ст.
60, 61, 65, 68, 70 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи:
Районна адміністрація по
Комунарському району Запорізької
міської Ради, як відділ опіки та
піклування, Комунарський районний
відділ у м. Запоріжжі УДМС України в
Запорізькій області, про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва