Справа № 481/2293/13-ц
Провадж.№ 2/481/737/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Васильченко
Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку, яка знаходиться під
будівлями магазину та гаражу, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з зазначеним позовом до
відповідача ОСОБА_2, в обгрунтуваня
якого зазначила, що 09.10.2007 року вона
придбала за договорами купівлі-продажу
нежитлових будівель у відповідача
ОСОБА_2 приміщення магазину та гаражу,
що розташовані по АДРЕСА_1 та
відповідно АДРЕСА_2. Однак, будучи
власницею вказаних нежитлових
будівель, вона не має можливості
відчужити їх, оскільки земельна
ділянка на якій розташовані ці будівлі,
перебуває у власності іншої особи, -
відповідача по справі ОСОБА_2, а тому
посилаючись на приписи ст. 377 ЦК України
та ст. 120 ЗК України, просила ухвалити
судове рішення про визнання за нею
права власності на земельні ділянки
загальною площею 213,45 кв.м. для
обслуговування вищезазначеного
нерухомого майна.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
згідно договору про надання юридичних
послуг від 18.11.2013 року, при судовому
розгляді справи зменшив розмір
заявлених позовних вимог, відмовившись
від позовних вимог про визнання за
ОСОБА_1 права власності на земельну
ділянку площею 77 кв.м. (двір), яка
необхідна для обслуговування
прилеглої території магазину та
гаражу, наполягав на визнанні за
позивачкою права власності на земельні
ділянки на яких безпосередньо
розташований згаданий вище магазин та
гараж, тобто у розмірі 49,3 кв.м. та
відповідно 75,8 кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 згідно довіреності від 16.01.2014
року, у судовому засіданні уточнені
вимоги позивачки ОСОБА_1 визнав
повністю і не заперечував проти їх
задоволення.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі, укладеного між
продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1, що
посвідчений приватним нотаріусом
Новобузького районного нотаріального
округу ОСОБА_5 09.10.2007 року за р./№ 2713,
зареєстрованого в Новобузькій філії
БТІ 11.10.2007 року за р./№ 19950203 позивачка
ОСОБА_1 являється власницею нежитлової
будівлі (магазину) АДРЕСА_1, загальна
площа якої, згідно технічного паспорту
БТІ від 06.08.2007 року, складає 49,3 кв.м.

Крім цього, згідно договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
укладеного між продавцем ОСОБА_2 та
покупцем ОСОБА_1, що посвідчений
приватним нотаріусом Новобузького
районного нотаріального округу ОСОБА_5
09.10.2007 року за р./№ 2714, зареєстрованого в
Новобузькій філії БТІ 11.10.2007 року за
р./№ 19033334, позивачка ОСОБА_1 являється
також власницею і нежитлової будівлі
(гаражу) АДРЕСА_2. Згідно технічного
паспорту БТІ від 14.05.2007 року, площа
такого гаражу складає 75,8 кв.м.

Однак, предметом вказаних договорів
слугували лише нежитлові будівлі,
питання про передачу (продаж) у
власність земельних ділянок (для
обслуговування будівель), на якій
розташовані дані будівлі при укладанні
цих правочинів не вирішувалося.

Як видно з Витягів технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельних ділянок, виданих
відділом Держземагенства у
Новобузького районі Миколаївської
області 23.12.2013 року за №№ 3059 3060, площа
земельної ділянки для обслуговування
магазину, розташованого по АДРЕСА_1
складає 60,45 кв.м. (0,006045 га), а гаражу, що
знаходиться по АДРЕСА_2 - 76 м.кв. (0,0076 га).

Зазначена земельна ділянка
приватизована попереднім власником
цих нежитлових будівель - відповідачем
ОСОБА_2, яка виділялася йому відповідно
до державного акту на право приватної
власності на землю серії МК № 073504,
виданого 16.03.2004 року Новобузькою
міською радою Миколаївської області на
підставі рішення виконкому цієї ради
від 25.02.2001 року за № 114, саме для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.

Згідно із статтею 377 ЦК України, в
редакції, що діяла на момент укладення
договорів, передбачено, що зокрема до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить
право власності на земельну ділянку,
на якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення, у розмірах,
встановлених договором. Якщо договором
про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди розмір земельної
ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування. Відповідні норми
містяться й у ст. 120 ЗК України.

Виходячи з положень наведених правових
норм суд дійшов висновку про наявність
підстав для переходу права власності у
зв'язку з придбанням позивачкою у
відповідача нежитлових будівель, а
тому вважає за можливе задовольнити
уточнені позовні вимоги позивачки про
визнання за нею права власності на
земельну ділянку площею 49,3 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, на якій розташована
нежитлова будівля (магазин), та на
земельну ділянку площею 75,8 м.кв. за
адресою: АДРЕСА_2, на якій розташована
нежитлова будівля (гараж).

Керуючись ст. ст. 5 - 8, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
права власності на земельну ділянку,
яка знаходиться під будівлями магазину
та гаражу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 49,3 кв.м. на якій
розташовано приміщення магазину за
адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку площею
75,8 кв.м. на якій розташовано приміщення
гаражу за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області відповідно
до ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко