Провадження № 2/161/3934/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді:
Ковтуненка В.В.

при секретарі
Сколовій К.Ю.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьк
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним витягу про реєстрацію права
власності на будинок і державного акту
про приватне право на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зазначеним позовом. В обґрунтування
заявленого позову посилається на те, що
у 1995 року вона купила у ОСОБА_4 будинок
АДРЕСА_2, у зв'язку з чим при передачі
грошей він передав їй оригінали
документів на будинок його батьків, як
гарантію при бажанні про
купівлю-продаж цього будинку. Розписку
про передачу грошей вони вважали
договором купівлі-продажу на той
момент. А договір купівлі-продажу
будинку повинні були підписати, коли
ОСОБА_4 оформить документи на нерухоме
майно батьків в порядку спадкування.
Однак після отримання від неї грошей
ОСОБА_4 помер. З 1995 року до 2008 року вона
користувалась будинком постійно та
відкрито, у зв'язку з чим сплачувала всі
комунальні послуги. У 2008 році їй стало
відомо, що у 2007 році у заочному порядку
було ухвалено рішення суду, яким
визнано за відповідачем право
власності на будинок. Після чого
апеляційним судом Волинської області
було скасовано вказане рішення.

Просить суд визнати недійсними з
моменту їх оформлення витяг про право
власності на будинок АДРЕСА_2 на ім'я
ОСОБА_2 № 17060939 від 14.12.2007 року серії ССІ
№ 001874 та державний акт про право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯИ № 939664 від 30.12.2009 року.

Позивач в судовому засіданні заявлений
позов підтримала з підстав, викладених
в позовній заяві. Просила позов
задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заявлений позов не
визнали з підстав, викладених в
письмових запереченнях. Просили
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та
представника відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу

влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 14.12.2007 року на підставі рішення суду
від 11.11.2007 року було прийнято рішення
про реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 21434540 (а.с. 9).

При цьому згідно з приписами
Тимчасового положення внесення запису
до Реєстру прав здійснюється після
прийняття рішення про реєстрацію прав
власності. Після прийняття рішення
реєстратором та внесення запису до
Реєстру прав на правовстановлюючих
документах робиться відмітка (штамп)
про реєстрацію відповідних прав,
видається витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, який є
невід'ємною частиною
правовстановлюючого документа.

Отже, державною реєстрацією є лише
внесення запису до Реєстру, що за своєю
природою не є актом, який породжує
певні правові наслідки і має
обов'язковий характер. Таким актом у
спірних відносинах сторін з цього
спору є свідоцтво на право власності
на нерухомість. Тому визнанню
недійсним підлягає лише свідоцтво про
право власності як правовстановлюючий
документ, а не витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно.
Оскільки сам по собі витяг не є
правовстановлюючим документом, то
правові підстави для визнання
недійсним витягу у судовому порядку
відсутні.

Також встановлено, що відповідно до
державного акту серії ЯИ № 939664 від
30.12.2009 року ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

При цьому державний акт на право
власності на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення
відповідного органу місцевого
самоврядування. Тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

Однак визнання недійсним державного
акта на право власності на землю як
самого по собі правовстановлюючого
документа не передбачено ні даною
нормою, ні іншою нормою закону при
наявності рішення, що надало право на
отримання цього правовстановлюючого
документа. Крім того обрання
неналежного способу захисту може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову. А тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 16, 377 Цивільного
Кодексу України, ст. 155 Земельного
кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 61, 212-215
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її
позову до ОСОБА_2 про визнання
недійсним витягу про реєстрацію права
власності на будинок і державного акту
про приватне право на земельну ділянку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги

протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ковтуненко

Рішення складено в повному об'ємі

28 листопада 2014 року