Провадження № 2/537/44/2014
Справа № 537/4988/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.

при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору,ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без шлюбу, визнання договорів
удаваними, визнання права власності,
розподіл спільного майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без шлюбу,
визнання договорів удаваними, визнання
права власності, розподіл спільного
майна.

В судовому засіданні позивач та його
представник збільшені позовні вимоги
від 24.11.2014 року підтримали, дали
пояснення, що восени 1998 року позивач
познайомився з ОСОБА_2, а з 1999 року став
проживати з нею однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, що підтверджується
реєстрацією та проживанням
відповідачки в квартирі батьків
позивача АДРЕСА_2, а також спільним
проживанням в спільній квартирі
АДРЕСА_1. Сторони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В період проживання
однією сім'єю позивач і відповідачка
придбали квартиру АДРЕСА_1, житловий
будинок АДРЕСА_3. В травні 2013 року
позивач та відповідачка припинили
спільне проживання. Квартира АДРЕСА_1
була придбана сторонами в червні 2004
року по договору купівлі-продажу,
оформленому на ім'я відповідачки. В цій
квартирі сторони проживали, проводили
ремонт, який закінчився в 2007 році. 11.12.2003
року ОСОБА_5 подарувала відповідачці ?
частину будинку АДРЕСА_3. 07.10.2004 року
позивач , діючи по довіреності від
ОСОБА_6, подарував відповідачці другу ?
частину будинку АДРЕСА_3. Фактично за
обидві частину будинку були сплачені
сторонами спільні грошові кошти, а
оформлені договора дарування замість
договорів купівлі-продажу з метою
уникнення додатових затрат на сплату
державного мита та інших обов'язкових
платежів. 24.05.2004 року позивач, діючи по
довіреності від ОСОБА_7, продав
відповідачці буд.АДРЕСА_3. В рахунок
оплати вартості будинку позивач
особисто передав ОСОБА_7 грошові кошти.
Протягом 2006-2007 років позивач та
відповідачка взяли у ОСОБА_3 в борг 21500
доларів США. 1500 доларів США позивач
повернув ОСОБА_3., на даний час борг по
розписці становить 20000 доларів США.
Крім того, в період спільного
проживання, позивачем та відповідачкою
було придбано три вбудовані шафи,
вбудовану кухню, кондиціонер, пральну
машину, диван, два крісла, телевізор
«Самсунг», діагоналлю 42 дюйми,
двокамерний холодильник «Атлант»,
м'який куточок синього кольору,
загальною вартістю 10000 грн.00
коп..Прохають суд встановити факт
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією
сім'єю без шлюбу в період з 1999 року до
травня 2013 року; визнати договір
дарування від 11.12.2003 року від імені
ОСОБА_5 про дарування ОСОБА_8 ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_3 договором
купівлі-продажу; визнати договір
дарування від 07.10.2004 року від імені
ОСОБА_6 про дарування ОСОБА_8 ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_3 договором
купівлі-продажу; в порядку розподілу
майна, набутого за час спільного
проживання, залишити у власності
ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, визнати за
ОСОБА_1 право власності на будинок
АДРЕСА_3 та на будинок АДРЕСА_4; визнати
право власності за: ОСОБА_2 на три
вбудовані шафи, вбудовану кухню,
кондиціонер, пральну машину, диван, два
крісла загальною вартістю 5000 грн.,
ОСОБА_1 - на телевізор «Самсунг»,
діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн.,
двокамерний холодильник «Атлант»
вартістю 1500 грн., м'який куточок синього
кольору вартістю 1500 грн.; в порядку
розподілу боргових зобов'язань
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15000
доларів США, що еквівалентно 227100
доларів США, з ОСОБА_2 - 5000 доларів США,
що еквівалентно 75700 грн., виходячи з
курсу 1 долару США - 15 грн.14 коп..

Відповідачка змінені позовні вимоги
визнала повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, заперечень
по справі не має.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши позивача та його
представника, відповідачку та її
представника, третю, особу, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, вважає, що збільшені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1999 року проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Це
підтверджується реєстрацією та
проживанням відповідачки в квартирі
батьків позивача АДРЕСА_2, договором
№435/83 від 09.06.2005 року на отримання
платіжної картки, укладеним між ОСОБА_8
та «Приватбанком», спільним
проживанням сторін в спільній
квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується
договором про надання послуг
кабельного телебачення, укладеного між
ПП «Візит» та ОСОБА_1, заявою про
підключення квартири до системи
кабельного телебачення від 27.12.2007 року,
актом прийому-передачі виконаних
робіт по підключенню квартири
АДРЕСА_1 до кабельного телебачення від
27.12.2007 року , підписаними від імені
споживача ОСОБА_1.

Сторони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
24.10.2001 року відділом реєстрації актів
громадянського стану Автозаводського
районного управління юстиції
м.Кременчука, актовий запис № 896 від
24.10.2001 року.

Факт проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу визнаний
відповідачкою в судовому засіданні.

В травні 2013 року позивач та
відповідачка припинили спільне
проживання.

В період проживання однією сім'єю
позивач та відповідачка придбали
квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок
АДРЕСА_4, житловий будинок АДРЕСА_3, що
підтвердили в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 34-14
від 06.05.2014 року ринкова вартість
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_3, станом на 01.01.2004 року,
становить 123538 грн.00 коп.. Ринкова
вартість домоволодіння, розташованого
в АДРЕСА_3 становить 316582 грн.00 коп..
Ринкова вартість домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_4 становить 97126
грн.00 коп..

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 67-14
від 10.07.2014 року ринкова вартістю
квартири АДРЕСА_1 становить 369623 грн.00
коп..

Із договору купівлі-продажу квартири
від 02.06.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу, р.№ 8082,
вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана ОСОБА_8 2 червня 2004 року.

Із договору купівлі-продажу від 24.05.2004
року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького районного
нотаріального округу ОСОБА_9., р. № 107,
вбачається, шо позивач, діючи по
довіреності від ОСОБА_7, продав
відповідачці буд.АДРЕСА_3. В рахунок
оплати вартості будинку позивач
особисто передав ОСОБА_7 грошові кошти,
що підтверджується розпискою ОСОБА_10
від 19.07.2004 року.

Із договору дарування частини будинку
від 11.12.2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_11, р.№ 13156,
вбачається, шо ОСОБА_5 подарувала
відповідачці ? частину будинку АДРЕСА_3.

Із договору дарування від 07.10.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_12, р.№ 17152, вбачається, шо
позивач , діючи по довіреності від
ОСОБА_6, подарував відповідачці ?
частину будинку АДРЕСА_3.

В судовому засіданні відповідачка
визнала , що фактично за обидві частину
будинку АДРЕСА_3 були сплачені спільні
грошові кошти, а оформлені договора
дарування замість договорів
купівлі-продажу з метою уникнення
додатових затрат на сплату державного
мита та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст.58 ЦК УРСР якщо угода
укладена з метою приховати іншу угоду
(удавана угода), то застосовуються
правила, що регулюють ту угоду, яку
сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який вони
насправді вчинили.

Крім того, в період спільного
проживання, позивачем та відповідачкою
було придбано три вбудовані шафи,
вбудовану кухню, кондиціонер, пральну
машину, диван, два крісла, телевізор
«Самсунг», діагоналлю 42 дюйми,
двокамерний холодильник «Атлант»,
м'який куточок синього кольору,
загальною вартістю 10000 грн.00 коп..

Сторони домовились про розподіл та
вартість зазначеного рухомого майна,
яке на даний час знаходиться в
користуванні ОСОБА_2, а саме, виділити
ОСОБА_2 три вбудовані шафи, вбудовану
кухню, кондиціонер, пральну машину,
диван, два крісла загальною вартістю 5000
грн.00 коп., ОСОБА_1 - телевізор «Самсунг»
діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн.,
двокамерний холодильник «Атлант»
вартістю 1500 грн., м'який куточок синього
кольору вартістю 1500 грн..

Також протягом 2006-2007 років позивач та
відповідачка взяли у ОСОБА_3 в борг 21500
доларів США, що підтверджується
розписками від 22.07.2006 року, 12.10.2006 року,
17.04.2007 року, 25.08.2007 року,.

1500 доларів США позивач повернув ОСОБА_3,
на даний час борг по розписці становить
20000 доларів США, що підтвердили в
судовому засіданні позивач,
відповідачка та третя особа ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач,
відповідачка та третя особа ОСОБА_3
домовились, що відповідно до
домовленості про розподіл спільно
нажитого майна за позивачем
залишається борг перед ОСОБА_3 в сумі
15000 доларів США, за ОСОБА_2 - в сумі 5000
доларів США.

Відповідно до ст.74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сімєю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
пербувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 СК
України.

В п.п.22, 23 постанови пленуму Верховного
Суду України № 11 від 21.12.2008 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначено,
що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна,
що підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з
дійсної його вартості на час розгляду
справи. Вирішуючи спори між подружжям
про майно,необхідно встановлювати
обсяг спільно нажитого майна,
наявного на час припинення спільного
ведення господарства, з'ясовувати
джерело і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК
України, ч. 3 ст. 368 ЦК України,
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
України) можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше
не встановлено шлюбним договором чи

законом.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» майно,
набуте подружжям за час шлюбу, якшо
інше не встановлено договором або
законом (ст.60-74 СК України) є спільною
сумісною власністю.

Відповідно до ст.369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якшо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 34-13
від 06.05.2014 року в житловому будинку,
розташованому в АДРЕСА_3 проведено
реконструкцію із збільшенням
габаритних розмірів та поверховості, в
результаті чого вказаний житловий
будинок став двоповерховим, зовнішнім
розміром 11,0х7,62 кв.м з розрахунковою
висотою 5,95 м та із загальною площею
приміщень збільшеною із 48.7 кв.м до 124,8
кв.м..

Згідно технічного паспорту,
виготовленого Кременчуцьким
міжміським бюро технічної
інвентаризації, виданого 29.10.2009 року,
вбачається, що на земельній ділянці по
АДРЕСА_3 побудовано самовільно
житловий будинок літ.»Ж».

Із п.6 постанови Плегуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №6 «Про практику
застосування судами ст.376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва) вбачається, що самочинно
збудовані житлові будинки, будівлі,
споруди, інше нерухоме майно не є
об'єктом права власності, воно не може
бути предметом поділу та встановлення
порядку користування в судовому
порядку.

Суд вважає, що в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без
шлюбу в період з 1999 року до травня 2013
року. Підстави для встановлення факту
є.

Суд також вважає за необхідне визнати
договір дарування від 11.12.2003 року від
імені ОСОБА_5 про дарування ОСОБА_8 ?
частини житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_3,
та договір дарування від 07.10.2004 року від
імені ОСОБА_6 про дарування ОСОБА_8 ?
частини житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_3,
договорами купівлі-продажу.

Оскільки спільно нажите позивачкою та
відповідачем рухоме майно: три
вбудовані шафи, вбудовану кухню,
кондиціонер, пральну машину, диван, два
крісла, телевізор «Самсунг»,
діагоналлю 42 дюйми, двокамерний
холодильник «Атлант», м'який куточок
синього кольору знаходяться за місцем
мешкання ОСОБА_2, суд вважає за
необхідне за домовленістю сторін
визнати право власності за: ОСОБА_2 на
три вбудовані шафи, вбудовану кухню,
кондиціонер, пральну машину, диван, два
крісла загальною вартістю 5000 грн.,
ОСОБА_1 - на телевізор «Самсунг»,
діагоналлю 42 дюйми, вартістю 2000 грн.,
двокамерний холодильник «Атлант»
вартістю 1500 грн., м'який куточок синього
кольору вартістю 1500 грн..

В рахунок розподілу спільно нажитого
позивачем та відповідачкою нерухомого
майна підлягають розподілу квартира
АДРЕСА_1, житловий будинок АДРЕСА_4,
житловий будинок АДРЕСА_3, який
перебудований сторонами самочинно, суд
вважає за необхідне розділити
зазначене майно за домовленістю
сторін, залишити у власності позивачки
квартиру АДРЕСА_1, визнати за позивачем
право власності на будинок АДРЕСА_4, що
в цілому складається з житлового
будинку літ.»А», житловою площею 23,2
кв.м, сараю літ.»Б», огорожі «№1,2» та на
будинок АДРЕСА_3, що складається в
цілому з житлового будинку « А,а, а1,-а3,
аг, аг1» житловою площею 24,6 кв.м,
загальною площею 48,7 кв.м,, сараю
літ.»Б,б», вбиральні літ.»Г», сараю
літ.»Д», огорожі «№ 1», колодязю
літ.»К», замощення «№2», а саме, на
приміщення, які були придбані
сторонами в період спільного
проживання, оскільки самочинні
побудові розподілу не підлягають,
одночасно припинивши право власності
ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_4 та на будинок
АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим ЦПК України,
звернутися до суду за захистом своїх
порушению, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

В позовній заяві ОСОБА_1, з урахуванням
розподілу спільно нажитого рухомого і
нерухомого майна, прохає суд стягнути
на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування боргу в сумі 20000 доларів
США : з нього 15000 доларів США, з
відповідачки - 5000 доларів США.
Відповідачка та ОСОБА_3 в судовому
засіданні з цим погодилися, але третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог, ОСОБА_3 з такими позовними
вимогами до суду не звертався, тому суд
вважає за необхідне в задоволенні
позовних вимог про стягнення боргу на
користь третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212, 213,215, 256, 259
ЦПК України, ст. 256,259, 235, 328, 346 ЦК України,
ст.58 ЦК УРСР, ст. 74 СК України, суд,

вирішив:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без шлюбу,
визнання договорів удаваними, визнання
права власності, розподіл спільного
майна задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу в період
з 1999 року до травня 2013 року.

Визнати договір дарування від 11.12.2003
року від імені ОСОБА_5 про дарування
ОСОБА_8 ? частини житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського
нотарівального округу ОСОБА_11, р.№ 13156,
договором купівлі-продажу.

Визнати договір дарування від 07.10.2004
року від імені ОСОБА_6 про дарування
ОСОБА_8 ? частини житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського
нотарівального округу ОСОБА_12., р.№ 17152,
договором купівлі-продажу.

В порядку розподілу майна, набутого за
час спільного проживання, залишити у
власності ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

В порядку розподілу майна, набутого за
час спільного проживання, визнати за
ОСОБА_1 право власності на будинок
АДРЕСА_3, що складається в цілому з
житлового будинку « А,а, а1,-а3, аг, аг1»
житловою площею 24,6 кв.м, загальною
площею 48,7 кв.м,, сараю літ.»Б,б»,
вбиральні літ.»Г», сараю літ.»Д»,
огорожі «№ 1», колодязю літ.»К»,
замощення «№2».

Припинити право власності ОСОБА_2 на
будинок АДРЕСА_3

В порядку розподілу майна, набутого за
час спільного проживання, визнати за
ОСОБА_1 право власності на будинок
АДРЕСА_4, що в цілому складається з
житлового будинку літ.»А», житловою
площею 23,2 кв.м, сараю літ.»Б», огорожі
«№1,2».

Припинити право власності ОСОБА_2 на
будинок АДРЕСА_4.

В порядку розподілу майна, набутого за
час спільного проживання, визнати
право власності за:

- ОСОБА_2 на три вбудовані шафи,
вбудовану кухню, кондиціонер, пральну
машину, диван, два крісла загальною
вартістю 5000 (п'ять тисяч) грн.00 коп.;

- ОСОБА_1 на телевізор «Самсунг»,
діагональ 42 дюйми, вартістю 2000 грн.,
двокамерний холодильник «Атлант»
вартістю 1500 грн., м'який куточок синього
кольору вартістю 1500 грн..

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів.

Суддя

Повний текст рішення виготовлений
30.11.2014 року.