Номер провадження: 22-ц/785/9328/14
Головуючий у першій інстанції Пендюра
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про виселення за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 10
вересня 2014 року,

встановила:

14 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому
просила виселити відповідача з
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що їй належить
вказаний вище житловий будинок. У
вказаному будинку вона проживала разом
з чоловіком - відповідачем, але так як
спільне життя в них не склалося, 20 липня
2005 року шлюб між ними було розірвано.
Після розлучення відповідач вигнав її
з будинку, погрожує їй та продовжує
проживати в будинку без її згоди.
Посилаючись на вказані обставини
просила суд виселити відповідача з її
будинку.

В судовому засіданні:

- позивач просила задовольнити
позовні вимоги;

- відповідач позов не визнав,
пояснивши, що перешкод у проживанні
ОСОБА_3 він не чинить.

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 10 вересня 2014
року ОСОБА_3 в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших, які
беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову на підставі ст.ст.
116, 156 ЖК України, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
ОСОБА_3 належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
11).

З акту від 08 серпня 2014 року, складеного
депутатом Великодальницької сільської
ради вбачається, що відповідач з 2007
року проживає у вказаному будинку (а.с.
19, 20).

Шлюб між сторонами було розірвано 20
липня 2005 року (а.с. 13).

24 жовтня 2013 року позивачка уклала шлюб
з ОСОБА_5 (а.с. 12).

Враховуючи те, що припинення сімейних
відносин не позбавляє права
відповідача проживати у вказаному
будинку, а підстав передбачених ч. 1 ст.
116 ЖК України, на підставі яких
проводиться виселення позивач суду не
довела, районний суд дійшов до
правомірного висновку, що в
задоволенні вищевказаного позову
необхідно відмовити.

При цьому, судова колегія зазначає
наступне.

Сторони по даній справі перебували у
зареєстрованому шлюбі до 20 липня 2005
року.

Матеріалами даної справи не
підтверджено факт самоправного
вселення відповідача за зазначеною
вище адресою.

Підстави виселення членів сім ї
(колишніх членів сім ї) власника
будинку передбачені ст.ст. 157 ЖК України
та ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Позивач не навела жодного
переконливого доказу на обґрунтування
обставин, які б стали підставою для
виселення відповідача за наявності
підстав, передбачених ст. 116 ЖК України.

Посилання позивача на те, що вона є
власником будинку, а отже, має
охоронюване законом право володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним їй майном, саме по собі не може
бути підставою для виселення
відповідача, який там правомірно
проживає, оскільки його право
користування жилим приміщенням
врегульоване житловим законодавством,
за яким ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у користуванні ним інакше як
із підстав і в порядку, передбачених
законом, що передбачено ч. 3 ст. 9 ЖК
України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 74-77, 303, 304, 305, п. 1 ч. 1
ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 10 вересня 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда