Справа № 541/2971/14-ц
Номер провадження 2/541/1371/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2014 року

м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області

в складі : головуючого - судді Гриб
М.В.

при секретарі -
Непокупній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миргороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Остапівської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, суд

Встановив:

12.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
вказаним вище позовом та просив
визначити йому додатковий строк для
прийняття спадщини після ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
встановлений законом строк для подання
заяви про прийняття спадщини він
пропустив у зв»язку з тим, що у нього
не було коштів для проїзду до
нотаріальної контори, а також тому, що в
кінці строку, передбаченого для
прийняття спадщини, він хворів.
Вважаючи вказані причини поважними,
позивач просив суд визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримував позовні вимоги в повному
об'ємі.

Представник відповідача, Остапівської
сільської ради Миргородського
району, в судове засідання не
з'явився, а звернувся до суду із
листом, яким просив справу розглянути у
його відсутності та не заперечував
проти позову.(а.с.15).

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовна заява задоволенню
не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Остапівка Миргородського району
померла ОСОБА_2 (а.с.7), в зв'язку з чим за
місцем її останнього постійного місця
проживання відкрилася спадщина,
зокрема і на земельну ділянку, площею
3,74 га, розташовану на території
Остапівської сільської ради (а.с.8).

Із довідки, виданої виконкомом
Остапівської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області (а.с.6) вбачається, що на момент
смерті ОСОБА_2 за місцем свого
проживання в АДРЕСА_1, була
зареєстрована одна.

27.08. 2014 року ОСОБА_1 через свого
представника, ОСОБА_3, звернувся до
приватного нотаріуса із заявою про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину після ОСОБА_2, але отримав
відмову, викладену в постанові про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
(а.с.4) у зв'язку з пропуском, визначеного
законом 6-місячного строку для подачі
заяви про прийняття спадщини.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини. Спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.3 ст. 1222, ч.1
ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272
ЦК України можуть бути застосовані
якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для
подання такої заяви; 2) ці причини
визнані судом поважними.

Якщо у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК
України не застосовуються.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причин
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому виходить з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Згідно листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року
№24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як юридична необізнаність
позивача щодо строку та порядку
прийняття спадщини, необізнаність
особи про наявність спадкового майна,
похилий вік, непрацездатність,
незнання про існування заповіту,
невизначеність між спадкоємцями хто
буде приймати спадщину, відсутність
коштів для проїзду до місця відкриття
спадщини, несприятливі погодні умови.

Позивач ні в своїй позовній заяві, ні в
судовому засіданні не навів і не надав
суду будь-яких доказів в підтвердження
існування об'єктивних причин, які б
були пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для подання ним заяви про прийняття
спадщини в строки, передбачені ст. 1270 ЦК
України. Тому у задоволенні позову суд
вважає необхідним відмовити.

Посилання позивача на відсутність
коштів для проїзду до нотаріальної
контори, не може прийнято судом до
уваги, оскільки вказана причина є
суб'єктивною, про що сам позивач
вказував у своїй позовній заяві, і не
обґрунтована відповідними доказами в
суді.

Його посилання на те, що в кінці строку,
визначеного законом для прийняття
спадщини, він хворів, суд не може
прийняти до уваги, оскільки позивач не
надав суду жодних доказів ні про
наявність такого захворювання, ні про
характер хвороби , ні про її тривалість.
Сам же позивач в судовому засіданні
вказував, що він не є інвалідом і на час
відкриття спадщини був працездатним за
віком. При цьому суд також бере до
уваги те, що з часу відкриття спадщини
до часу звернення позивача в
нотаріальну контору та до суду
сплинуло майже 7 років.

Крім цього, позивачем не надано доказів
суду, які б підтверджували його
родинну спорідненість із спадкодавцем
ОСОБА_2, оскільки із поданих суду
документів вбачається, що ім'я
спадкодавця («ОСОБА_2»), зазначене в
свідоцтві про її смерть, не відповідає
імені матері, зазначеному у свідоцтві
про народження позивача («ОСОБА_2»)
(а.с.5, 7). На інші обставини, які б давали
підстави вважати позивача спадкоємцем
за законом або заповітом після ОСОБА_2,
позивач не посилався.

За таких обставин суд вважає
необхідним повністю відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 14, 60, 174, 208,
209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1222,
1223, 1233,1272 ЦК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Остапівської сільської ради
Миргородського району Полтавської
області про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Полтавської області в
10-денний термін з часу його
проголошення.

Суддя: М. В. Гриб