Єдиний унікальний номер 205/3651/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко
Н.Г.

при секретарі Шевцовій
М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
визнання права власності та виключення
з акту опису майна та звільнення з-під
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського
районного суду з позовом до ОСОБА_2,
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
визнання права власності та виключення
з акту опису майна та звільнення з-під
арешту.

В обґрунтування своїх позовних
вимог , вказавши, що 10.08.2012 року
звернувся до КП «ДМБТІ» з заявою про
проведення поточної інвентаризації
квартири АДРЕСА_1 для подальшої
реєстрації права власності на ? частку
спірної квартири.

Однак, у вчинені реєстрації права
власності йому було відмовлено з
посиланням на постанову Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про накладення
арешту на спірну квартиру.

30.10.2012 року, він звернувся до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції з заявою
про зняття арешту та виключення з опису
? частки вказаної квартири, оскільки
дана квартира належить йому на
підставі рішення суду.

08.11.2012 року Ленінський ВДВС
Дніпропетровського МУЮ повідомив, що
постановою про відкриття виконавчого
провадження було накладено арешт на
все рухоме та нерухоме майна боржника
ОСОБА_2

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просить суд,
визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та виключити
з акту опису та звільнити з-під арешту,
накладеному 31.07.2009 року старшим
державним виконавцем Пономаренко О.О.
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, ? частину
квартири АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1
на праві власності на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 червня 2005 року
/справа №2-278/2005.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явилась. Про день, місце та час
розгляду справи сповіщена належним
чином. Про причини своєї неявки суд не
повідомила, письмових заяв від неї не
надходило.

В судове засідання представник
відповідача Ленінського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ не з'явився.
Про день, місце та час розгляду справи
сповіщений належним чином. Про причини
своєї неявки суд не повідомив,
письмових заяв від нього не надходило.

В судове засідання представник
відповідача ЗАТ «ОТП Банк» не з'явився.
Про день, місце та час розгляду справи
сповіщений належним чином. Про причини
своєї неявки суд не повідомив,
письмових заяв від нього не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.. 316 ЦК України,правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. 41 Конституції України, право
власності є непорушним. Кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом і ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності.

В ході судового розгляду встановлено,
що позивач ОСОБА_1 перебував з
відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі з 1973 року
по 2002 р..( а.с. 13-14).

Під час шлюбу, ОСОБА_2 була придбана
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 20.12.2006р., видане
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради /а.с.15/,
право власності зареєстровано в КП
«ДМБТІ» /а.с.16/

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.06.2005 року було
визнано за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та визначений
порядок користування квартирою
наступним чином: виділити в
користування ОСОБА_1 жилу кімнату
площею 13,7 кв.м.; виділити в користування
ОСОБА_2, як другому власнику ? частки
зазначеної квартири - жилі кімнати
площею №17,8 кв.м. та 12,3 кв.м.; кухню,
коридор, кладову, туалет та ванну
кімнату - залишити у спільному
користуванні мешканців
квартири./а.с.13-14/

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрала
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

15 січня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки
та кредитний договір на отримання 42000
доларів США. Видом забезпечення
виконання боргових зобов'язань була
іпотека - нерухоме майно, а саме:
квартира АДРЕСА_1. /а.с.6-11/

Тобто, вищезазначені договори
укладені після того, як шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 був розірваний.

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції від 31.07.2009
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису №5301
виданого 21.07.2009 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5 Дніпропетровського
міського нотаріального округу про
звернення стягнення на нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_2 в рахунок погашення
кредитної заборгованості на користь
ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 381178,05 грн., та
накладено арешт на предмет іпотеки, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, що належить
на праві власності ОСОБА_2М./а.с.47/.

Згідно листа КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської міської ради від
28.09.12 року, ОСОБА_1 відмовлено у
проведенні поточної інвентаризації
квартири АДРЕСА_1, для подальшої
реєстрації рішення суду про визнання
права власності на ? частину квартири, у
зв'язку із тим, що постановою
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
МУЮ, накладено арешт на квартиру №12 за
вищевказаною адресою./а.с.20/

Отже, опис квартири та накладання на
неї арешту чинять позивачу перешкоди у
користуванні власністю та порушує його
права як власника ? частки квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За ст. 328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, якою накладається арешт
на майно боржника та оголошується
заборона на його відчуження; винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні в
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження; проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України,
власник майна має право пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У відповідності до п. 5.15.1 Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
Юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5,
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про звільнення майна з-під
арешту.

Оскільки 12 частка майна, на яку
накладено арешт належить ОСОБА_1, а не
боржнику, вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню, а саме, в
частині виключення з акту опису та
арешту майна 12 частини квартири, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
зняття арешту з зазначеної частини
нерухомого майна.

Позовні вимоги в частині визнання за
ОСОБА_1 права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню, оскільки згідно рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 червня 2005 року
за ОСОБА_1 визнано право власності на ?
частини квартири АДРЕСА_1, тобто він є
власником 1/2 частини даної квартири.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів.

Таким чином суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 набув права власності на 1/2
частину квартири на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 червня 2005 року,
тому відсутній предмет спору , а отже
позовні вимоги в частині визнання
права власності на ? частини квартири
АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 316, 317, 328, 391, 392, 655 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, Закритого
акціонерного товариства «ОТП Банк»
про визнання права власності та
виключення з акту опису майна та
звільнення з-під арешту - задовольнити
частково.

Виключити з акту опису та звільнити
з-під арешту, накладеному 31.07.2009 року
старшим державним виконавцем
Пономаренко О.О. Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, ? частину квартири
АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1 на праві
власності на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 червня 2005 року
/справа №2-278/2005/.

В задоволенні позову в іншій частині
-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко