Справа № 428/9969/13-ц
Провадження № 2/428/2949/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа Державна нотаріальна контора м.Сєвєродонецька про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 23 березня 2013 року померла його мати - ОСОБА_5, що постійно проживала за адресою: Луганська область м.Сєвєродонецьк, с.Щедрищеве, вул.Кірова б.33. Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини він знаходився в Російській Федерації, Бєлгородська область с.Ямки, де тимчасово мешкав зі своєю сім'єю та працював монтажником у ТОВ «Ракурс», яке розташоване у м.Вороніж, вул.Космонавтів 17-а, Російська Федерація, з 02.02.2013 року. З цієї причини ним не подано заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця спадкоємцями за законом є він і його сестри: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що прийняли спадщину, але його не повідомили про час та місце оформлення спадщини. Крім того, коли він приїхав до м.Сєвєродонецька стало відомо, що сестра ОСОБА_3, певний час його вводила в оману та шахрайським шляхом заволоділа квартирою у м.Сєвєродонецьк по вул.Енергетиків 6.30, кв.46, про що, він звертався до міліції і у відношенні сестри було відкрито кримінальне провадження за ст.190 КК України, також, вона проти того, щоб він приймав спадщину після смерті матері - ОСОБА_5. Тому на підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду і просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася 23.03.2013 року після смерті матері ОСОБА_5.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив заявлені вимоги задовольнити, пояснив, що після смерті матері він виїхав до Російської Федерації на заробітки, звязок тримав лише з відповідачем ОСОБА_3, яка є йому рідною сестрою, як і ОСОБА_2 Вони всі вирішили, що спадок ділиться між ними у рівних частинах, про те що відповідачі написали заяви до нотаріальної контори йому було невідомо. Відповідач ОСОБА_3 повідомила нотаріуса, що він спадщину приймати не буде, нотаріус повірив. Він заяви про відмову від прийняття спадщини не писав. Після того, як він дізнався що відповідачі написали заяви про прийняття спадщини, одразу приїхав у жовтні 2013 року, але вже було запізно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала повністю заявлені вимоги, проти задоволення позову не заперечувала. Підтвердила те, що позивач працював у Російській Федерації, приїздив до України рідко.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, причини не явки суду не повідомила, надала суду заяву, в якій вказала, що справу просить розглянути за її відсутності, за участю її представника адвоката ОСОБА_4 Раніше в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона доглядала мати, слідкувала за будинком, обробляла землю. Коли померла мати, вона запропонувала іншим спадкоємцям питання щодо будинку, як спадку вирішити після спливу річного строку після смерті матері. Пропонувала поділити спадок на трьох, вважає, що їй повинна належати більша частина будинку, оскільки вона доглядала мати, слідкувала за будинком. На даний час вона ще не вступила у володіння будинком. Після смерті матері позивач декілька разів приїздив. Разом з сестрою та позивачем вони ходили до нотаріуса. Також надала суду письмові заперечення на позов де зазначила, що позивач вказує, що упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини він знаходився в Російській Федерації, Белгородській області с.Ямки, де тимчасово мешкав зі своєю сім'єю та працював монтажником у ТОВ «Ракурс», яке розташоване у м.Вороніж та саме з цієї причини не подав заяви до нотаріальної контори. Крім цього позивач заявляє, що вона та ОСОБА_2 не повідомили його про час та місце оформлення спадщини. Вказані доводи позивача є цілковитою брехнею, оскільки він був обізнаний про факт смерті матері, неодноразово приїздив і знаходився на території України у період строку для прийняття спадщини, що передбачений статтею 1270 ЦК України. А саме, на початку травня 2013 року від приїздив на 40 днів зі смерті матері та особисто з нею ходив до нотаріуса ОСОБА_6 з приводу питання про спадкування майна матері. Нотаріусом нам були роз'яснені права при спадкуванні. Позивач знав про початок строку для прийняття спадщини, знав, що цей строк складає шість місяців, та був обізнаний про наслідки, які передбачає діюче законодавство, а саме стаття 1272 ЦК України щодо пропуску зазначеного строку. Питання прийняття спадщини оговорювалося спільно, в тому числі разом з нотаріусом, який роз'яснив усі права та наслідки їхніх дій, та те, що позивач вирішив не подавати заяву про прийняття спадщини є його внутрішньою волею. Єдиним доказом, який позивач вважає таким, що доводить поважній причин пропуску строку неподання заяви про прийняття спадщини є фотокопія трудового контракту № 11/2 від 02.02.2013 року яка не є не допустимим доказом оскільки не завірена належиш чином. Само по собі знаходження громадянина у трудових відносинах роботодавцем не може бути підтвердженням неможливості здійснення заявлених у позовній заяві дій, а саме неподання заяви про прийняття спадщини. Зі змісту фотокопії трудового контракту, як і з позовної заяви, не можна встановити строк дії договору, а тому неможливо встановити факт того, чи взагалі працював позивач і зазначеному в трудовому контракті підприємстві та у який період часу. З тексту трудового контракту № 11/2 від 02.02.2013 року видно, що «Работник: ОСОБА_7 Генад., паспорт: серия ЕМ номер 624435 выдан 26 апреля 2000 г. Северодонецким ГОУМВД, код подразделения Луганская область, зарегистрирован по адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1», однак у наданій до суду фотокопії паспорта на ім'я позивача серії ЕМ, номер 624435 виданого 26 квітня 2000 р. Сєвєродонецьким MB УМВС видно, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (сторінка паспорта 13) лише 04.12.2013 року. Тобто у трудовому контракті зазначене місце реєстрації за 10 місяців до того, як вказане місце проживання було зареєстроване. Крім того (сторінка паспорта 12) має відмітку про реєстрацію місця проживання у Російській Федерації. Наведене дає усі підстави стверджувати, що трудовий контракт № 11/2 від 02.02.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ракурс» м. Вороніж РФ взагалі не укладався та виготовлений виключно для штучного створення доказів при поданні позовної заяви та судовому розгляді справи. Вважає, що ОСОБА_1 не має жодної поважної причини для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зазначені ним причини не просто не відповідають дійсності, їх взагалі не було та вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення необхідних для прийняття спадщини дій. Доводи позивача щодо подання ним до міліції якихось заяв щодо неї взагалі не мають значення для вирішення спору по суті, оскільки не стосуються предмету позову та не заслуговують на увагу. Тому просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в запереченнях на позов, також пояснив, що вважає що відсутні поважні причини для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Представник третьої особи - Державної нотаріальної контори м.Сєвєродонецька в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Вислухавши пояснення позивача та відповідачів, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4В дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до статі 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 356506 ОСОБА_5 померла 23.03.2013 року. Згідно свідоцтва про народження серії ТЧ № 572890 позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином померлої ОСОБА_5 Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 27.01.2014 року адресованої до Другої державної нотаріальної контори, вона надає згоду на прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_5

Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 27.01.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском строку передбаченого ст.1270 ЦК України.

Відповідно до наданої суду копії трудового контракту № 11/2 від 02.02.2013 року позивач з 02.02.2013 року працював у ТОВ «Ракурс» за адресою РФ, м.Вороніж, вул.Космонавтів, 17-а. Відповідно до п.10.3 строк дії контракту один рік.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позивач дійсно працював за кордоном та не мав змоги приїхати до України, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та за необхідне визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-214, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа Державна нотаріальна контора м.Сєвєродонецька про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 23.03.2013 року ОСОБА_5.

Початок перебігу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини починається з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник