Справа № 199/7905/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
Подорець О.Б.

за участю секретаря
Завгородньої Л.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Відділу
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області, третя особа
ОСОБА_6, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2, Відділу
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області, де третя
особа ОСОБА_6, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом. В обґрунтування позову
зазначила, що вона є рідною донькою
ОСОБА_7. Однак її батьки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі не
перебували. У ОСОБА_7 від першого шлюбу
є син ОСОБА_2, відповідач по справі, та
донька ОСОБА_9, яка померла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько позивача
ОСОБА_7 помер. Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1 та 33/36 частин домоволодіння
АДРЕСА_4.

Спадкоємцями першої черги після смерті
батька є позивачка, як донька
померлого, відповідач, як син померлого
та ОСОБА_6, яка є спадкоємцем за правом
представлення після смерті своєї
матері ОСОБА_9.

В передбачений законом шестимісячний
строк позивач звернулася до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті її
батька ОСОБА_7.

Листом від 22.11.2012 за № 3218 позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
нею не надано правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

Правовстановлюючі документи на
домоволодіння АДРЕСА_4 утримує
відповідач ОСОБА_2, який взагалі не
визнає право позивача на спадкове
майно.

Що стосується квартири АДРЕСА_1, то
правовстановлюючі документи на неї
взагалі не зареєстровані в КП МБТІ,
оскільки квартира є кооперативною.

Таким чином позивач просить суд
визнати за нею право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції здійснити
реєстрацію речового права на
вищезазначену квартиру; визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції здійснити
реєстрацію речового права на
вищезазначену квартиру; визнати за
ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції здійснити
реєстрацію речового права на
вищезазначену квартиру.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 надала пояснення
аналогічні змісту позовних вимог, на
задоволенні позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував
та просив суд відмовити позивачу у
задоволенні її позовних вимог.

Представник відповідача Відділу
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явився, про слухання
справи повідомлений належним чином,
про причини не явки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання
не з'явилася, про слухання справи
повідомлена належним чином, про
причини не явки суд не повідомила.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції»,
закріплено право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Дана норма права кореспондується з
положеннями ст.19-1 Закону України «Про
кооперацію».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.11 своєї постанови №20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» при вирішенні
спорів про право власності на жилий
будинок, на квартиру в
житлово-будівельному або житловому
кооперативі, на інші будівлі судам слід
виходити з роз'яснень, які дані
Пленумом Верховного Суду України у
прийнятих ним постановах з цих питань.
Крім цього, слід враховувати, що: б) при
повному внесені пайових внесків за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані члену житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, у особи, яка має право на
частку в пайових внесках, виникає право
власності на відповідну частку
квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був членом
Житлово-будівельного кооперативу №92 «
8 Березня». Відповідно до довідки
голови ЖБК №92 «8 Березня» від 25 квітня
2013 року пайовий внесок за квартиру
АДРЕСА_1 був сплачений останнім в
повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі
викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 було
сплачено вартість квартири, то він став
її власником.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Відділом реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 8185.

У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня
2008 року N 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що у
разі смерті члена
житлово-будівельного,
дачно-будівельного,
гаражно-будівельного кооперативу,
члена садівницького товариства, яким
до дня смерті не були внесені повністю
пайові внески, до складу спадщини
входять частина внесеного паю та інші
суми, які підлягають поверненню, а не
квартира, дача, гараж, садовий будинок.
Частка пайового внеску, що належала
померлому, входить до складу спадщини
на загальних підставах. Якщо
спадкодавець повністю вніс пайовий
внесок, то до складу спадщини
включається відповідно квартира, дача,
гараж, садовий будинок, інші будівлі та
споруди.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7
відкрилась спадщина у вигляді квартири
АДРЕСА_1 та домоволодіння АДРЕСА_4.
Спадкоємцями першої черги після
померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6.

Із дослідженої в судовому засіданні
спадкової справи №26/2010, яка була
відкрита після смерті ОСОБА_7,
вбачається, що із заявою про прийняття
спадщини у встановлений законом
шестимісячний строк звернулися ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, однак свідоцтво про
право на спадщину за заповітом не
отримали, оскільки не надані
правовстановлюючі документи на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив та батьки.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання за позивачем права власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання Відділу реєстрації прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області здійснити
реєстрацію речового права на
вищезазначену квартиру суд зазначає
наступне.

Чинним законодавством України на
Відділи реєстрації прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
відповідного управління юстиції
покладено обов'язок щодо реєстрації
прав власності. Позивачем не надано
доказів того, що відповідачем Відділом
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області не
виконуються покладені на них обов'язки,
чим порушується право позивача.

Крім того, позивач також просить
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за
ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, правом на звернення до
суду за захистом наділена кожна особа у
випадку порушення, невизнання або
оспорювання її прав, свобод чи
інтересів, принцип чого закріплений ст.
3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
лише в межах заявлених позивачем вимог
та зазначених і доведених ним обставин.

Обов'язок доказування статтею 60 ЦПК
України покладено на сторону, яка
посилається на доказувані обставини як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Ані відповідач ОСОБА_2, ані третя особа
ОСОБА_6 до суду з позовними вимогами не
зверталися. Позивачем не надано
доказів того, що звертаючись до суду з
такими позовними вимогами, вона дії в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_6, на підставі
наданих їй повноважень від останніх, а
відтак у суду відсутні підстави для
задоволення позову в цій частині.

Судом роз'яснювалися права сторонам по
справі, в тому числі відповідачу ОСОБА_2
та третій особі ОСОБА_6, але останні не
скористалися правом подати позови в
даному судовому процесі, що не
позбавляє їх права в майбутньому, у
разі порушення їх прав, звернутися до
суду із відповідними позовами.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України питання щодо розподілу судових
витрат, суд приходить до висновку
судові витрати з відповідача не
стягувати, оскільки вимога про
розподіл судових витрат позивачем не
заявлялася.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218,
222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Відділу
реєстрації прав на нерухоме майно
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області, третя особа
ОСОБА_6, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитися 07 березня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець