Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5235/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича фірма
«Велес-Агро» до ОСОБА_3 (треті особи -
центр № 2 надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Запоріжжя
ДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області, ТОВ «Нафтолюкс» про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні власністю,

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магнатек-Форт» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 16 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ТОВ ВФ «Велес-Агро»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
у якому просило визнати за ним право
власності на напівпричіп марки
«SCHWARZMUELLER», модельTSLЗЕ, 1996 року випуску,
№ шасі НОМЕР_1, сірого кольору і
зобов'язати органи ДАІ зареєструвати
вказаний транспортний засіб за
позивачем.

В обґрунтування позову посилалося на
ті обставини, що товариство придбало
цей транспортний засіб у відповідача
за 10 000 доларів США, про що була складена
відповідна розписка, проте
зареєструвати своє право власності в
органах УДАІ ГУМ ВС не може, оскільки
продавець не зняв напівпричіп з
реєстраційного обліку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року
позов задоволено. Визнано правочин
купівлі-продажу напівпричепу марки
«SCHWARZMUELLER», модель TSL З Е, 1996 року
випуску, № шасі НОМЕР_1, сірого кольору,
між ТОВ ВФ «Велес-Агро», та ОСОБА_3 який
відбувся 12 лютого 2014 року - дійсним.

Визнано за Товариством з обмеженою
відповідальністю Виробнича фірма
«Велес-Агро» право власності на
напівпричіп марки «SCHWARZMUELLER», модель TSL
З Е, 1996 року випуску, № шасі НОМЕР_1,
сірого кольору.

Усунуто перешкоди ТОВ ВФ «Велес-Агро» у
володінні, користуванні та
розпорядженні напівпричепом шляхом
зобов'язання центру № 2 гадання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Запоріжжя ДАІ ГУМВС
України в Запорізької області вирішити
питання щодо перереєстрації права
власності на напівпричіп за ТОВ ВФ
«Велес-Агро» з наданням можливості
ставити, знімати з обліку, проводити
операції купівлі-продажу з вказаним
напівпричепом.

В апеляційній скарзі ТОВ
«Магнатек-Форт» просить скасувати
ухвалене у справі судове рішення і
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
першої інстанції норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права. Апелянт
зазначає, що за даними інформаційної
системи ДАІ на час ухвалення
оскаржуваного рішення власником
спірного транспортного засобу був не
відповідач ОСОБА_3, а ТОВ «Нафтолюкс»,
не все майно якого 15 січня 2014 року
постановою ВДВС Сніжнянського МУЮ
накладено арешт з метою забезпечення
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
про стягнення з ТОВ «Нафтолюкс» на
користь ТОВ «Магнатек-Форт» 2 735 413, 58
грн. заборгованості.

В засідання апеляційного суду
представник позивача Тютюник М.В. не
з'явився, про час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
направив суду клопотання про
відкладення судового розгляду у
зв'язку із необхідністю його виїзду за
межі України. Колегія суддів визнала
причини неявки представника позивача
неповажними і такими, що не
перешкоджають розгляду справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
набув право власності на спірний
транспортний засіб в установленому
законом порядку, являється
добросовісним набувачем, а тому його
право власності на підставі ст.ст. 317, 319,
328, 330 ЦК України підлягає судовому
захисту в обраний позивачем спосіб.

Проте таких висновків суд першої
інстанції дійшов з грубими порушеннями
норм матеріального і процесуального
права, вони не ґрунтуються на зібраних
у справі доказах, а тому з ними не можна
погодитися.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Цивільні права
можуть виникати з рішення суду, як
зазначено у ч.5 ст.11 ЦК України, лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства.

Положеннями цієї статті закріплюється
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, тобто
право власності на конкретне майно
вважається набутим правомірно, якщо
інше не буде встановлено в судовому
порядку або незаконність права
власності не випливатиме із закону.

Цивільний кодекс України передбачає
можливість виникнення права власності
на підставі рішення суду у випадках,
зазначених у ст.ст. 335, 376 та 392 ЦК
України, а саме щодо набуття права
власності на безхазяйну річ; щодо
набуття права власності на об'єкти
самочинного будівництва та за позовом
власника майна, якщо його право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також в разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтями 203, 208, 210, 640 ЦК України
передбачено, що правочини, щодо яких
законом встановлена письмова форма, а
також у випадках, встановлених законом,
вони підлягають державній реєстрації
і є такими, що відповідають закону, у
разі дотримання цих вимог. Договір
купівлі продажу (міни) транспортного
засобу вважається таким, що відповідає
вимогам закону, якщо він укладений у
письмовій формі, та проведена його
державна реєстрація.

Згідно із ч.1 ст. 334 ЦК України право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

За змістом ст.ст.34, 37 Закону України
„Про дорожній рух" забороняється
експлуатація незареєстрованих
транспортних засобів, ідентифікаційні
номери складових частин яких не
відповідають записам у реєстраційних
документах, знищені чи підроблені,
тощо.

Державній реєстрації та обліку
підлягають призначені для
експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортні засоби усіх типів:
автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх
типів марок і моделей, інші прирівняні
до них транспортні засоби та мопеди, що
використовується на автомобільних
дорогах державного значення.

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07.09.1998 року (з подальшими
змінами і доповненнями), передбачено,
що реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів, що посвідчують його особу,
правомірність придбання транспортного
засобу, оцінку його вартості, тощо.

Згідно п.8 Правил державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
постановою КМУ від 07.09.1998 року за №1388,
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови
попереднього зняття їх з обліку в
підрозділі ДАІ.

Пунктом 42 згаданих Правил передбачено,
що у разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або на
копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться запис:
"Транспортний засіб знято з обліку для
реєстрації".

Правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується, зокрема,
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком №1, виданою суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, та
іншими посвідченими в установленому
порядку документами, що встановлюють
право власності на автомобіль /п.8
Правил/.

Встановлено, що 18 вересня 2013 року ТОВ
«Нафтолюкс» та ОСОБА_3 підписали
договір купівлі-продажу, за яким ТОВ
«Нафтолюкс» продало, а ОСОБА_3 купив
вказаний напівпричеп за 70 000 грн. (а.с.13).

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 склав розписку
про отримання від директора ТОВ
«Велес-Агро» 70 000 грн. за проданий
напівпричіп і зобов'язується сприяти
покупцеві у реєстрації проданого
автомобіля в органах ДАІ (а.с.12).

Проте, спірний напівпричіп не був
знятий з обліку в органах ДАІ у зв'язку
із його відчуженням ТОВ «Нафтолюкс»
відповідачеві ОСОБА_3 за процедурою,
встановленою п.п.8, 40 Правил, залишався
зареєстрованим за ТОВ «Нафтолюкс»
(а.с.11) .

Наказом Господарського суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року з ТОВ
«Нафтолюкс» на користь ТОВ
«Магнатек-Форт» стягнуто 2 735 413 грн.
заборгованості. Постановою державного
виконавця Сніжнянського МУЮ від 29
січня 2014 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу (а.с.40).

Постановою державного виконавця ВДВС
Сніжнянського МУЮ від 15 січня 2014 року
накладено арешт на все рухоме майно ТОВ
«Нафтолюкс», про що був внесений
відповідний запис до Єдиного
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна (а.с.45).

З огляду на наведене, ні договір
купівлі-продажу від 18.09.2013 року,
укладений між ТОВ «Нафтолюкс» і ОСОБА_3,
ні розписка від 14 лютого 2014 року про
отримання останнім від позивача
грошових коштів не є підтвердженням
переходу права власності на даний
транспортний засіб до позивача.

Аналіз фактичних обставин справи і
зібраних у справі доказів свідчить про
те, що позивач в установленому законом
порядку не набув право власності на
спірне майно, а посилання на розписку,
якими позивач обґрунтовує набуття
права власності на нього, є
безпідставними.

Оскаржуване рішення порушило права
апелянта, оскільки фактично
унеможливило виконання судового
рішення про стягнення на його користь
грошових коштів з боржника ТОВ
«Нафтолюкс» за рахунок належного йому
рухомого майна, в тому числі і спірного
напівпричепу.

За таких обставин оскаржуване рішення
не можна визнати таким, що постановлено
з дотримання норм матеріального і
процесуального права, а тому на
підставі ст.309 ЦПК України воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Магнатек-Форт» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року
по цій справі скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позов ТОВ ВФ «Велес-Агро»
до ОСОБА_3, треті особи - центр № 2
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Запоріжжя
ДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області, ТОВ «Нафтолюкс» про визнання
права власності на транспортний засіб,
усунення перешкод у користуванні
власністю залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: