Справа № 462/3701/14
Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5782/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Залізничного районного суду міста
Львова від 05 червня 2014 року по справі за
поданням державного виконавця
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного
суду міста Львова від 05 червня 2014 року в
задоволенні подання державного
виконавця Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження права
на виїзд з території України
громадянина України ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в
апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі просить
оскаржувану ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу якою подання
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження права
на виїзд з території України ОСОБА_4
задовольнити. Вважає, що суд
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Також вважає, що наявність
закордонного паспорта у ОСОБА_4 є
доказом його наміру виїхати за межі
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає із
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судового рішення та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Матеріалами справи встановлено, що в
провадженні відділу державної
виконавчої служби Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження ВП №41494542 про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 в
розмірі 1500 грн. щомісячно, які
підлягають індексації, починаючи з
28.06.2013 року. /а.с.4/

Як вбачається з розрахунку
заборгованості по сплаті аліментів
боржником, станом на квітень 2014 року в
ОСОБА_4 наявна заборгованість по сплаті
аліментів в розмірі - 13500 грн.

Статтею 33 Конституції України
визначено, що кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно із вимогами ст.ст. 1-4, 24, 25, 50,
52 Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі Закон) виконавче
провадження є завершальною стадією
судового провадження та примусового
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) і являє собою
сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у названому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених згаданим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до нього, а
також рішеннями, що відповідно до
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до п.18 ч. 2 ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом
повноваженнями, державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Залізничного відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції звернувся
до суду із поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
боргових зобов'язань.

Відмовляючи в задоволення подання
державного виконавця Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження права
на виїзд з території України
громадянина України ОСОБА_4 виходив з
тих підстав, що в матеріалах справи
відсутні дані, які б вказували на те, що
боржник має намір виїхати за межі
України або ухиляється від виконання
зобов"язань, покладених на нього
судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він зроблений з дотриманням
норм процесуального права.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України"
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
закордонного паспорта або тимчасово
обмежено у праві виїзду за кордон у
разі ухилення боржника від виконання
зобов"язань, покладених на нього
рішенням суду - до виконання
зобов'язань. Частиною 3 ст. 6 цього ж
Закону встановлено, що паспорт може
бути тимчасово вилучено у випадках,
передбачених пунктами 1-9 ч.1 цієї
статті. Тимчасове вилучення паспорта
здійснюється судом.

Отже, тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України є
винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх на це підстав.

Державним виконавцем на підтвердження
своїх вимог не подано доказів, які б
давали підстави вважати, що боржник має
намір виїхати за кордон тимчасово або
на постійне місце проживання, а також
те, що не застосування таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Також
державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження того, чи ним вчинено
всі дії, передбачені Законом України
«Про виконавче провадження»,
спрямовані на погашення боргу,
отримання боржником копії постанов про
відкриття виконавчого провадження. В
матеріалах справи відсутні докази
отримання боржником викликів
державного виконавця, а також інших
документів, що виносились у процесі
виконання виконавчого провадження, як
це передбачено вимогами ч.1 ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також не надано суду доказів, з яких би
вбачалося ухилення боржника від
виконання виконавчих документів.

Окрім цього, слід зазначити, що
державним виконавцем Залізничного
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на виконання рішення суду,
накладено арешт на автомобіль, марки
«VOLKSWAGEN GOLF 4 1.4», державний номерний знак
НОМЕР_1, а також на автомобіль, марки
«OPEL MOVANO», державний номерний знак
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ОСОБА_4 /а.с.14-15/, вартість яких повністю
погашає існуючу заборгованість по
аліментах перед ОСОБА_3, в розмірі 13500
грн.

Також слід зазначити, що жодний з
доводів апеляційної скарги ОСОБА_3
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вирішив питання про відмову
у тимчасовому обмеженні права боржника
у виїзді за межі України з дотриманням
вимог процесуального закону (ст.377-1 ЦПК
України) та Закону України "Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України", а тому
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду
міста Львова від 05 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я.Мельничук

Судді:
Н.М.Курій

Н.П. Крайник