АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4953/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3550/14
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко
Доповідач Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Панченко О.О.

При секретарі: Зеленській О.І.

За участі: позивача ОСОБА_1 та її
представника адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача
Озірної Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта" на
рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта" про поновлення на роботі та
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом. Зазначала, що
відповідно до п. п. 2-4 наказу від 12
червня 2013 року № 180 «Про зміну в
реорганізації праці та скорочення
чисельності штату працівників
Полтавського ТУ» з 16 жовтня 2013 року
скорочено чисельність працівників
бухгалтерії управління на 2 штатні
одиниці: бухгалтера 1 категорії групи
обліку виробництва та бухгалтера 2
категорії матеріальної групи. З 16
жовтня 2013 року в структурі бухгалтерії
ліквідовано матеріальну групу та групу
з обліку виробництва і створено
облікову групу: бухгалтер 1 категорії - 1
штатна одиниця, бухгалтер 2 категорії - 3
штатні одиниці. Наказом від 5 листопада
2013 року № 233-к позивачку звільнено з
роботи у зв'язку із скороченням
чисельності працівників на підставі п.
1 ст. 40 КЗпП України. Посилалась, що
порівняно з іншими працівниками
бухгалтерії у неї більш висока
кваліфікація, оскільки вона має диплом
про бухгалтерську освіту з відзнакою, у
грудні 2012 року успішно пройшла
атестацію зайняття посади бухгалтера 1
категорії. Вважає, що згідно зі ст. 42
КЗпП України має переважне право на
залишення на роботі.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
просила визнати незаконним та
скасувати наказ Полтавського
тампонажного управління Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта» №
233-к від 05 листопада 2013 року про
звільнення ОСОБА_1 у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників
за п. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на
посаді бухгалтера 1 категорії в
бухгалтерії Полтавського тампонажного
управління Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» з 05 листопада 2013
року, стягнути з управління на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 05 листопада 2013
року до дня винесення рішення по справі
судом, моральну шкоду в сумі 20 тис. грн.
та витрати на юридичну допомогу
розраховані станом на день винесення
рішення по справі. Стягнути з
Полтавського тампонажного управління
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки у здійсненні
повного розрахунку при звільненні з 05
листопада 2013 року по 12 грудня 2013 року у
сумі 9572,76 грн. та моральну шкоду в сумі
10 тис. грн., витрати на юридичну
допомогу розраховані станом на день
винесення рішення по справі.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ
«Укрнафта» про поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ
Полтавського тампонажного управління
ПАТ «Укрнафта» від 05 листопада 2013 року
№ 233-к по звільнення ОСОБА_1 з посади
бухгалтера 1 категорії групи обліку
виробництва із 05 листопада 2013 року у
зв'язку із скороченням чисельності
працівників.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера 1
категорії в бухгалтерії Полтавського
тампонажного управління ПАТ
«Укрнафта» з 05 листопада 2013 року.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час її
вимушеного прогулу за період з 05
листопада 2013 року до дня винесення
рішення за 141 робочий день в розмірі 41 545
грн. 65 коп. та моральну шкоду в розмірі 3
000 грн. та витрати на правову допомогу в
розмірі 3 500 грн.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки у здійсненні повного
розрахунку за період з 5 листопада 2013
року по 12 грудня 2013 року в розмірі 9 572
грн. 76 коп. та моральну шкоду в розмірі

1 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» судовий збір
в розмірі 1 073 грн. 38 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітку у межах суми за
один місяць піддано негайному
виконанню.

Рішення оскаржило ПАТ «Укрнафта», яке в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що ОСОБА_1 з 14 вересня 1994 року по
05 листопада 2013 року працювала на посаді
бухгалтера 1 категорії групи обліку
виробництва бухгалтерії в
Полтавському тампонажному управлінні
ПАТ «Укрнафта».

12 липня 2013 року було видано наказ № 180
«Про встановлення нормативної
чисельності працівників та
Розстановки нормативної чисельності
працівників Полтавського тампонажного
управління на 2013 рік», відповідно до
якого у Полтавському тампонажному
управлінні ПАТ «Укрнафта» скорочено з
16 жовтня 2013 року чисельність на штат
працівників у кількості 3 штатні
одиниці. Виключено із штатного розпису
керівників, спеціалістів, фахівців та
технічних службовців та штатної
розстановки робітників наступні
посади: адміністративно-управлінський
персонал: бухгалтерія: бухгалтера 1
категорії групи обліку виробництва (1
штатна одиниця), бухгалтера 2 категорії
матеріальної групи (1 штатна одиниця).
Ліквідовано з 16 жовтня 2013 року в
штатній структурі бухгалтерії
управління матеріальну групу та групу
з обліку виробництва. Створено з 16
жовтня 2013 року в штатній структурі
бухгалтерії облікову групу з наступним
складом: бухгалтер 1 категорії (1 штатна
одиниця), бухгалтер 2 категорії (3 штатні
одиниці).

З наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 12
серпня 2013 року.

Наказом від 05 листопада 2013 року № 233-к
ОСОБА_1 було звільнено із займаної
посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням штату
працівників.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
районний суд виходив з того, що
відповідачем порушено вимоги ч.2 ст.40,
ст.ст.42,43 КЗпП України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України
визначено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Як передбачено ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Однак, як вірно встановлено судом
першої інстанції, позивачу 14 серпня
2013р. одночасно з оголошенням
попередження про майбутнє звільнення
не пропонувалась інша робота, не
дивлячись на те, що наказом № 180 від 12
липня 2013 року в штатній структурі
бухгалтерії з 16 жовтня 2013р. створена
нова облікова група із складом : одна
штатна одиниця бухгалтера 1 категорії
та 3 штатні одиниці бухгалтерів 2
категорії (а.с.7).

В подальшому, при звільненні
зазначені введені перелічені
вакантні посади ОСОБА_1 також не
пропонувались.

Також Полтавським тампонажним
управлінням при звільненні позивача
не дотримано вимог щодо пріоритетності
критеріїв переваг, визначених ст.42
КЗпП України, в порівнянні з
працівником ОСОБА_5, яка залишена на
роботі.

Зокрема, твердження в апеляційній
скарзі про те, що ОСОБА_1 хоча і має
більший спеціальний стаж в порівнянні
з ОСОБА_5, однак цей розрив є незначним,
свідчить про недооцінку досвіду
позивачки при вирішенні питання про
її звільненні.

З викладеного вбачається допущена
адміністрацією відповідача
невідповідність законові проведеного
звільнення позивача, у зв"язку з чим
суд правильно визнав незаконним та
скасував наказ Полтавського
тампонажного управління ПАТ
«Укрнафта» від 05 листопада 2013 року №
233-к по її звільнення та поновив на
роботі. Рішення суду першої інстанції
в цій частині слід залишити без змін.

Разом з тим, вирішуючи питання про
стягнення на користь позивача сум
середнього заробітку за час її
вимушеного прогулу, районний суд
стягнув суму, визначену позивачем, не
пересвідчившись у відповідності його
розрахунку постанові Кабінету
Міністрів України № 100 від 08.02.1995р.

З наданої відповідачем довідки суми
середньомісячного заробітку ОСОБА_1
визначено її розмір 6163,52 грн.,
середньоденна заробітна плата 280,16 грн.
( т.2, а.с.138), з яких апеляційний суд і
здійснює розрахунок.

Як визначено в п.32 в постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від 06.11.92
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» при присудженні оплати за
час вимушеного прогулу
зараховується вихідна допомога, яка
була виплачена позивачу в сумі 6163,52
грн., як то передбачено ст.44 КЗпП
України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_1 виплачена вихідна допомога
в розмірі чотиримісячного середнього
заробітку в сумі 19674грн. не може
повністю бути взято до уваги, так як
умовами колективного договору ВАТ
«Укрнафта», п.2.1.2 передбачено, що
працівникам, звільненим у зв"язку із
скороченням, крім вихідної допомоги,
передбаченої чинним законодавством,
за рахунок коштів товариства
виплачується допомога, залежно від
загального стажу роботи, зокрема,
жінкам зі стажем роботи понад 12 років -
тримісячного середнього заробітку.
Тому ці виплати не є вихідною
допомогою за змістом ст.44 КЗпП України,
а є визначеними додатково порівняно з
законодавством соціальними пільгами
для працівників ( т.1, а.с.128-131,т.2, а.с.153).

Таким чином сума середнього заробітку
за час вимушеного прогулу за період з 05
листопада 2013 року до дня винесення
рішення за 141 робочий день підлягає
зменшенню з 41 545 грн. 65 до 33 339 грн.04 коп.
(280,16 грн.х 141= 39502,56 грн.- 6163,52 грн.= 33339,04).

Частково задовольнивши позовні
вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди, районний суд стягнув на користь
позивача 3 тис.грн. за безпідставне її
звільнення з роботи та 1 тис.грн. за
несвоєчасно проведений розрахунок.

Однак, на думку колегії суддів,
місцевий суд завищено оцінив ступінь
моральних страждань позивача, не
врахував, що їй після звільнення 5
листопада 2013р., вже 7 листопада була
виплачена значна сума матеріальної
допомоги в розмірі 19 674грн., яка
дозволяла їй належним чином
облаштовувати своє життя, не
потребуючи для цього додаткових
зусиль. Тому слід відмовити в
задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди за затримку
розрахунку.

Між тим, усвідомлюючи моральні
страждання ОСОБА_1, які вона відчувала
від того, що була звільнена з роботи
без відповідних пропозицій на
зайняття будь-яких вакантних посад в
новій створеній структурі облікової
групи, колегія суддів вважає за
доцільне зменшити суму стягнутої на
користь позивача у відшкодування
моральної шкоди до 1 тис.грн.

Щодо стягнення на користь позивача
середнього заробітку за час затримки у
повного розрахунку, то районний суд
вірно виходив з положень частини
першої статті 47 КЗпП України про те, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Однак при цьому суд першої інстанції
вважав, що остаточний розрахунок з
позивачем проведено 12.12.2013р., хоча в
цей день остаточна сума розрахунку в
розмірі 3622,65 грн. перерахована позивачу
фондом соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, а не
Полтавським тампонажним управлінням, у
зв"язку з чим рішення підлягає зміні в
цій частині.

Таким чином, на користь позивача
підлягає стягненню сума середнього
заробітку за час затримки розрахунку
за 22 робочі дня в розмірі 6163грн.52 коп.,
а сума, визначена районним судом -
зміні.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до
складу судових витрат належать
витрати на правову допомогу. Позивачем
на підтвердження понесених витрат
надані квитанції на суму 3000грн. (т.1,
а.с.218-219), які і підлягають стягненню з
відповідача.

З врахуванням часу зайнятості
представників позивача в судових
засіданнях, підготовки письмових
пояснень та обґрунтувань заявлених
вимог вказана сума відповідає
вимогам Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах.

Виходячи з розміру задоволених
позовних вимог, підлягає також зміні
розмір стягнутого судом судового
збору.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ч.1 п.3, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"
задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року

змінити :

- в частині стягнення з ПАТ «Укрнафта»
на користь ОСОБА_1 середнього заробітку
за час вимушеного прогулу за період з 05
листопада 2013 року до дня винесення
рішення за 141 робочий день, зменшивши
суму з 41 545 грн. 65 до 33 339 грн.04 коп. ,
моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. до
1000грн., та витрати на правову допомогу з
3500 грн. до 3000грн.

- в частині стягнення з ПАТ «Укрнафта»
на користь ОСОБА_1 середнього
заробітку за час затримки повного
розрахунку за період з 5 листопада 2013
року по 06 грудня 2013 року з 9 572 грн. 76 коп.
до 6163грн.52 коп., відмовивши в стягненні
моральної шкоди за затримку
розрахунку.

- зменшити стягнутий з ПАТ «Укрнафта»
судовий збір з 1 073 грн. 38 коп. до
435грн.02коп.

В іншій частині рішення
Полтавського районного суду
Полтавської області від 30 травня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом 20 днів шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: /
Підписи /

З оригіналом згідно :