ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/833/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року
смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Цилюрик Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування, та ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті
особи реєстраційна служба
Золочівського районного управління
юстиції Харківської області,
Вільшанська селищна рада
Дергачівського району Харківської
області, відділ Державного земельного
агентства в Золочівському районі
Харківської області про визнання права
власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом, в якому
просила визнати за нею, в порядку
спадкування після смерті батька
ОСОБА_3, право на земельну частку (пай)
серії НОМЕР_5, розміром 5,83 в умовних
кадастрових гектарах із числа земель
переданих у колективну власність
членам КСП «Рогозянський»
Золочівського району.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
її батькові ОСОБА_3 належав сертифікат
про право на земельну частку (пай) серії
НОМЕР_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер,
протягом усього життя він проживав
разом із своєю дружиною ОСОБА_5, яка
після смерті чоловіка фактично
прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_5, що доводиться матір'ю
позивачу та відповідачу. Позивач, на
день смерті мешкала разом з матір'ю в с.
Зіньківське Золочівського району
Харківської області, в зв'язку з чим
вважає себе такою, що фактично прийняла
спадщину після смерті батьків.

09 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
встановити факт належності ОСОБА_5
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії НОМЕР_6, визнати за
ним, в порядку спадкування після смерті
матері ОСОБА_5, право на земельну частку
(пай) серії НОМЕР_6, розміром 5,83 в
умовних кадастрових гектарах із числа
земель переданих у колективну
власність членам КСП «Рогозянський»
Золочівського району, визнати за ним, в
порядку спадкування після смерті
батька ОСОБА_3 на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
його батькові ОСОБА_3 належав житловий
будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_3 помер, протягом усього життя він
проживав разом із своєю дружиною
ОСОБА_5, яка після смерті чоловіка
фактично прийняла спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, що
доводиться матір'ю позивачу та
відповідачу. Сестра позивача ОСОБА_1
відмовилася від прийняття спадщини
після смерті батька, та не подавала
заяви про прийняття спадщини після
смерті матері. Позивач, на день смерті
мешкав разом з матір'ю в с. Зіньківське
Золочівського району Харківської
області, в зв'язку з чим вважає себе
таким, що фактично прийняв спадщину
після смерті батьків. Спадкове майно
після смерті матері ОСОБА_5 складається
з сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії НОМЕР_6, у якому її
ім'я помилково вказано як «ОСОБА_5», що
фактично унеможливлює прийняття
спадщини.

Ухвалою Золочівського районного суду
Харківської області від 25 липня 2013 року
вказані цивільні справи об'єднані в
одне провадження, об'єднаній справі
присвоєно номер 622/833/13-ц.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1
кожен свої заявлені вимоги підтримали,
просили суд їх задовольнити з вказаних
мотивів. Представники третіх осіб в
судове засідання не з'явилися, надали
суду заяви, в яких просили розгляд
справи здійснювати за їх відсутності.

Суд вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази у їх сукупності,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

18 вересня 1952 року та 04 серпня 1959 року у
родині ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилися
діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що
Ольшанським відділом РАГС
Дергачівського району Харківської
області в книзі записів
громадянського стану про народження 10
жовтня 1952 року вчинено запис №145, а 19
серпня 1959 вчинено запис №121, та в ті ж
дні видані відповідні свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 та серії
НОМЕР_2. На підставі вказаного
свідоцтва ОСОБА_1, після укладення
шлюбу із ОСОБА_7 видано паспорт на ім'я
ОСОБА_1.

22 травня 1976 року за договором
купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав
житловий будинок АДРЕСА_1, даний
договір було посвідчено державним
нотаріусом Дергачівської державної
нотаріальної контори Подопригора М.І.,
та зареєстровано у реєстрі за №1995, в
договорі міститься вказівка, про
необхідність зареєструвати даний
договір у БТІ.

Відповідно до наданої суду копії
технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_3 є одноосібним
власником вказаного житлового будинку,
реєстровий номер 12-2017, інвентарний
номер 145.

10 липня 1997 року на підставі рішення
Золочівської райдержадміністрації від
07 липня 1997 року №378 ОСОБА_5, що проживає
в АДРЕСА_1, як члену КСП «Рогозянський»,
що знаходиться в с. Мала Рогозянка,
Золочівського району Харківської
області видано сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 в
тому, що їй належить право на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП
«Рогозянський» розміром 5,83 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки (на місцевості),
сертифікат зареєстровано 10 липня 1997
року у Книзі реєстрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай) за №475.

Представник третьої особи відділу
Державного земельного агентства у
Золочівському районі Харківської
області в своїх письмових поясненнях
зазначив, що вказаний сертифікат на
право на земельну частку (пай) серії
НОМЕР_6 було видано саме ОСОБА_5, на
доказ чого надав належним чином
засвідчену копію книги реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай), що видаються Золочівської
районною державною адміністрацією,
відповідно до якої під №475 в ній
зареєстровано сертифікат серії НОМЕР_6
на ім'я ОСОБА_5.

10 липня 1997 року на підставі рішення
Золочівської райдержадміністрації від
07 липня 1997 року №378 ОСОБА_3, що проживає
в АДРЕСА_1, як члену КСП «Рогозянський»,
що знаходиться в с. Мала Рогозянка,
Золочівського району Харківської
області видано сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 в
тому, що йому належить право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Рогозянський» розміром 5,83 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки (на місцевості),
сертифікат зареєстровано 10 липня 1997
року у Книзі реєстрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай) за №476.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 74 років помер
ОСОБА_3, про що Малорогозянською
сільською радою Золочівскього району
Харківської області в книзі реєстрації
смертей 05 червня 2000 року зроблено
відповідний актовий запис №14, та того ж
дня видано відповідне свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 79 років померла
ОСОБА_5, про що Малорогозянською
сільською радою Золочівскього району
Харківської області в книзі реєстрації
смертей 23 травня 2005 року зроблено
відповідний актовий запис №15, та того ж
дня видано відповідне свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_4.

Згідно довідки Малорогозянської
сільради Золочівського району
Харківської області від 27 квітня 2011
року №425, ОСОБА_5 проживала на території
Малорогозянської сільради в с.
Зіньківське та померла ІНФОРМАЦІЯ_3
року, тривалий час вона проживала разом
із своїм сином ОСОБА_2, вели спільне
господарство, відповідно до довідки
тієї ж сільради від 27 квітня 2011 року №426
ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_3, що постійно
проживав на території
Малорогозянської сільради в с.
Зіньківське та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
тривалий час вони жили разом, вели
спільне господарство.

Водночас в матеріалах справи наявна
заява ОСОБА_1 від 26 грудня 2000 року про
відмову від спадщини після смерті її
батька ОСОБА_3 на користь свого брата
ОСОБА_2, дана заява засвідчена
секретарем виконавчого комітету
Пересічанської ради народних
депутатів Дергачівського району
Харківської області.

За інформацією Золочівської державної
нотаріальної контори Харківської
області від 26.10.2011 року та 13 січня 2014
року після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та після ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкові
справи не заводилися, із заявами про
прийняття спадщини або відмову від неї
ніхто не звертався, свідоцтва про право
на спадщину не видавалися. В зв'язку з
тим, що спадкоємець ОСОБА_2 в 2005 році
звернувся до нотаріальної контори з
питань оформлення спадщини після
смерті своєї матері ОСОБА_5 з
порушенням строку передбаченого ст. 1270
ЦК України йому було запропоновано
звернутися до суду за продовженням
строку для прийняття спадщини.

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями ЦК УРСР 1963
року, що діяв на момент виникнення
правовідносин, після смерті ОСОБА_3 та
ЦК України, що діяв на момент смерті
ОСОБА_5

Статтями 524,525,526,529 ЦК УРСР 1963 року,
обумовлені підстави спадкоємства,
місце та час відкриття спадщини. Так,
зокрема спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. При
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. Часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу. Місцем
відкриття спадщини визнається останнє
постійне місце проживання спадкодавця
(стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини.

Згідно статей 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину в тому числі якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або подав
заву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори.

Статті 1217,1218, 1233 ЦК України
встановлюють, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Відповідно до положень ст. 1223
ЦК України у разі відсутності заповіту,
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України обумовлено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1268 ЦК України встановлює умови
прийняття спадщини, так спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Обидва Цивільних Кодекси, зокрема ст.549
ЦК УРСР 1963 року та ст. 1270 ЦК України
встановлюють час для прийняття
спадщини у 6 місяців, у разі пропуску
даного строку, спадкоємець має право
звернутися до суду з позовом про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, відповідно до
положень ст. 550 ЦК УРСР 1963 року та ст. 1272
ЦК України.

Таким чином, судом встановлено що
спадкоємцями ОСОБА_3 є його дружина
ОСОБА_5 та його діти ОСОБА_1, ОСОБА_2.
Спадкове майно складається з
житлового будинку АДРЕСА_1 та на права
на земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Рогозянський» розміром 5,83 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки (на місцевості), що
підтверджене відповідним
сертифікатом серії НОМЕР_5.

Спадкоємцями ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_1,
ОСОБА_2. Спадкове майно складається з
права на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності
КСП «Рогозянський» розміром 5,83 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки (на
місцевості), що підтверджене
відповідним сертифікатом серії
НОМЕР_6. Суд вважає доведеним той факт,
що померлій ОСОБА_5 належало право на
вказану земельну частку пай, на
підставі сертифікату серії НОМЕР_6
виданого на ім'я ОСОБА_5, оскільки
згідно книги реєстрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай), що
видаються Золочівської районною
державною адміністрацією сертифікат
серії НОМЕР_6 видано саме ОСОБА_5, в
зв'язку з чим задовольняє позов ОСОБА_2
в частині встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа.

Кожен з позивачів ставить питання про
визнання права власності на спадкове
майно після смерті батька, одночасно
вказуючи, що усе спадкове майно
успадкувала їх мати, без надання
відповідних доказів. Водночас
матеріали справи містять відомості
нотаріальної контори, що спадкова
справа після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не
заводилася, із заявами про прийняття
спадщини або відмову від неї ніхто не
звертався, свідоцтва про права на
спадщину не видавалися. Одночасно з цим
ОСОБА_2 в якості доказу надано заяву
його сестри ОСОБА_1 про відмову від
спадщини після смерті батька
спрямовану Дергачівській нотаріальній
конторі, а ОСОБА_1 в якості доказу
надано довідку відповідної сільради,
згідно якої остання фактично прийняла
спадщину після смерті батька ОСОБА_2
Суд оцінює дані докази як
взаємовиключні.

Вимоги обох позивачів, щодо визнання
права власності на спадкове майно
сформульовані таким чином, що кожен з
них претендує не на частину майна
спадкодавця, а на окрему його складову,
що порушує принцип рівності часток
спадкоємців встановлений ч. 1 ст. 1267 ЦК
України.

Крім того, Золочівською нотаріальною
конторою Харківської області
зазначено, що ОСОБА_2 у 2005 році, після
спливу строку передбаченого ст. 1270 ЦК
України звернувся, до даної
нотаріальної контори з питань
оформлення спадкового майна після
смерті матері, однак останньому було
відмовлено через пропущення строку для
прийняття спадщини.

Тобто за таких обставин право ОСОБА_2
підлягає захисту шляхом звернення до
суду з позовом про поновлення строку
для прийняття спадщини, а не про
визнання права власності на спадкове
майно.

Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог наведених статей
суду не надано доказів порушення прав
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме за наявності
правовстановлюючих документів та
довідок про фактичне прийняття
спадщини, неможливості оформлення ними
спадкового майна шляхом отримання
відповідних свідоцтв про право на
спадщину у нотаріальній конторі.
Матеріали справи не містять
вмотивованої постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Таким чином, на думку суду, вказані
позови про визнання права власності є
передчасними, в зв'язку з чим суд
відмовляє у їх задоволенні в частині
визнання права власності.

Керуючись вказаними положеннями
матеріального закону та положеннями
та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Встановити факт, належності ОСОБА_5
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серії НОМЕР_6, у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Рогозянський», розміром 5,83 в умовних
кадастрових гектарах виданий 10 липня
1997 року на ім'я ОСОБА_5.

В задоволенні іншої частини вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,