Справа № 643/219/13- ц
Номер провадження 2/643/95/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.12.2014 Московський районний суд м.
Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за
участю секретаря Славгородської В.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом,
в якому з урахуванням наступних
уточнень просить виселити
відповідачів, які зареєстровані та/або
проживають в квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 (далі – Квартира), зі зняттям їх
з реєстраційного обліку у Московському
районному відділі Державної
міграційної служби України в м.
Харкові.

В обґрунтування позову зазначив, що
25.11.2011 року Московським районним судом
м. Харкова було ухвалено рішення,
згідно якого в рахунок погашення
заборгованості відповідачів за
кредитним договором звернено
стягнення на предмет іпотеки –
Квартиру. Оскільки відповідачі
відмовляються виселятись із Квартири,
позивач звернувся до суду з дійсним
позовом.

03.12.2014 року ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, пред'явив
зустрічний позов від їх імені до ПАТ КБ
“Приватбанк”, треті особи — приватний
нотаіус ХМНО ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому
просить: змінити договір іпотеки
Квартири № НАG5GА00000010 від 16.02.2007 року,
укладений між ПАТ КБ “Приватбанк” та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, виключивши з
його учасників ОСОБА_5; зобов'язати
приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4
виключити з реєстру іпотек та заборон
відчуження запис про іпотеку та
заборону відчуження нерухомого майна,
яке було передано в іпотеку за
договором № НАG5GА00000010 від 16.02.2007 року —
Квартири, в частині, належній ОСОБА_5;
захистити честь, гідність та ділову
репутацію громадян шляхом стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по 5000,00 грн. моральної шкоди
кожному.

В обґрунтування зустрічного
позову зазначив, що вважає уточнені
вимоги первісного позову незаконними.
Крім того, зазначив, що підставою
зустрічного позову є положення Закону
України “Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті”. Загальна площа предмету
іпотеки складає 54,0 кв.м. У вказаній
Квартирі постійно проживають позивачі
за зустрічним позовом. Іншого
нерухомого майна у їх власності немає.
Крім того, в уточненому первісному
позові ПАТ КБ “Пирватбанк” відмовився
від стягнення частини Квартири,
належної третій особі ОСОБА_5, що
потребує внесення змін в спірний
договір іпотеки від 16.02.2007 року. Також
під час дії вказаного вище Закону
України “Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті” ПАТ КБ “Приватбанк”
розповсюджував документи з погрозами
щодо виселення позивачів за зустрічним
позовом, чим спричинив їм моральну
шкоду, яку вони оцінюють в 5000,00 грн.

В судовому засіданні 03.12.2014
року ОСОБА_3 просив прийняти зустрічний
позов до спільного розгляду з
первісним позовом.

Вирішуючи питання щодо
доцільності прийняття зустрічного
позову до спільного розгляду з
первісним позовом, суд керується
наступним.

Відповідно до ст. 123 ЦПК
України відповідач має право
пред'являти зустрічний позов до
початку розгляду справи по суті.
Зустрічний позов приймається до
спільного розгляду з первісним
позовом, якщо обидва позови
взаємопов'язані і спільний розгляд є
доцільним, зокрема, коли вони виникають
з одних правовідносин, або коли вимоги
за позовами можуть зараховуватися, або
коли задоволення зустрічного позову
може виключити повністю або часткового
задоволення первісного позову. Вимоги
за зустрічним позовом ухвалою суду
об'єднуються в одне провадження з
первісним позовом.

Як вбачається з роз'яснень,
викладених в п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009
року “Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ в
суді першої інстанції”, судам слід
мати на увазі, що оскільки від
належного вирішення питання про
прийняття зустрічного позову, позову
третьої особи із самостійними вимогами
та об'єднання і роз'єднання позовів
залежить своєчасний і правильний
розгляд заявлених вимог, то ці
процесуальні дії необхідно провадити у
точній відповідності з правилами,
встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.
Відповідач має право пред'явити
зустрічний позов до або під час
попереднього судового засідання
(частина перша статті 123 ЦПК), а треті
особи, які заявляють самостійні вимоги
щодо предмета спору, можуть вступити у
справу шляхом пред'явлення позову до
однієї чи обох сторін до закінчення
судового розгляду (частина перша
статті 34 ЦПК). Позовні вимоги кількох
осіб до одного й того ж відповідача або
позивача до кількох відповідачів
можуть бути об'єднані в одне
провадження, якщо ці вимоги однорідні,
зокрема такі, які нерозривно пов'язані
між собою, або від вирішення однієї з
них залежить вирішення інших. Таке
об'єднання не допускається, коли
відсутня спільність предмета позову
(наприклад, позови кількох осіб про
стягнення зарплати чи про поновлення
на роботі). Роз'єднання кількох
поєднаних в одному провадженні вимог
може мати місце лише за умови, що їх
сумісний розгляд ускладнює вирішення
справи (зокрема, у зв'язку з
необхідністю призначення складної
експертизи за окремими вимогами,
тривалого відрядження або тяжкого
захворювання одного чи кількох з
позивачів або відповідачів). У разі
роз'єднання позовів підставою для
провадження щодо вимог, виділених у
самостійне провадження, є ухвала суду
про роз'єднання позовів і копія
пред'явленого позову.

Згідно ст. 157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів — одного місяця.

З первісним позовом ПАТ КБ
“Приватбанк” звернувся до суду 15.01.2013
року. Провадження у справі зупинялось
за клопотання представника
відповідачів ОСОБА_3

При цьому, як встановлено
судом з доводів первісного позову,
підставою звернення ПАТ КБ
“Приватбанк” до суду з первісним
позовом про виселення відповідачів є
факт ухвалення заочного рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 25.11.2011 року про звернення стягнення
на предмет іпотеки, а саме на Квартиру.

Вказане рішення було
переглянуто судом апеляційної
інстанції, за наслідками такого
перегляду залишено без змін та набрало
законної сили.

Згідно ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Відповідно до ст. 129 Конституції
України до основних засад судочинства
віднесено також обов’язковість рішень
суду. Статтею 8 Конституції України
також передбачено, що норми
Конституції України є нормами прямої
дії.

Аналогічні положення містить ст. 14 ЦПК
України, згідно якої судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Таким чином, вказане вище заочне
рішення, яке є підставою для звернення
позивача до суду з первісним позовом, є
обов'язковим для всіх органів
державної влади.

Як вбачається з доводів первісного
позову, підставою для виселення
відповідачів позивачем зазначено саме
факт звернення стягнення на предмет
іпотеки, а не факт укладення між
сторонами відповідного договору
іпотеки.

Доводи ОСОБА_3 відносно того, що в
уточненому первісному позові ПАТ КБ
“Приватбанк” відмовився від
стягнення частини Квартири, належної
третій особі ОСОБА_5, судом не
приймаються до уваги, оскільки,
уточнюючи позовні вимоги, ПАТ КБ
“Приватбанк” виключив з них вимогу
щодо виселення ОСОБА_5 з Квартири.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
зміну договору іпотеки та часткового
виключення з реєстру іпотек та заборон
відчуження запису про іпотеку та
заборону відчуження нерухомого майна,
не є взаємопов'язаними з вимогами
первісного позову, підставою яких є
судове рішення, що набрало законної
сили, в зв'язку з чим їх спільний
розгляд не є доцільним та призведе до
ускладнення вирішення справи та
порушення розумних строків її
розгляду.

Щодо вимог зустрічного позову про
відшкодування моральної шкоди, то суд
керується наступним.

Як вбачається з доводів зустрічного
позову та пояснень представника
позивачів за зустрічним позовом,
наданих в судовому засіданні 03.12.2014
року, підставою пред'явлення вказаних
вимог є факт направлення ПАТ КБ
“Приватбанк” позивачам за зустрічним
позовом в жовтні 2014 року погроз щодо їх
виселення під час дії Закону України
“Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті”.

Між тим, як було встановлено судом,
підставою для звернення до суду з
первісним позовом є факт набрання
законної сили рішенням суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а не факт направлення
відповідачам вказаних вище
повідомлень про виселення. Позивач за
первісним позовом не посилався на
вказані повідомлення про виселення,
зокрема на повідомлення від 01.10.2014 року,
як на підставу позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вказані вимоги
зустрічного позову не є
взаємопов'язаними з вимогами
первісного позову, підставою яких є
судове рішення, що набрало законної
сили, в зв'язку з чим їх спільний
розгляд не є доцільним та призведе до
ускладнення вирішення справи та
порушення розумних строків її
розгляду.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку щодо
недоцільності прийняття зустрічного
позову до спільного розгляду з
первісним позовом, оскільки вимоги
зустрічного і первісного позову не є
взаємопов'язаними та такими, окремий
розгляд яких є неможливим та може
призвести до неповного з'ясування
обставин справи та її неправильного
вирішення, а спільний розгляд вказаних
вимог призведе до ускладнення
вирішення справи і порушення розумних
строків її розгляду.

Керуючись ст 123, 208-210 ЦПК
України,-

УХВАЛИВ:

В прийнятті зустрічного
позову ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_1, ОСОБА_2, до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк», треті особи —
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про захист прав споживачів,
зміну договору іпотеки, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування
моральної шкоди, до спільного розгляду
з первісним позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про виселення, та об'єднанні вимог за
вказаними позовами в одне провадження
— відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, що він не
позбавлений права пред'явити позов до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк», треті
особи — приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав
споживачів, зміну договору іпотеки,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди — в
загальному порядку.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя
Крівцов Д.А.