У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Дербенцевої
Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
заочне рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 17 вересня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 31 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, просило стягнути із
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором від 14 квітня 2006 року у
розмірі 74 550 грн 08 коп.

Свої вимоги мотивувало тим, що 14 квітня
2006 року між сторонами укладено
кредитний договір, за умовами якого
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 790 грн
зі сплатою 24 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Станом на 25 квітня 2013 року розмір
заборгованості за кредитним договором
становить 74 550 грн: тіло кредиту - 8790 грн,
заборгованість за процентами - 27 855 грн
15 коп., пеня - 36 933 грн 57 коп.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 17
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 31 жовтня
2013 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 14 квітня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № KGH3RK06840225,
за умовами якого останній отримав
строковий кредит у розмірі 8 790 грн на
споживчі цілі зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 24 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом на строк до 11 квітня 2008 року
(далі - Кредитний договір).

Станом на 25 квітня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 74 550 грн, із яких основна сума
боргу - 8 790 грн, заборгованість за
процентами за користування кредитом - 27
855 грн 15 коп., пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 36
933 грн 57 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
положень п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та дійшов
висновку, що банк пропустив строк
звернення до суду з позовом.

Із висновками судів погодитись не
можна з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якщо кредитодавець у позасудовому
порядку або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, який
викладено у постанові від 20 листопада
2013 року (справа № 6-126 цс 13), який є
обов'язковим для застосування судами
України відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку з викладеним не можна
погодитись із висновками судів про
застосування строку позовної давності
без заяви сторони у спорі та відмову в
позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно
до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів».

У порушення ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК
України суди на вказані норми
матеріального права уваги не звернули,
неправильно витлумачили п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», що вплинуло на
встановлення обставин справи із
урахуванням предмета доказування.

З огляду на допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до положень ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 17 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 31 жовтня
2013 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова