У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів у Запорізькій області до
ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,
заподіяної незаконним звільненням, за
касаційною скаргою Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Запорізькій
області на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 21 лютого 2014 року та
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Бердянська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів у Запорізькій області (далі -
Бердянська ОДПІ) звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_6 про відшкодування
шкоди, заподіяної незаконним
звільненням.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що наказом голови
Державної податкової адміністрації в
Запорізькій області ОСОБА_6 від 22
жовтня 2008 року № 595 із займаної посади
було звільнено заступника начальника
Бердянської ОДПІ ОСОБА_7

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 травня 2009 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2010 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 07
червня 2011 року, наказ про звільнення
ОСОБА_7 визнано незаконним, поновлено
її на посаді, стягнуто з ДПІ в
Запорізькій області на користь ОСОБА_7
25 083 грн 84 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

На виконання рішення суду ДПА в
Запорізькій області 27 травня 2009 року
видано наказ № 118-о про поновлення
ОСОБА_7 на займаній посаді та виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в межах суми стягнення за один
місяць у розмірі 3 873 грн 24 коп.;
здійснення виплати за рахунок
Бердянської ОДПІ в Запорізькій
області.

Платіжним дорученням Бердянської ОДПІ
від 10 червня 2009 року № 279 вказане
рішення про поновлення на роботі
виконане у повному обсязі, про що
державним виконавцем ухвалено
постанову про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з повним
виконанням рішення суду.

ОСОБА_6 є особою, винною в незаконному
звільненні, та відповідно до п. 8 ст. 134
КЗпП України повинен відшкодувати
Бердянській ОДПІ 25 083 грн 84 коп.,
виплачені ОСОБА_7 за час вимушеного
прогулу.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив поновити строк для
звернення до суду, стягнути з ОСОБА_6 на
користь Бердянської ОДПІ 25 083 грн 84 коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21
лютого 2014 року у задоволенні позову
Бердянської ОДПІ відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 14 травня 2014
року рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 21
лютого 2014 року змінено у частині
мотивів відмови у позові.

У касаційній скарзі Бердянська ОДПІ
порушує питання про скасування
оскаржуваних рішень суду із ухваленням
нового рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6, як
голова Державної податкової
адміністрації в Запорізькій області, 22
жовтня 2008 року видав наказ № 595 про
звільнення із займаної посади
заступника начальника Бердянської
ОДПІ ОСОБА_7

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08 травня 2009 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 лютого 2010 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 07
червня 2011 року, наказ про звільнення
ОСОБА_7 визнано незаконним, поновлено
її на посаді, стягнуто з ДПІ в
Запорізькій області на користь ОСОБА_7
25 083 грн 84 коп. середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

14 травня 2009 року Бердянським
міськрайонним судом Запорізької
області у вказаній справі видано
виконавчий лист № 2а-198/09 про поновлення
ОСОБА_7 на посаді заступника начальника
Бердянської ОДПІ та стягнення з
боржника Державної податкової
адміністрації в Запорізькій області на
користь ОСОБА_7 25 083 грн 84 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 23 жовтня 2008 року по 08 травня
2009 року включно.

За вказаним виконавчим листом було
відкрито виконавче провадження № 12897412,
яке у зв'язку з фактичним виконанням
боржником виконавчого документа,
постановою старшого державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області від 30 червня 2009 року закрито.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями ст. 61 ЦПК України, як на
преюдиційний факт послався на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 грудня 2012
року по справі № 0818/10934/2012 (провадження
№ 2/0818/3288/2012) за позовом заступника
прокурора Запорізької області в
інтересах держави в особі Державної
податкової адміністрації в
Запорізькій області до ОСОБА_6 про
стягнення коштів, яким прокурору було
відмовлено у задоволенні позову,
виходив з того, що позовні вимоги є
недоведеними.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України при
покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника.

Відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли службова особа, винна в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу
(ч. 8 ст. 134 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд
покладає на службову особу, винну в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов'язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи. Такий
обов'язок покладається, якщо
звільнення чи переведення здійснено з
порушенням закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Змінюючи мотиви відмови у позові, суд
апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що трудовим
законодавством обов'язок з
відшкодування шкоди, заподіяної
установі у зв'язку з оплатою незаконно
звільненому працівнику часу
вимушеного прогулу, покладається на
службову особу, за наказом якої
звільнення працівника здійснено з
порушенням закону, та оскільки ОСОБА_6 у
трудових відносинах з Бердянською ОДПІ
не перебував та на неї рішенням суду не
було покладено обов'язків з оплати
незаконно звільненому працівнику часу
вимушеного прогулу, вважав, що
відповідач може нести лише
відповідальність перед установою, з
якою перебував у трудових відносинах,
та обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Запорізькій
області відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 14 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук