Справа № 127/2-3211/2011
Провадження № 6/127/2461/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е. ,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань, –

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась
державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_1 із поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у Ленінському відділі державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа
Ленінського районного суду м. Вінниці
№ 2-3211-2011 від 06.02.2012 року про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання сина – ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій сумі в розмірі 700, 00
гривень, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму встановленого для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 06.07.2011 року та до досягнення
дитиною повноліття. Державним
виконавцем 02.04.2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, про що повідомлено
боржника. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість ОСОБА_2 по сплаті
аліментів становить 28 220, 97 гривень.
Рішення суду боржником не виконується
належним чином.

Вище викладене й стало підставою для
звернення державного виконавця до суду
із поданням про обмеження ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В судове засідання державний
виконавець Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_1 не з’явилась, хоча про
час та місце розгляду подання
повідомлялась завчасно та належним
чином. Однак, в поданні державний
виконавець зазначила про розгляд
подання у її відсутність.

Розглянувши подання, суд приходить до
висновку, що в його задоволенні слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
Ленінському відділі державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції перебуває
виконавче провадження № 32176253 з
примусового виконання виконавчого
листа Ленінського районного суду м.
Вінниці № 2-3211-2011 від 06.02.2012 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина –
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій
сумі в розмірі 800, 00 гривень, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму
встановленого для дитини даного віку,
щомісячно, починаючи з 06.07.2011 року та до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод зазначено, що
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадку, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, - до
виконання зобов'язань; громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті,
і до таких обставин віднесено, зокрема,
наявність в особи невиконаних
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України
передбачено право державного
виконавця на звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи або
керівника боржника – юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб),
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює заходи
примусового виконання рішень.

Відповідно до підпункта «г» п. 11.1.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5, подання державного
виконавця, зокрема, має містити
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання зобов’язань.

Отже, з погляду значення
словосполучення «ухилення від
виконання зобов’язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в’їзду в Україну
громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», позначає з об’єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов’язків. У зв’язку з цим і
здійснюється примусове виконання.
Особа, яка має невиконані
зобов’язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст .10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб’єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
«доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов’язання».

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов’язань, а за ухилення
від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів
подання, державним виконавцем відкрито
виконавче провадження 02.04.2012 року,
однак доказів про вжиття будь-яких
заходів, спрямованих на виконання
судового рішення, суду не надано.

З подання, поданого державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції ОСОБА_1 вбачається відсутність
належних доказів ухилення ОСОБА_2 від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням. Суду не надано
доказів того, що боржник може виїхати
за межі України, не виконавши вказані
зобов’язання.

Також, суду не надано жодних
доказів, які б давали підстави вважати,
що боржник отримав постанову про
відкриття виконавчого провадження, що
йому відомо яку суму і яким чином він
має сплачувати стягувачу.

Враховуючи вищевказані обставини і
зважаючи на положення вказаних норм,
суд приходить до переконання про
відсутність достатніх підстав для
задоволення даного подання.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, ст. 2 протоколу №
4 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України», ст. 377-1 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Відмовити державному виконавцю
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції ОСОБА_1 в
задоволенні подання про тимчасове
обмеження боржника – ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: