АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1176/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2977/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 13 серпня
2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна від добросовісного
набувача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
витребування майна від добросовісного
набувача, посилаючись на те, що він у 1992
році одружився з ОСОБА_2. За час шлюбу
спільних дітей у них не було. У ОСОБА_2
був син від першого шлюбу, якого він
прийняв і виховував як власного до
повноліття. У 2005 році у позивача
народився син від іншої жінки.
Дізнавшись про це, ОСОБА_2 почала на
нього психологічно тиснути,
влаштовувати скандали, істерики
погрожуючі суїцидом і тому в грудні 2005
року вони уклали договір дарування
квартири АДРЕСА_1, якою позивач володів
на підставі договору міни від 03.12.1998
року. Вказував, що договір дарування
насправді не відповідав його
справжній волі та був підписаний під
психологічним тиском та шантажем.
Підписуючи вказаний договір позивач
вважав що він є фактично угодою про
добровільний розподіл майна, при цьому
між сторонами було досягнуто
домовленість, що вказана квартира без
його відома не може бути відчужена, а у
разі відчуження ОСОБА_2 буде
зобов'язана сплатити 50% від суми яку
отримає за її продаж.

У 2007 році шлюб між позивачем та ОСОБА_2
було розірвано. У 2012 році ОСОБА_1
дізнався, що заочним рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
його було визнано таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням та знято з реєстраційного
обліку. Дане заочне рішення було
переглянуто, та в подальшому скасовано.

Також зазначав, що рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 12 листопада 2013 року його позовні
вимоги до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним - було задоволено.
Вказаним рішенням договір дарування №
951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано недійсним.

Тож просив суд визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 №ВРТ/857695 від 02 серпня 2012 року
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
скасувати державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка на
даний час зареєстрована за ОСОБА_3;
зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 вартість квартири за
договором купівлі-продажу №ВРТ/857695 від
02 серпня 2012 року укладеним між ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 13 серпня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
витребування майна від добросовісного
набувача - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким його позов задовольнити
повністю, вказуючи на порушення
місцевим судом при ухваленні рішення
норм матеріального та процесуального
права, недоведеність обставин, що мають
значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи у межах доводів
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України,
підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення
нового або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі договору дарування від
20.12.2005 року ОСОБА_1 передав безоплатно у
власність, а ОСОБА_2 прийняла, як
дарунок квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 12
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним - було задоволено.
Вказаним рішенням договір дарування №
951691 від 20 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано недійсним. На
даний час вказане рішення є чинним.

Як вбачається з відомостей з
Державного реєстру прав власності на
нерухоме майно від 03.07.2014 року Серії АКА
№ 830622, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу, ВРТ/857695, 02.08.2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, місцевий суд виходив з
того, що рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 12.11.2013
року про визнання договору дарування
недійсним на даний час не виконане, а
саме відомості про скасування договору
дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
внесені до реєстру нотаріальних дій,
також позивач не був стороною
оспорюваного правочину щодо
купівлі-продажу квартири.

Проте, колегія суддів, з такими
висновками місцевого суду повністю
погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України
добросовісним вважається придбання
майна не безпосередньо у власника, а в
особи, яка не мала права його
відчужувати. Наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна з чужого незаконного володіння
(віндикація).

В Постанові Пленуму Верховного суду
України №9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
роз'яснено, що реституція як спосіб
захисту цивільного права (частина
перша статті 216 ЦК) застосовується лише
в разі наявності між сторонами
укладеного договору, який є нікчемним
чи який визнано недійсним. У зв'язку з
цим вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не
може застосовуватись як підстава
позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК.

Як встановлено заочним рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави
від 12 листопада 2013 року договір
дарування № 951691 від 20 грудня 2005 року,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
недійсним. На даний час вказане рішення
є чинним.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що суд визнав недійсним договір
дарування з тих підстав, зокрема, що
договір дарування був укладений проти
волі дарувальника внаслідок
застосування психічного тиску з боку
обдарованої, на підставі ч. 1 ст. 231 ЦК
України.

Тобто, із змісту рішення вбачається, що
майно вибуло із володіння власника не з
його волі, а тому відповідно до
положень п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України може
бути витребувано у добросовісного
володільця, а відсутність відомостей
про скасування договору дарування №
951691 від 20 грудня 2005 року не може бути
підставою для відмову у позові щодо
витребування майна, оскільки заочне
рішення від 12 листопада 2013 року набрало
законної сили і є обов'язковим для
виконання.

Відтак, оскаржуване рішенні в частині
відмови у витребуванні майна від
ОСОБА_5, а саме: щодо відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
та зобов'язання повернути квартиру
підлягає скасування із ухвалення у цій
частині нового про задоволення даних
позовних вимог.

В той же час, оскільки не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
щодо відмови у задоволенні позову у
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
№ВРТ/857695 від 02 серпня 2012 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, матеріали справи не мають
достатніх даних щодо задоволення
позову у частині стягнення коштів із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, що не
позбавляє права звернення особи, право
якої порушено, із позовом про стягнення
коштів за договором купівлі-продажу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а судове
рішення підлягає cкасуванню в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування
державної реєстрації права власності
на квартиру та зобов'язання повернути
квартиру з ухваленням нового рішення
про скасування державної реєстрації
права власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 та зобов'язанням повернути
квартиру позивачу.

В іншій частині рішення слід- залишити
без змін.

Керуючись ст. 303; п.п.3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309,
ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року -
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
та зобов'язання повернути квартиру.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
витребування майна від добросовісного
набувача - задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.І. Обідіна

О.О. Панченко

З оригіналом згідно

суддя