АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/9771/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
С.О. Демидова Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
09 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської
ради, треті особи Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Управління Держземагенства у
м.Дніпропетровську, про визнання права
власності, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися з позовом до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Перша дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Управління
Держземагенства у м.Дніпропетровську,
про визнання права власності(а.с.3-7).
Позивачі
зазначали, що на підставі рішення № 126
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів від 22 січня 1998 року
батьком ОСОБА_4 була здійснена
приватизація земельної ділянки площею
723 кв.м., що знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, Жовтневий район,
АДРЕСА_1. Межі земельної ділянки
відображені в Державному акті на право
приватної власності на землю, виданого
Дніпропетровською міською радою
народних депутатів 24 лютого 1998 року.
Акт зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 008669. Згодом
даній земельній ділянці було присвоєно
кадастровий номер :03:170:0009.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

Вони, позивачі, та їх мати ОСОБА_5
після смерті ОСОБА_4 прийняли спадщину
за законом кожний по 1/3 частки
земельної ділянки площею 723 кв.м., що
знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, Жовтневий район,
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 05
листопада 2010 року зареєстрованого в
реєстрі за № 3-1401, свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 05 листопада
2010 року зареєстрованого в реєстрі за №
3-1399, свідоцтвом про право на спадщину
за законом від 05 листопада 2010 року
зареєстрованого в реєстрі за № 3-1400.

З метою проведення робіт з
виготовлення технічної документації
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку площею 723 кв.м., що
знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, Жовтневий район,
АДРЕСА_1, вони та мати ОСОБА_5 звернулися
до Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» та
уклали Договір на обслуговування
№12-50-02-8095(361/21) від 19.12.2011 року. Але за
життя ОСОБА_5 Державний акт про право
власності на земельну ділянку отримати
не встигла.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2.

Після смерті ОСОБА_5 вони звернулися
до Першої дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявами про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом, однак постановою
державного нотаріуса від 28 травня 2014
року їм було відмовлено в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів.

Посилаючись на викладені обставини,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати за
ними право власності по Ѕ частині на 1/3
частку у спадщині, а саме земельну
ділянку площею 723 кв.м., кадастровий
номер :03:170:0009, що знаходиться за
адресою: м.Дніпропетровськ, Жовтневий
район, АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 05 листопада 2010
року, зареєстрованого в реєстрі за №
3-1400.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року
в задоволенні позову
відмовлено(а.с.99-102).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального
права(а.с.112-115).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За правилами ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків(спадщини) від фізичної
особи, яка померла(спадкодавця), до
інших осіб(спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця.

За положеннями ст.ст.1268, 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розташовані. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
заповітом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК України), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна. При цьому,
наприклад, спадкоємець має право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

В п.23,24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обгрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд виходив із необгрунтованості
заявлених позивачами вимог та
відсутності обставин щодо порушень їх
прав з боку Дніпропетровської міської
ради.

Такі висновки суду не можна визнати
обгрунтованими з огляду на наступне.

По справі встановлено, що на підставі
рішення № 126 виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів від 22 січня 1998 року
ОСОБА_4 передана у приватну власність
земельна ділянка площею 0,0723 гектарів в
межах згідно з планом, яка розташована
на території Жовтневого району
м.Дніпропетровська, АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, про
що Дніпропетровською міською радою
народних депутатів 24 лютого 1998 року
видано Державний акт на право
приватної власності на землю, який
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 008669, за
кадастровим номером :03:170:0009 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1(а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 заведена
спадкова справа №304/2010: дружина ОСОБА_5
та діти ОСОБА_3, ОСОБА_2 подали
відповідні заяви до Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини.

На спадщину, яка складається з
земельної ділянки площею 0,0723 гектарів
в межах згідно з планом, переданої для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
розташованої на території Жовтневого
району м.Дніпропетровська, АДРЕСА_1, яка
належить спадкодавцю на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серія ДП Д* №008669, код
ДЗК 69118024, виданого виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
Ради народних депутатів 24 лютого 1998
року відповідно до його рішення від
22.01.1998 року за №126, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 008669
та за кадастровим номером :03:170:0009,
державним нотаріусом Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Заносієнко Н.М.
спадкоємцям ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2
видані кожному свідоцтва про право на
спадщину на 1/3 частину вказаної
земельної ділянки, що підтверджується
відповідно свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 05 листопада 2010
року, зареєстрованого в реєстрі за
№3-1400, свідоцтвом про право на спадщину
за законом від 05 листопада 2010 року,
зареєстрованого в реєстрі за №3-1399,
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 05 листопада 2010 року,
зареєстрованого в реєстрі за
№3-1401(а.с.14-16).

Як видно із справи, з метою
проведення робіт з виготовлення
технічної документації щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку площею
0,0723 гектарів, що знаходиться за
адресою: м.Дніпропетровська, АДРЕСА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» з
питання проведення робіт з
виготовлення технічної документації
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
(переоформлення права власності) на
вказану земельну ділянку, про що уклали
Договір №12-50-02-8095(361/21) від 19 грудня 2011
року(а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2(а.с.19), за життя отримати
Державний акт про право власності на
земельну ділянку вона не встигла.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є
діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які звернулися до Першої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, що підтверджується
відповідними заявами, наявними у
спадковій справі №02-14(а.с.64-65).

Постановою державного нотаріуса
Першої дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 28 травня 2014
року позивачам відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року матері
ОСОБА_5 з тих підстав, що ОСОБА_5,
отримавши у спадок 1/3 частину земельної
ділянки АДРЕСА_2 в м.Дніпропетровську,
відповідно до довідки Управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області №20/20-890 від 13.09.2013 року не
зареєструвала право власності на це
майно(а.с.20,24).

Із довідки Управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області №20/20-890 від 13.09.2013 року
вбачається, що земельна ділянка площею
0,0723га по АДРЕСА_3 7 на підставі рішення
виконкому Дніпропетровської міської
ради від 22.01.1998 року №126 була надана у
власність гр.ОСОБА_4, на підставі цього
рішення було видано державний акт на
право приватної власності на землю від
24.02.1998 року, номер державної реєстрації
008669. Станом на 01.01.2013 року право
власності на 1/3 частину зазначеної
земельної ділянки у Державному реєстрі
міста Дніпропетровська за гр.ОСОБА_5 не
зареєстровано(а.с.22).

Статтями 57,58 ЦПК України визначено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, зазначені фактичні дані
містять інформацію, що підтверджує
виникнення у ОСОБА_5 права власності на
нерухоме майно - 1/3 частину земельної
ділянки площею 0,0723 гектарів АДРЕСА_2 у
м.Дніпропетровська, а саме на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 05 листопада 2010 року,
зареєстрованого в реєстрі за
№3-1400(а.с.14), у зв'язку з чим колегія
суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2
та ОСОБА_3 є доведеними, а висновки суду
про необгрунтованість заявлених вимог
протирічать фактичним обставинам
справи.

Та обставина, що 1/3 частина вказаної
земельної ділянки не зареєстрована за
померлою ОСОБА_5, про що зазначено у
довідці Управління Держземагентства у
Дніпропетровській області №20/20-890 від
13.09.2013 року, не може бути підставою для
відмови в задоволенні позову, оскільки
ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом на спірну частину
земельної ділянки після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, намір
переофоримити право власності та
зареєструвати своє право на отриману
спадщину реалізувала шляхом звернення
до Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» з
питання проведення робіт з
виготовлення технічної документації
щодо складання документів, що
посвідчують її право на земельну
ділянку(а.с.17).

При встановлених обставинах та за
наявності відмови державного
нотаріуса Першої дніпропетровської
державної нотаріальної контори в
оформленні позивачам права на спадщину
з наведених у постанові підстав(а.с.20,24),
колегія суддів вважає, що право ОСОБА_2
та ОСОБА_3 щодо спірного спадкового
майна підлягає захисту у визначений
ними спосіб, який передбачено ст.16 ЦК
України.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставини та положень
зазначених норм матеріального права,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції на підставі п.4 ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської
ради, треті особи Перша
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Управління Держземагенства у
м.Дніпропетровську, яким визнати за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/6
частину за кожним на земельну ділянку
АДРЕСА_4 в місті Дніпропетровську
площею 0,0723 гектарів для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4
року, яка належала останній на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 05 листопада 2010 року після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради, треті
особи Перша дніпропетровська державна
нотаріальна контора, Управління
Держземагенства у м.Дніпропетровську,
про визнання права власності
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
1/6 частину за кожним на земельну
ділянку АДРЕСА_4 в місті
Дніпропетровську площею 0,0723 гектарів
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, яка належала
останній на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 05
листопада 2010 року після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -