РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи Крот В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання № 3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог:
приватний нотаріус Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Служба у справах дітей
Вінницької міської ради про визнання
договорів купівлі-продажу будинку та
земельних ділянок недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи
без самостійних вимог: приватний
нотаріус Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Служба у справах дітей Вінницької
міської ради про визнання договорів
купівлі-продажу будинку та земельних
ділянок недійсними, зазначивши, що
12.08.2008 року між його батьком ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 було укладено договір купівлі -
продажу будинку АДРЕСА_1, а також
договори купівлі - продажу земельних
ділянок від 12.08.2008 року, на яких
розміщений вказаний житловий будинок,
а саме: земельна ділянка площею 0,1000 га
та земельна ділянка площею 0,0090 га. На
час укладання даних договорів позивач,
будучи неповнолітнім, проживав разом
із своїми батьками в житловому будинку
по АДРЕСА_1, який був їх єдиним житлом,
іншого місця проживання вони не мали.
Також на час укладання відповідних
договорів купівлі - продажу ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 проживали однією сім'єю, без
реєстрації шлюбу. Тому, позивач вважає
недійсними дані договори в зв'язку з
тим, що в момент продажу будинку в якому
проживала малолітня дитина ОСОБА_1, не
було згоди Органу опіки та піклування
та відсутня письмова згода ОСОБА_7 як
дружини ОСОБА_6, в силу чого просить суд
визнати недійсним договір від 12.08.2008
року купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований за № 1748;
визнати недійсним договір від 12.08.2008
року купівлі - продажу земельної
ділянки площею 0,1000 га, кадастровий
номер :03:034:0021, розташованої по
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований за № 1751; визнати
недійсним договір від 12.08.2008 року
купівлі - продажу земельної ділянки
площею 0,0090 га, кадастровий номер
:03:034:0022, розташованої по АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований за № 1754.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2, в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, обґрунтувавши обставинами,
викладеними в позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_3, в судовому
засіданні позов визнав повністю.

Представник відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 - ОСОБА_4 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував в
повному обсязі, зазначивши, що в
відчужуваному будинку на момент
укладення договору купівлі продажу не
було зареєстровано малолітніх та
неповнолітніх дітей, а тому не було
необхідності в отриманні відповідної
згоди Органом опіки і піклування для
вчинення відповідних правочинів. Також
вважає безпідставним посилання
позивача, як на підставу задоволення
позову, відсутність згоди
громадянської дружини ОСОБА_7 на
укладення ОСОБА_6 договорів купівлі -
продажу, оскільки відповідна згода
передбачена законодавством при
реалізації права розпорядження майном,
що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, а не його набуттям.
Зазначив, що на момент укладання
оспорюваних договорів продавець
ОСОБА_3 був зареєстрований в АДРЕСА_2, а
його дружина, з якою проживав позивач,
була зареєстрована в АДРЕСА_1, тобто у
відчужуваному будинку, що розташований
по АДРЕСА_1, ніхто з вказаних осіб не був
зареєстрований, а відтак права дитини,
а саме: ОСОБА_1, порушено не було,
оскільки дитина має право проживати за
місцем проживання її батьків.
Посилався на те, що ОСОБА_1 не був
безпритульним та бездомним, в силу чого
на нього не поширюється норми Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», а тому зазначені в позові
підстави для визнання договорів
недійсними відсутні, просив в позові
відмовити повністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог Вінницького
міського приватного нотаріуса ОСОБА_8 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила,
що при посвідченні відповідних
правочинів було додержано всіх норм
законодавства, в тому числі
Інструкцією «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
яка була чинна на момент укладення
договорів, при цьому жодним чином не
порушувались права малолітніх та
неповнолітніх дітей, оскільки на
підставі довідки наданої із
квартального комітету «Добробут» про
реєстрацію осіб, паспортів громадян
України, належних продавцю та його
дружині, нотаріусом було встановлено,
що в відчужуваному житловому будинку
не було зареєстрованих дітей, крім того
місце реєстрації продавця та його
дружини, згідно паспортів громадян
України, не було здійснено за адресою
відчужуваного будинку, що виключало
будь-які права на дане майно у їх дітей.
Пояснила, що нотаріусом заборонено
витребовувати інші документи, які не
передбачені Інструкцією.
Правовстановлюючі документи на
відчужуване майно теж не вказували на
наявність будь-яких прав на таке майно
малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Власником відповідного будинку був
лише ОСОБА_3 Посилалась на п. 1.3.
договору купівлі-продажу будинку, де
зазначено, що продавець свідчить про
те, що правочин не суперечить правам та
інтересам малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей. Вважає, що позов
є безпідставним, просила в задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник третьої особи без
самостійних вимог Служба у справах
дітей Вінницької міської ради - Крот
В.Б. в судовому засіданні зазначила, що
не може дати оцінку чи було порушене
право дитини в 2008 році при укладанні
оспорюваних договорів, чи не було
порушене, оскільки прийняття
відповідного висновку є виключною
компетенцією колегіального органу.
Зазначила, що при наявності права
дитини на житло, висновок Органу опіки
та піклування при відчуженні такого
житла батьками - є обов'язковим. При
наданні відповідного висновку для
Органу опіки та піклування є важливими
та обов'язковими обставини реєстрації
як батьків так і їх дітей, а також
правовстановлюючі документи на майно,
з яких беззаперечно встановлюється
відповідне майнове право дитини, що
підлягає обов'язковому захисту.

Дослідивши матеріали справи, взявши
до уваги пояснення учасників розгляду
справи, суд встановив, визначив та
дослідив слідуючі докази, обставини та
відповідні правовідносини:

Договір купівлі - продажу будинку від
12.08.2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 1748,
вказує, що ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_2, як
продавець зобов'язується передати у
власність, а ОСОБА_6 як покупець
зобов'язується прийняти у власність
(купити) цілий житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 ( а. с. 13).

Відповідно до договору купівлі -
продажу земельної ділянки від 12.08.2008
року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за № 1751,
ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_2, як продавець
передає у власність, а ОСОБА_6 як
покупець приймає у власність земельну
ділянку, площею 0.1000 га, кадастровий
номер :03:034:0021, що знаходиться в
АДРЕСА_1 ( а. с. 14).

Згідно договору купівлі - продажу
земельної ділянки від 12.08.2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого в
реєстрі за № 1754, ОСОБА_3, мешканець
АДРЕСА_2, як продавець передає у
власність, а ОСОБА_6 як покупець
приймає у власність земельну ділянку,
площею 0.0090 га, кадастровий номер
:03:034:0022, що знаходиться в АДРЕСА_1 (
а. с. 15).

Зміст довідки № 640 від 20.05.2008 року,
виданої квартальним комітетом
«Добробут», за адресою, а саме: АДРЕСА_1,
зареєстрованих по домовій книжці
немає.(а.с. 11,97).

Свідоцтво про право власності №
2467 від 06.11.2007 року, видане виконавчим
комітетом Вінницької міської ради та
зареєстроване 22.11.2007 року в
Комунальному підприємстві «Вінницьке
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації» в реєстровій книзі №
176 за реєстровим № 3122, вказує, що
власником домоволодіння, яке
розташоване в АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.(а.с. 83).

Зміст довідки-характеристики № 9660 від
12.08.2008 року, наданої Комунальним
підприємством «Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» для представлення в
Вінницьку нотаріальну контору на
предмет відчуження цілого житлового
будинку з прибудовою та надбудовою,
вказує на те, що власником житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1, є
ОСОБА_3.(а.с. 84).

Заява ОСОБА_10, яка зареєстрована в
АДРЕСА_3, від 12.08.2008 року, посвідчена
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
вказує, що ОСОБА_10 дає свою згоду на
продаж її чоловіком ОСОБА_3 сумісно
придбаного під час перебування у шлюбі
цілого житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1.(а.с. 85).

Заява ОСОБА_6, зареєстрованого за
адресою АДРЕСА_4, посвідчена приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, вказує, що
ОСОБА_6 станом на 12.08.2008 року в шлюбі не
перебуває, однією сім'єю з особами, з
якими мав би право укласти шлюб, не
проживає.(а.с. 86).

Таким чином судом встановлено, що 12.08.2008
року ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_2, продав
належний йому на праві власності цілий
житловий будинок, що знаходиться в
АДРЕСА_1, та дві земельні ділянки, що
розташовані в АДРЕСА_1, ОСОБА_6, який у
зареєстрованому шлюбі на день вчинення
правочину не перебував, а дружина
продавця, яка зареєстрована в АДРЕСА_3,
надала свою згоду на вчинення
відповідного правочину, при цьому
зареєстрованих осіб, в тому числі
дітей, по місцю знаходження
відчужуваного будинку, а саме: АДРЕСА_1 -
не було.

Допитаний в судовому засіданні як
свідок позивач по справі ОСОБА_1 суду
показав, що жив з батьками на
орендованій квартирі, власного житла
не мали. Батько добудував придбаний
будинок по АДРЕСА_1 і вони із сім'єю
перейшли туди жити. Орієнтовно з літа
2007 року по осінь 2008 року проживали в
даному будинку. Згодом будинок продали.
Причини продажу не пояснювали, після
чого знову почали жити на орендованій
квартирі. З моменту одержання паспорта
громадянина України зареєстрований по
АДРЕСА_3 в судовому засіданні як свідок
ОСОБА_11 суду показала, що є головою
квартального комітету «Добробут».
ОСОБА_3 не був зареєстрований, але
проживав з літа 2007 року в будинку по
АДРЕСА_1. Зазначила, що квартальний
комітет «Добробут» є юридичною особою.
яка заснована на статуті, при цьому
дана особа не є ЖЕКом. Видавала довідки
№ 640 та № 902 ОСОБА_3 Зміст довідок
формувався залежно від намірів особи.
Зазначаючи обставини проживання
громадян, виходять із дат
правовстановлюючих документів на
будинок. Також довідки видають з
врахуванням відомостей, які
знаходяться у домовій книзі, яка
ведеться з власної ініціативи та
заповнюється головою квартального
комітету та секретарем. В домову книгу
теж записуються відомості з
правовстановлюючих документів на
будинковолодіння.

Допитаний в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_12 суду показав, що
проживає по АДРЕСА_5 і був сусідом
ОСОБА_3, який в 2007 році придбав та почав
перебудовувати будинок по АДРЕСА_1, а
згодом, в кінці 2008 року продав будинок
та виїхав. Підтвердив, що ОСОБА_3
проживав в даному будинку по АДРЕСА_1,
із своєю сім'єю.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_13 суду показала, що є
сестрою особи, яка продала будинок по
АДРЕСА_1, ОСОБА_3 Постійно навідувала
свою тітку, яка проживала по сусідству
з ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_6 Літом
приходила до тітки майже кожний день..
Підтвердила факт проживання ОСОБА_3 та
його сім'ї в будинку по АДРЕСА_1,
оскільки постійно спостерігала як
ОСОБА_3 проводить будівництво даного
будинку, де знаходились його дружина та
діти. Бачила як у будинку працював
телевізор.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_14 суду показала, що
проживає по сусідству: АДРЕСА_7. ОСОБА_3
придбав будинок 2007 року та почав його
перебудовувати. Працював кожен день і в
кінці літа 2007 року перейшов із своєю
сім'єю жити в даний будинок. Бачила на
подвір'ї дружину та дітей: хлопчика та
дівчинку. Вважає, що сім'я ОСОБА_3
проживала там до 2008 року.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_15 суду показала, що є
знайомою ОСОБА_3, який разом із своєю
сім'єю винаймав у її батька квартиру,
яка знаходиться по АДРЕСА_8, для
проживання. Проживали з 2004 року по
липень 2007 року, і в 2008 році знову осінню
попросились пожити. Просто жили без
орендної плати. Їй було відомо, що
ОСОБА_3 будується.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_16 суду показала, що з 2003
року проживає по ОСОБА_17. Знала, що
ОСОБА_3 купив будинок по АДРЕСА_1. Бачила
його та бригаду будівельників. Ні
жінки, ні дітей - не бачила. Будувався
будинок близько півтора року і був
проданий в 2008 році. Зазначила про
неприязні стосунки з ОСОБА_3, оскільки
він звинувачував її чоловіка в пропажі
будівельних матеріалів.

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_18 суду показала, що
проживає по АДРЕСА_9, по сусідству із
будинком, який придбав ОСОБА_3, який
брав участь у будівництві придбаного
будинку, однак згодом стосунки
погіршились та стали неприязними із-за
конфлікту щодо забору та господарських
споруд. Придбав ОСОБА_3 будинок в 2006
році. Не бачила ні його жінки, ні його
дітей.

Допитаний в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_19 суду показав, що
проживав напроти будинку, що був
придбаний ОСОБА_3, який появлявся на
будівництві о 10 год. та був там
орієнтовно до 18 год., контролюючи
будівництво. Будинок побудував близько
4 місяців. ОСОБА_3 та його сім'я в даному
будинку не проживали. Один раз ночували
будівельники. В домі, придбаному
ОСОБА_3, жодного разу не був.

Суд відхиляє та не бере до уваги при
ухваленні рішення одержані та
дослідженні в судовому засіданні
докази, а саме: покази всіх свідків,
оскільки вони є суперечливими, не
чіткими, при цьому жоден із свідків не
зміг чітко підтвердити обставини як
постійного проживання ОСОБА_3 та його
сім'ї в придбаному житловому будинку,
що розташований по АДРЕСА_1, так і
обставини щодо не проживання, так як
жодний із допитаних свідків не
зазначив суду про постійне проживання
відповідних осіб, тобто більше шести
місяців на рік, а саме останнє є ознакою
місця проживання в розумінні ст. 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», жодний із
свідків не був в середині приміщення
відповідного житлового будинку, в силу
чого не може стверджувати про
наявність об'єктивних обставин
проживання осіб у такому будинку, до
яких входить, в тому числі, обставини
побуту, що б вказували на наявність
реальних умов проживання, а саме:
санітарно-гігієнічних умов,
облаштованих кімнат для проживання
батьків та дітей, елементів інтер'єру,
спальних місць, постіль, посуду, одежі
тощо, в силу чого покази свідків
грунтуються лише на тимчасових
візуальних спостереженнях наявності
ОСОБА_3 та його сім'ї на присадибній
території та приміщенні будинку, в
якому проводились будівельні роботи, а
також правовстановлюючих документів
на відповідний будинок, останнє
стосується показів голови
квартального комітету, який обставини
проживання встановлював виключно із
дат правовстановлюючих документів, не
проводячи жодних актів обстеження.

Відповідно до довідки № 902, виданої
Квартальним комітетом «Добробут» від
02.09.2013 року, ОСОБА_3 був власником
будинку по АДРЕСА_1, з 06.03.2007 року по
12.08.2008 року, та проживав там зі своєю
сім'єю в складі: дружини - ОСОБА_10, дочки
- ОСОБА_20, та сина - ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно запису у погосподарській
книзі том І квартального комітету
«Добробут» Староміського району м.
Вінниця ОСОБА_3 значиться таким який
вибув із домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 9,10).

Враховуючи покази в судовому
засіданні голови квартального
комітету «Добробут» ОСОБА_11, згідно
яких записи заносились в
погосподарську книгу та довідки
надавались виходячи виключно із дат
правовстановлюючих документів на
відповідне домоволодіння, оцінюючи
докази у їх сукупності, суд вважає що
докази, а саме: довідка № 902 від 02.09.2013
року, видана Квартальним комітетом
«Добробут» та зазначені відомості в
погосподарській книзі том І
квартального комітету «Добробут»
Староміського району м. Вінниця щодо
вибуття ОСОБА_3 із домоволодіння
АДРЕСА_1, є належними, однак не
допустимими доказами обставин
постійного проживання ОСОБА_3 та його
сім'ї в житловому будинку АДРЕСА_1,
оскільки дані докази є наслідком
припущення посадових осіб
квартального комітету «Добробут» щодо
обставин фактичного постійного
проживання ОСОБА_3 та його сім'ї в
відповідному житловому будинку.

Копія домової книги будинку АДРЕСА_1
(а.с. 44,45), містить зазначення про
постійне місце проживання у даному
будинку ОСОБА_6, при цьому останній
запис про попереднього
зареєстрованого жителя даного
будинковолодіння датований 20.08.1999 року,
тобто запису про постійне місце
проживання, зареєстрованого у
визначеному законом порядку, ОСОБА_3 та
його дитини ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 -
немає.

Суд відхиляє та не бере до уваги при
ухваленні рішення дослідженні в
судовому засіданні докази, а саме:
довідку № 745 від 20.05.2011 року, довідку б/н
від 15.12.2011 року, видані квартальним
комітетом «Добробут»(а.с. 46,47), Акт від
21.12.2011 року (а.с. 48), які вказують на
обставини проживання ОСОБА_6 та його
сім'ї в будинку АДРЕСА_1, оскільки дані
обставини не входять до предмету
доказування по даній справі.

Копія свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1, виданого 29.06.2004 року
Відділом РАЦС Вінницького МУЮ
Вінницької області, ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 3371 ( а. с.
12).

Інформаційна довідка № 1488 від
14.02.2014 року, надана на запит суду першим
заступником начальника УДМС України у
Вінницькій області Ратушною А.П.,
вказує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, значиться зареєстрованим
по АДРЕСА_3, з 15.11.1994 року по теперішній
час.(а.с. 166).

Згідно відповіді ДМСУ у Вінницькій
області № 8456 від 27.09.2013 року на запит №
20 від 20.09.2013 року адвоката ОСОБА_4
підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, станом на 12.08.2008 року був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3;
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, станом
на 12.08.2008 року був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, станом на 12.08.2008 року була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.
49, 50).

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_3 та його сім'я станом на 12.08.2008
року не були зареєстровані у
відчужуваному будинку по АДРЕСА_1, при
цьому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
станом на 12.08.2008 року був
зареєстрований по місцю проживання
своєї матері ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, по АДРЕСА_3.

Відповідно до норми ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» в редакції чинній на дату
виникнення спірних правовідносин,
місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Реєстрація - внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
з питань реєстрації.

Отже, прописуючи зазначену вище
норму закону законодавець чітко
зазначив, що місце проживання фізичної
особи пов'язується виключно із
тривалістю проживання в певному місці
понад шість місяців на рік, при цьому
таке місце проживання реєструється, що
є єдиним підтвердженням місця
проживання, визначене на рівні закону.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, станом на
12.08.2008 року був зареєстрованим по
АДРЕСА_3, то відповідно і постійне місце
проживання ОСОБА_1 було по АДРЕСА_3, де
згідно досліджених в судовому
засіданні доказів проживала і його
мати, що не суперечить та узгоджується
із нормою ч.3 ст. 29 ЦК України.

Відповідно до п. 40 Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004
року № 20/5, у разі укладення
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, у тому числі
договорів щодо поділу, обміну
житлового будинку, квартири, а також
іншого цінного майна за участю осіб,
над якими встановлено опіку або
піклування, нотаріус перевіряє
наявність дозволу органу опіки та
піклування на укладення таких
договорів.

Зміст ч. 2 ст. 160 СК України
прописує, що місце проживання дитини,
яка досягла десяти років, визначається
за спільною згодою батьків та самої
дитини.

Норма ч.1 ст. 405 ЦК України
прописує, що члени сім'ї власника житла,
що проживають разом з ним, мають право
на користування цим житлом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1
станом на 12.08.2008 року, будучи
малолітньою особою та проживаючи з
матір'ю, мав право проживання та
користування житловим приміщенням, по
якому був зареєстрований разом із
своєю матір'ю, а саме: АДРЕСА_3, та мав
право проживання та користування
житловим приміщенням, в якому був
зареєстрований, а відтак у розумінні
норми ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» проживав, його
батько - ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_2, при
цьому участі в вчиненні правочину як
співвласник відчужуваного майна не
брав, що не передбачало станом на 12.08.2008
року обов'язковості згоди Органу опіки
та піклування та вказує на відсутність
жодних порушень майнових прав та
інтересів дитини продавця майна під
час вчинення відповідного правочину,
оскільки право проживання такої дитини
по місцю її реєстрації та по місцю
реєстрації її батьків не порушувалось,
а право власності на відповідне майно
було відсутнє.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Зміст частин першої - третьої, п'ятої та
шостої ст. 203 ЦК України зазначає, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Заява представника відповідачів
ОСОБА_4 про застосування строків
позовної давності до вимог позивача не
підлягає задоволенню, оскільки згідно
вимог ч. 4 ст. 261 ЦК України у разі
порушення цивільного права або
інтересу неповнолітньої особи позовна
давність починається від дня
досягнення нею повноліття, а так як
позивач досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 і
30.10.2013 року звернувся до суду з даним
позовом, то з врахуванням норм ст.ст. 253,
257 ЦК України, суд вважає, що позивач не
пропустив строк позовної давності.

За даних обставин, враховуючи, що
зазначені в позовній заяві та
підтримані в судовому засіданні
позивачем та його представником
підстави позову не знайшли свого
підтвердження, при цьому суд бере до
уваги, що позивач, будучи неповнолітнім
та не маючи права спільної власності на
відчужуване 12.08.2008 року його батьком
майно, що розташоване по АДРЕСА_1, та не
будучи зареєстрованим в такому житлі,
мав виключно право користування
житлом, в якому були зареєстровані, а
відтак в розумінні ст. 3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
проживали, його батьки, що виключає
наявність у позивача майнових прав на
все інше нерухоме майно, що, можливо,
належить на праві власності його
батькам, і при відчуженні якого
потрібна згода Органу опіки та
піклування, а тому суд приходить до
висновку, що при укладенні відповідних
договорів купівлі-продажу нотаріусом
відповідно до повноважень та у спосіб
передбачений законом було належним
чином та в достатньому об'ємі
встановлено відсутність майнових прав
дітей продавця на відчужуваний
житловий будинок, що не передбачало
одержання згоди Органу опіки та
піклування, а відтак суд не встановив
жодних порушень законодавства,
передбачених ст. 203 ЦК України, в тому
числі порушень прав та інтересів дітей
відчужувача майна при укладенні
відповідних договорів купівлі-продажу,
в силу чого суд вважає, що в задоволенні
позову необхідно відмовити повністю.

Судові витрати розподілити згідно ст. 88
ЦПК України, врахувавши, що сторона
відповідачів по справі не заявила суду
про понесені судові витрати.

Заходи забезпечення позову,
застосовані по даній справі ухвалою
Вінницьким міським судом Вінницької
області від 10.12.2013 року про арешт майна,
а саме: цілого житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1; земельної
ділянки площею 0,1000 га, у межах згідно з
планом, кадастровий номер :03:034:0021,
розташовану в АДРЕСА_1; земельної
ділянки площею 0,0090 га, у межах згідно з
планом, кадастровий номер :03:034:0022,
розташовану в АДРЕСА_1, - скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.
18 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст. 29,203, 215, 405 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 88, 154, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог: приватний нотаріус
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах
дітей Вінницької міської ради про
визнання договорів купівлі-продажу
будинку та земельних ділянок
недійсними.

Судові витрати, понесені позивачем,
залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя