Справа № 375/1883/13-ц Головуючий у І
інстанції Нечепоренко Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/1786/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рокитнянського районного суду
Київської області від 8 січня 2014 року у
справі за позовом Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_2
про відшкодування витрат за період
навчання ,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Національна академія
внутрішніх справ звернулася до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат за період
навчання.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилався на те, що
наказом ректора Київського
національного університету внутрішніх
справ від 22.07.2005 року відповідач
зарахований курсантом 1 курсу денної
форми навчання.

Під час навчання 29.10.2007 року між
сторонаим по справі було укладено
договір № Ко-113 про підготовку фахівця,
відповідно якого, ОСОБА_2 навчався за
рахунок коштів державного бюджету і
зобов'язався після закінчення навчання
відпрацювати не менше 3-х років за
місцем розподілу, а у разі відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ протягом
перших 3-х років після закінчення
навчання - відшкодувати фактичні
витрати за період навчання.

Позивач посилався на те, що з 01.09.2005 року
по 19.06.2009 рік відповідач перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утриманням та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг. По закінченні
навчального закладу відповідачу
присвоєно кваліфікацію юриста за
спеціальністю правознавство та видано
диплом спеціаліста і він направлений
для подальшого проходження служби.

До закінчення трирічного терміну
наказом УМВС України у Київській
області від 17.02.2011 року за № 235 о/с
відповідача звільнено з ОВС згідно з п.
64 «є» - за порушення дисципліни.

В зв'язку з порушенням умов
вищевказаного договору позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 витрати на навчання
в розмірі 17 535,36 грн. та судові витрати.

Рішенням Рокитнянського районного
суду Київської області від 8 січня 2014
року позовні вимоги Національної
академії внутрішніх справ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Національної академії внутрішніх
справ вартість навчання у розмірі 17 535
грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 229
грн. 40 коп., а всього стягнуто 17 764 грн. 96
коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив скасувати рішення суду
першої інстанції з підстав неповного
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову Національної
академії внутрішніх справ про
стягнення з нього зазначеної суми.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Зі змісту розпорядженням КМУ від 27.08.2010
року за № 1709-р «Про реорганізацію
деяких вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ»
вбачається, що реорганізований в
Національну академію внутрішніх справ,
відповідач зарахований курсантом 1
курсу денної форми навчання. Під час
навчання 29.10.07 між позивачем та
відповідачем укладено договір № Ко-113
про підготовку фахівця, відповідно
якого, відповідач навчався за рахунок
коштів державного бюджету і
зобов'язався після закінчення навчання
відпрацювати не менше 3-х років за
місцем розподілу, а у разі відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ протягом
перших 3-х років після закінчення
навчання - відшкодувати фактичні
витрати за період навчання ( а.с. 14-15).

Судом першої інстанції встановлено, що
з 01.09.2005 року по 19.06.2009 рік відповідач
перебував на державному забезпеченні,
був забезпечений харчуванням, речовим
майном, грошовим утриманням та житлом
із наданням відповідних комунальних
послуг.

По закінченні вказаного навчального
закладу ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію
юриста за спеціальністю правознавство
та видано диплом спеціаліста і він
направлений для подальшого
проходження служби, проте до
закінчення трирічного терміну
перебування на службі після закінчення
навчального закладу наказом УМВС
України у Київській області від 17.02.2011
року № 235 о/с ОСОБА_2 звільнено з ОВС
згідно з п.64 «є» «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого
Постановою KM УРСР від 29.07.1991 № 114 - за
порушення дисципліни ( а.с. 17, 18).

Відповідно до ст.56 Закону України «Про
вишу освіту» випускник вищого
навчального закладу, який навчався за
державним замовленням і якому
присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою
освітою певного
освітньо-кваліфікаційного рівня,
працевлаштовується на підставі
направлення на роботу відповідно до
угоди, укладеної між замовником,
керівником вищого навчального закладу
та випускником.

Відповідно п.2.1.3. Типового договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України N150
виконавець зобов'язаний забезпечити
особу харчуванням, речовим майном, та
грошовим утриманням за нормами,
затвердженими нормативно правовими
актами МВС України.

Згідно п.3.2. Типового договору
підставою для відшкодування фактичних
витрат на підготовку фахівця є відмова
від подальшого проходження служби в
ОВС протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Згідно п.4.1.,4.2 вищезазначеного Типового
договору, відшкодування здійснюється в
розмірі фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням; перевезенням до місця,
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, за направленням до місця
служби після закінчення навчального
закладу; оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв. У разі
дострокового розірвання договору
здійснюється розрахунок фактичних
витрат за відповідними видами
забезпечення згідно з нормами
утримання на день, який зазначено в
наказі про відрахування з навчального
закладу та звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідач звільнений з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни до закінчення
встановленого трирічного терміну
перебування на службі після навчання,
відповідно до умов п. 3.1 вищевказаного
договору № Ко-113 на відповідача
покладено обов'язок відшкодування
позивачу витрат на навчання.

Розрахунок витрат правомірно
здійснено відповідно до Порядку
відшкодування, зокрема відповідно до ч.
1, 2 п. 5 вказаного Порядку, а у довідках
про доходи та відрахування відображено
грошове утримання за вищевказаний
період та складає 17 535, 36 грн., які суд
першої інстанції правомірно стягнув з
ОСОБА_2 на користь позивача.

Крім того, зі змісту листа від 05.09.2012
року за № 46/4744 вбачається, що ОСОБА_2
було повідомлено про вищевказану суму
заборгованості та про необхідність її
відшкодування ( а.с. 8 - 9).

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Таким чином доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
рішення є безпідставними і повністю
спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які спростували б
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення апеляційна
скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої
інстанції повно і всебічно з'ясовані
всі обставини справи, доказам дана
належна правова оцінка, а ухвалене
рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 293 ,303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 8 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: