У Х В А Л А І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И 26 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у
складі: головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Писаної Т.О., Юровської Г.В.,-
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
5 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 17
вересня 2014 року, в с т а н
о в и л а: У квітні 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український міжнародний банк» (далі -
ПАТ «Перший Український міжнародний
банк») звернулося до суду з позовом, в
якому просило стягнути на його користь
з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором від 30 листопада 2007 року №
5748747 у сумі 27 481, 01 доларів США, з яких: 24
247, 94 доларів США - сума заборгованості
за кредитом, 3 233, 07 доларів США - сума
заборгованості зі сплати відсотків за
користування кредитом, 2 238,25 доларів
США - пеня за порушення строків
виконання зобов'язання, 380 доларів США -
сума штрафів за порушення відповідачем
обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6
кредитного договору, 19 867 грн 64 коп. -
сума штрафів за порушення відповідачем
обов'язків щодо поновлення дії
договорів страхування. Позивач
посилався на те, що 30 листопада 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«Перший Український міжнародний банк»
(далі - ЗАТ «Перший Український
міжнародний банк»», правонаступником
якого є ПАТ «Перший Український
міжнародний банк», та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір № 5748747,
відповідно до умов якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 38 000
доларів США зі сплатою 12,90 % за
користування кредитом та кінцевим
терміном повернення коштів до 30
листопада 2022 року. У забезпечення
виконання зобов'язання за цим
договором, 30 листопада
2007 року між ЗАТ «Перший Український
міжнародний банк» та ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки № 5748755,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 59,8 кв. м., житловою
площею 41,6 кв. м, що
належить на праві власності
відповідачу. ОСОБА_5 не виконував
належним чином своїх договірних
зобов'язань, у зв'язку з чим 5 липня 2013
року йому була вручена письмова вимога
від 13 червня 2013 року вих. № DNI-44/286 про
дострокове повернення всієї суми
кредиту та процентів за користування
кредитом, яка залишилася невиконаною.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 5 серпня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2014 року, позов ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
задоволено, стягнуто на його користь з
ОСОБА_5 заборгованість за кредитним
договором від 30 листопада 2007 року №
5748747 у загальному розмірі 27 481, 01 доларів
США, з яких: 24 247, 94 доларів США - сума
заборгованості за кредитом, 3 233, 07
доларів США - сума заборгованості зі
сплати відсотків за користування
кредитом, 2 238,25 доларів США - пеня за
порушення строків виконання
зобов'язання, 380 доларів США - сума
штрафів за порушення обов'язків за
договором, 19 867 грн 64 коп. - сума штрафів
за порушення відповідачем обов'язків
щодо поновлення дії договорів
страхування. Вирішено питання про
судові витрати. У касаційній скарзі
ОСОБА_5 порушує питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвали апеляційного суду, мотивуючи
свої доводи порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
із направленням справи на новий
розгляд до суду першої
інстанції.Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно
до норм матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Судові рішення не
відповідають цим вимогам. Так,
районним судом встановлено, що
відповідно до укладеного між ЗАТ
«Перший Український міжнародний банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український міжнародний банк», та
ОСОБА_5 договору від 30 листопада 2007 року
№ 5748747 останньому було надано кредит на
загальну суму 38 000 доларів США зі
сплатою 12,90 % за користування кредитом
та кінцевим терміном повернення коштів
до 30 листопада 2022 року. У
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором № 5748747 30
листопада 2007 року між ЗАТ «Перший
Український міжнародний банк» та
ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки
№ 5748755, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 59,8
кв. м., житловою площею 41,6 кв. м, що
належить на праві власності
відповідачу. У порушення ст. ст. 525, 526,
527, 530 ЦК України ОСОБА_5 не виконав своїх
договірних зобов'язань. Встановивши
вищезазначені обставини у даній
справі, суд першої інстанції, з яким
погодився й апеляційний суд, дійшов
висновку, що позовні вимоги ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
є обґрунтованими, виходячи із того, що
позивач всі передбачені договором
умови виконав у повному обсязі, проте
відповідач не повернув кредит й
ухилився від виконання своїх
обов'язків за кредитним договором.
Однак такі висновки судів слід визнати
передчасними з наступних підстав. У
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від 24
вересня 2014 року у справі № 6-145цс14,
зазначено, що грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях. Використання
іноземної валюти, а також платіжних
документів в іноземній валюті при
здійсненні розрахунків на території
України за зобов'язаннями допускається
у випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом. У силу положень
статей 192, 533 ЦК України та статті 5
Декрету Кабінету Міністрів України від
19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», вирішуючи спір про
стягнення боргу за кредитним договором
в іноземній валюті, суд повинен
установити наявність в банку ліцензії
на здійснення операцій з валютними
цінностями, а встановивши вказані
обставини, - стягнути грошову суму в
іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті в гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом. Вирішуючи
даний спір про стягнення боргу в
іноземній валюті, суди не дотрималися
вищезазначених вимог й не перевірили
наявності у банку генеральної
ліцензії, що свідчить про неповне
з'ясування судами всіх обставин у
справі. Ураховуючи, що судами не
дотримані всі вимоги процесуального
закону, що унеможливило встановлення
фактичних обставин справи, які мають
значення для правильного вирішення
справи, ухвалені судові рішення
законними та обґрунтованими визнати не
можна, а тому вони підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л
и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити. Рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
5 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
17 вересня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції. Ухвала
оскарженню не підлягає.Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

Т.О. Писана

Г.В. Юровська