Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/792/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Мохонько В.В.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

12.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник
О.І.

при
секретарі: Крисановій Ю.О.

за участю позивача

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
комунального закладу «Навчальний
науково-педагогічний комплекс
Кіровоградської міської ради» на
рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 10 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до
комунального закладу «Навчальний
науково-педагогічний комплекс
Кіровоградської міської ради» про
стягнення заборгованої заробітної
плати, середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до
комунального закладу «Навчальний
науково-педагогічний комплекс
Кіровоградської міської ради» про
стягнення заборгованої заробітної
плати, компенсації заробітної плати в
зв'язку з порушенням термінів її
виплати, відшкодування моральної
шкоди.

Зазначала, що працювала з 16
серпня 2004 року у відповідача на посаді
викладача історії та права і 15 серпня
2013 року була звільнена з посади у
зв'язку із закінчення дії контракту.
При звільненні відповідачем не
виплачена заборгованість по
заробітній платі за червень-серпень 2013
року в сумі 7366 грн.46 коп., що є підставою
для стягнення з відповідача зазначеної
суми,а також відповідно до ст.117 КЗпП
України середнього заробітку за
затримку розрахунку по день фактичного
розрахунку

Просила стягнути з відповідача на
її користь зазначену суму
заборгованості, середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні по
день ухвалення рішення, та на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної порушенням її трудових
прав, 20000 грн.

Рішенням Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 10 грудня 2013
року позов задоволено частково,
стягнуто на користь позивача
заборгованість по заробітній платі в
сумі 6516 грн.46 коп., середній заробіток
за затримку розрахунку при звільненні
5706 грн. 25 коп., на відшкодування
моральної шкоди 1000 грн. та судовий збір
в дохід держави в сумі 229 грн.40 коп.

Додатковим рішенням від 31 січня
2014 року з відповідача в дохід держави
стягнуто судовий збір за вимогу
немайнового характеру 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди, ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні зазначених позовних вимог.
Посилається на те, що суд вийшов за межі
позовних вимог, оскільки позивач не
заявляла вимоги про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні, а просила
компенсацію втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати. Суд не зазначив, в чому
полягає завдана позивачу моральна
шкода та яких саме моральних страждань
зазнала позивачка.

В засіданні апеляційного суду
позивач просила відхилити апеляційну
скаргу, оскільки рішення суду є
справедливим і відповідає матеріалам
справи та вимогам закону. Пояснила, що
невиплата їй заробітної плати
поставила її сім'ю в скрутне
матеріальне становище, вона має двох
малолітніх дітей, один з яких страждає
на тяжку форму алергії та потребує
постійного лікування, що
підтверджується медичними довідками.
Заборгована зарплата їй виплачена 20
грудня 2013 року після ухвалення рішення
суду.

Представник відповідача
повідомлений про час та місце розгляду
справи під розписку (а.с.96-98), в
засідання апеляційного суду не прибув.

Неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не є
істотними (ч.1 ст.308 ЦПК України).

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи,
наказом №93-к від 15 серпня 2013 року
комунального закладу "Навчальний
науково-педагогічний комплекс
Кіровоградської міської ради" позивач
ОСОБА_2 звільнена з посади викладача
економічного відділення
Кіровоградського
кібернетико-технічного коледжу 15
серпня 2013 року в зв'язку із закінченням
терміну дії контракту відповідно до п.8
ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.8).

В день звільнення позивачу не
виплачено заборгованість по
заробітній платі та компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 7366 грн.46
коп. (а.с.7,9), 04 грудня 2013 року на
погашення заборгованості виплачено 850
грн. (а.с.43), Виплату позивачу
заборгованої суми відповідач здійснив
20 грудня 2013 року після ухвалення
рішення суду.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. Таким чином, закон прямо
покладає на підприємство, установу,
організацію обов'язок провести зі
звільненим працівником повний
розрахунок, виплатити всі суми, що
належать йому; у разі невиконання
такого обов'язку з вини власника або
уповноваженого ним органу наступає
передбачена ст. 117 КЗпП України
відповідальність. За своєю суттю
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні є
компенсаційною виплатою за порушення
права на оплату праці, яка
нараховується в розмірі середнього
заробітку.

В п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999
року № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що не проведення розрахунку
з працівником у день звільнення є
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Відсутність
фінансово-господарської діяльності
або коштів у роботодавця не виключає
його вини в невиплаті належних
звільненому працівникові коштів та не
звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

За таких обставин суд дійшов
правильного і обґрунтованого висновку
про стягнення з комунального закладу
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні за період з 16
серпня 2013 року по 10 грудня 2013 року в
сумі 5706 грн.25 коп. Розмір
середньоденної заробітної плати в сумі
68 грн.75 коп. підтверджується довідкою
відповідача (а.с.20).

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд вийшов за межі позовних вимог та
замість стягнення компенсації втрати
частини заробітної плати в зв'язку з
порушенням термінів її виплати, як
просила позивач в позовній заяві,
стягнув на її користь середній
заробіток за затримку розрахунку при
звільненні, спростовуються
матеріалами справи.

Зокрема, в позовній заяві
позивач просила стягнути з відповідача
компенсацію за затримку розрахунку при
звільненні на підставі ст.117 КЗпП
України в сумі 68 грн.75 коп. за кожен день
затримки (а.с.1). Згідно зі ст. 119 ЦПК
України підставами позову, які суд не
може змінити без згоди позивача, є
обставини, якими останній обґрунтовує
вимоги. При вирішенні спору суд першої
інстанції застосував саме ту норму
закону, якою обґрунтовувалися вимоги
позивача.

Право на відшкодування моральної
шкоди передбачено ст.237-1 КЗпП України.
Позивач зазначала, що відповідач, не
виплативши заробітної плати, позбавив
її джерела існування, вона має двох
малолітніх дітей, один з яких пішов у
перший клас, а інший хворіє та потребує
лікування, на підтвердження цих
обставин вона надала відповідні докази
(а.с.12-14,18-19). Суд встановив, що права
позивача на своєчасне отримання
заробітної плати порушені, що призвело
до моральних страждань позивача,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
необхідності докладання додаткових
зусиль для організації свого життя. З
урахуванням цих обставин та, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди в сумі
1000 грн.

В межах доводів апеляційної
скарги підстав для зміни або
скасування рішення суду не
встановлено. Рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі не оскаржується.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308,ст.313,п.1 ч.1
ст.314,ст.315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу комунального
закладу «Навчальний
науково-педагогічний комплекс
Кіровоградської міської ради»
відхилити, а рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 10
грудня 2013 року в частині стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: