АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8547/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С. Г. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 11 червня
2014р. за позовом ОСОБА_2 до Міського
комунального підприємства
«Дніпропетровський електротранспорт»,
Депо № 1 МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Міського комунального
підприємства «Дніпропетровський
електротранспорт», Депо № 1 МКП
«Дніпропетровський електротранспорт»
про стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що
наказом № 197 від 06.05.2010р. його було
відсторонено від роботи до розгляду
судом цивільної справи про поновлення
на роботі. Рішенням суду йому було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про поновлення на роботі, однак у
трудовій книжці з 07.05.2010р. існує запис
про відсторонення від роботи, що
заважало йому працевлаштуватися на
іншу роботу, зареєструватися у центрі
зайнятості як безробітній, у зв'язку з
чим він залишився без коштів, а тому
посилаючись на вказані обставини
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь суму середнього
заробітку за вимушений прогул за
період існування запису в трудовій
книжці з 07.05.2010р. до 16.03.2011р. у розмірі 40
837,63грн. з урахуванням компенсації та
індексації, а також просив стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 20
000грн.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 11.06.2014р.
ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні
позовних вимог до Міського
комунального підприємства
«Дніпропетровський електротранспорт»,
Депо № 1 МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційних скарг та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
в частині правового обґрунтування
відмови у задоволенні позову зміні з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_2
працював в Депо № 1 Міського
комунального підприємства
«Дніпропетровський електротранспорт»
на посаді водія пасажирського
тролейбусу з 08.09.2006р. до 11.06.2007р. та був
звільнений на підставі наказу № 222 від
12.06.2007р. Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11.12.2009р.
він був поновлений на роботі, про що
було видано наказ на підприємстві № 426
від 14.12.2009р.

ОСОБА_2 був допущений до роботи і
працював в Депо № 1 на посаді водія
тролейбусу 3-го класу. Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22.03.2010р. рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11.12.2009р.
було скасовано, та справу направлено на
новий розгляд.

Наказом № 197 від 06.05.2010р. ОСОБА_2 було
відсторонено від роботи з 07.05.2010р. з
внесенням запису у трудову книжку до
розгляду судом цивільної справи про
поновлення на роботі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
30.08.2010р. ОСОБА_2 було відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
поновлення його на роботі. Вказане
рішення набрало законної сили
відповідно до ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28.08.2010
року.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 15.06.2012р.
ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні
позову про скасування наказу № 197 від
06.05.2010р. про відсторонення від роботи,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
у зв'язку з тим, що наказом № 110 від
16.03.2011 року МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» наказ № 197 від
06.05.2010р. був скасований у зв'язку з
набранням законної сили рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 30.08.2010р.
про відмову ОСОБА_2 у задоволенні
позову про поновленні на роботі.

Звернувшись до суду з позовом про
стягнення суми середнього заробітку за
період з 07.05.2010р. до 16.03.2011р. у розмірі 40
837,63грн. з урахуванням компенсації та
індексації і моральної шкоди, позивач
зазначав, що вказаний запис у трудовій
книжці про відсторонення його від
роботи перешкоджав йому
працевлаштуватись на іншу роботу,
зареєструватися у центрі зайнятості як
безробітній.

Відповідно до вимоги ч.1, ст. 233 КЗпП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», встановлені статтями 228, 233
КЗпП строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін. У кожному випадку суд
зобов'язаний перевірити і обговорити
причини пропуску цих строків, а також
навести у рішенні мотиви, чому він
поновлює або вважає неможливим
поновити порушений строк. Передбачений
ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється
на всі випадки звільнення незалежно
від підстав припинення трудового
договору.

Враховуючи, що запис у трудовій книжці
про відсторонення ОСОБА_2 від роботи на
підставі наказу № 197 від 06.05.2010р.
винесено з порушенням вимог чинного
законодавства, а тому відлік 3-х
місячного строку розпочався з
наступного дня після видання наказу,
тобто з 07.05.2010р.

Разом з тим, позивач звернувся до суду
за захистом порушено права 25.02.2014р.,
тобто з пропуском зазначеного строку, а
тому колегія суддів вважає, що в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення середнього заробітку за
вимушений прогул за період існування
запису в трудовій книжці з 07.05.2010р. до
16.03.2011р. у розмірі 40 837,63грн. з
урахуванням компенсації та індексації,
а також моральної шкоди у розмірі 20
000грн. слід відмовити у зв'язку з
пропуском ним строку звернення до суду.

Оскільки суд першої інстанції при
розгляді справи не врахував наведені
обставини та норми права якими вони
регулюються, а тому рішення суду в
частині правового обґрунтування
відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Міського комунального підприємства
«Дніпропетровський електротранспорт»,
Депо № 1 МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди підлягає зміні на підставі ст.309
ЦПК України, а апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.304,307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 11 червня
2014р. в частині правового обґрунтування
відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Міського комунального підприємства
«Дніпропетровський електротранспорт»,
Депо № 1 МКП «Дніпропетровський
електротранспорт» про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди змінити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: