РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Зуб Г.А.

за участю секретарів
Хлистун Ю.А., Левченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1,
третя особа - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2013 року представник позивача
звернувся до суду з позовом, в якому з
подальшим уточненням просить стягнути
з відповідача на користь позивача
вартість безпідставно спожитої
теплової енергії у сумі 40 380,17 грн. за
період з 01.01.2011 року по 14.04.2014 року у тому
числі: вартість безпідставно спожитої
теплової енергії - 39 037,25 грн. та 3% річних
- 1342,92 грн. та судові витрати,
посилаючись на те, що відповідачу на
праві власності згідно рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 13.02.2008р. належать нежитлові
приміщення в житловому будинку №15 по
вул. Чубаря м. Харкова з
централізованою системою опалення
загальною площею 90,5 кв.м. Відповідач
безпідставно користується тепловою
енергією. Відповідач як власник
нежитлових приміщень договір
купівлі-продажу теплової енергії для
опалення вказаного приміщення не
укладав. Згідно з актами без
договірного споживання №ОКТ/973 від
17.06.2009 року та №174/6772 від 02.11.2012р.
відповідачу були надані приписи
укласти договір та сплатити вартість
безпідставно спожитої енергії. На
підставі чого відповідачу були
направлені листи з вимогою сплати
вартість безпідставно спожитої
теплової енергії, які відповідачем
були залишені без задоволення.
Відповідач не сплачує рахунки.
Постачання теплової енергії
відповідачу підтверджується актами
про підключення споживача до джерела
теплової енергії. У зв'язку з тим, що
приміщення відповідача не обладнано
окремим тепловим вводом, позивач не мав
технічної можливості здійснити їх
відключення. Тому, на підставі ст. 625 ЦК
України, відповідач повинен сплатити
вартість безпідставно спожитої
енергії з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми.

27.02.2014 року відповідач за первісним
позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до КП «ХТМ»,
в якій просить зобов'язати КП «ХТМ»
здійснити розрахунок та перерахунок
обсягів та вартості фактично наданих
послуг з теплопостачання у нежитлове
приміщення за АДРЕСА_1 за весь період на
підставі визначених у встановленому
порядку показників теплового
навантаження для даного приміщення 5183,2
ккал/год. В обґрунтування позовних
вимог посилається на наступне.
Відповідно до договору позики ФОП
ОСОБА_2 є користувачем вказаного
нежитлового приміщення. Зазначений
офіс ФОП ОСОБА_2 використовує за згодою
власника у своїй підприємницькій
діяльності, у зв'язку з чим має потребу
у його опаленні у період опалювального
сезону. Отримувати теплову енергію для
офісу позивач за зустрічним позовом та
ФОП ОСОБА_2 може тільки від відповідача
за зустрічним позовом, який є
монополістом на постачання теплової
енергію. Відповідно до п. 39 Правил
користування тепловою енергією,
позивач за зустрічним позовом як
споживач теплової енергії має право
вимагати проведення по будинках, не
обладнаних приладами комерційного
обліку теплової енергії, нарахування
реально спожитої кількості тепла на
потреби опалення відповідно до
визначених договором теплових
навантажень будинків, реальних
температур теплоносія в теплових
мережах, температур зовнішнього
повітря та тривалості розрахункового
періоду, про що позивач за зустрічним
позовом неодноразово звертався до
відповідача за зустрічним позовом.
Отже, суть спору у правильному
визначенні навантаження на дане
приміщення, від чого залежать тарифи на
послуги теплопостачання. Відповідач за
зустрічним позовом вважає, що позивач
повинен сплатити за кількість тепла,
яка більше, ніж фактично можуть
передати тепла конкретні опалювальні
прилади зокрема за рахунок, як вважає
позивач за первісним позовом якогось
міфічного перепотоку теплової енергії
через перекриття з опалювальним
цоколем, в якому розташовані інші
приміщення. Але, позивач за зустрічним
позовом не має ніякого відношення до
інших приміщень. Розрахунок теплового
навантаження на опалення приміщення
було здійснено користувачем
приміщення самостійно із залученням ДП
«Діпроуз». Відповідно до здійснених
розрахунків, максимально можливе
теплове навантаження по існуючим
нагрівальним приладам максимально
складає 5183,2 ккал/год, тобто 0,0051
гкал/год, відповідно до існуючих у
даному конкретному випадку
опалювальних приладів. Зазначений
розрахунок також було направлено
відповідачу за зустрічним позовом на
погодження, але був залишений без
задоволення. Відповідно до реальних
результатів розрахованого теплового
навантаження, позивачем за зустрічним
позовом сплачувалися послуги з
теплопостачання.

В судове засідання представники
позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за первісним
позовом з'явились, позов підтримали
повністю, просили задовольнити, в
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити в повному обсязі,
посилаюсь на його необґрунтованість.

В судове засідання представник
відповідача ОСОБА_5 та відповідач
ОСОБА_1 за первісним позовом з'явились,
в задоволенні первісного позову
просили відмовити повністю у зв'язку з
його надуманістю, зустрічний позов
підтримали в повному обсязі, просили
задовольнити.

Третя особа ФОП ОСОБА_2 за первісним
позовом в судове засідання з'явилась, у
задоволенні первісного позову просила
відмовити, оскільки вона сплачує
послуги з теплопостачання, зустрічний
позов підтримала, просила
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов КП «ХТМ» та зустрічний позов
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення Київського
районного суду м. Харкова від 13.02.2008
року, за ОСОБА_1 визнано право власності
на нежитлові приміщення офісу №№4-1-:-4-7(
колишня квартира №4) загальною площею
90,5 кв.м., розташовані на першому поверсі
в літ. «А-5» по АДРЕСА_1. (а.с. 5).

ОСОБА_1 є власником вказаних
нежитлових приміщень, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, реєстр. № 18326025. (а.с. 6).

В судовому засіданні сторони визнали
встановленим та таким, що не підлягає
судовому доказуванню, факт того, що між
позивачем та відповідачем відсутній
договір купівлі-продажу теплової
енергії та гарячої води. Сторони також
визнали доведеним факт того, що з 2008
року по теперішній час нежитлові
приміщення офісу по АДРЕСА_1, що
належать ОСОБА_1 підключені до
центральних теплових мереж і позивачем
надані послуги по постачанню теплової
енергії в зазначені нежитлові
приміщення.

Відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» теплова енергія -
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу; споживач теплової
енергії - фізична або юридична особа,
яка використовує теплову енергію на
підставі договору. Тобто регулювання
відносин здійснюється щодо постачання
теплової енергії, яка призначена для
купівлі - продажу. Основним обов'язком
споживача теплової енергії є своєчасне
укладення договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Факт використання відповідачем
тепловою енергією підтверджується
також актами обстеження системи
теплоспоживання об'єкта № ОКТ/973 від
17.06.2009 р., № 174/6772 від 02.11.2012 року, , якими
було зафіксовано факт користування
ОСОБА_1 тепловою енергією без укладення
договору та надано припис укласти
договір, сплатити нарахування за
використану теплову енергію без
договору (а.с. 8-9).

Згідно п. 3 Правила користування
тепловою енергією споживач теплової
енергії є фізична особа, яка є
власником будівлі або суб'єктом
підприємницької діяльності, чи
юридична особа, яка використовує
теплову енергію відповідно до
договору.

Постачання теплової енергії
відповідачу підтверджується актом про
підключення вбудованого споживача до
джерела теплової енергії дільниці від
12.10.2010 року за № 174/14477-В, актом про
відключення споживача від джерела
теплової енергії від 19.04.2011 року за №
174/13460-В, актом про підключення
вбудованого споживача до джерела
теплової енергії від 22.10.2011 року за №
174/15128-В, актом про відключення
споживача від джерела теплової енергії
від 09.04.2012 року за № 174/14073-В, актом про
підключення вбудованого споживача до
джерела теплової енергії від 21.10.2012
року за № 174/17312-В, актом про
відключення споживача від джерела
теплової енергії від 14.04.2013 року за №
174/761-В (а.с. 9-11).

Відповідно до наданих квитанцій,
відповідач за первісним позовом ОСОБА_1
здійснював часткову оплату вартості
спожитої теплової енергії. (а.с. 12-23).

Згідно договору позики від 01.07.2011 року,
укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та
третьою особою ФОП ОСОБА_2, предметом
цього договору є нежитлові приміщення,
розташовані за АДРЕСА_1. Кінцевою датою
використання позики є 31.12.2013 року. (а.с.
51-53).

Відповідно до наданих квитанцій, третя
особа сплачувала за послуги з
теплопостачання. (а.с. 54-54в).

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 13.02.2013 року, позов КП «ХТМ»
задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 суму
заборгованості в розмірі 18 418,45 грн.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13.08.2013 року,
рішення Київського районного суду м.
Харкова змінено, а саме зменшено розмір
стягнення, суму заборгованості до 5 883,07
грн., суму 3% річних до 176,49 грн. (а.с. 87-94).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Відповідно до розрахунку наданого
позивачем, заборгованість за період з
01.01.2011 року по 14.04.2014 року становить 40
380,17 грн. Але, відповідно до наданих
квитанцій, ФОП ОСОБА_2 сплатила 11 100,00
грн. заборгованості за
теплопостачання, остання квитанція
датована 18.04.2013 року.

Вище приведені обставини та факти у їх
сукупності дають суду можливість
зробити висновок про те, що в ході
судового розгляду справи
представником позивача були
обґрунтовані обставини, на які він
посилався як на підстави своїх вимог, а
відповідач не обґрунтував свої
заперечення.

На даний момент відповідач
користується тепловою енергією, однак
не в повному обсязі виконує свої
зобов'язання щодо їх сплати перед
позивачем.

Таким чином, суд задовольняє частково
позовні вимоги КП «Харківські теплові
мережі» та стягує на його користь з
відповідача ОСОБА_1 заборгованість за
послуги теплопостачання в розмірі 27
937,25 грн. та 3% рчних в розмірі 838,43 грн.

Відповідно до розрахунку теплового
навантаження на опалення нежитлових
приміщень 1-го поверху №4-1-4-7 в літ. «А-5»
по АДРЕСА_1 по існуючим нагрівальним
приладам, виготовленого на замовлення
ФОП ОСОБА_2 - ХФ «Діпроуз», максимальне
теплове навантаження складає 5183,2
ккал/год, тобто ),0051 гкал/год. (а.с. 73-77).

Відповідно до п. 39 Правил користування
тепловою енергією, споживач має право:
вимагати проведення по будинках, не
обладнаних приладами комерційного
обліку теплової енергії, нарахування
реально спожитої кількості тепла на
потреби опалення відповідно до
визначених договором теплових
навантажень будинків, реальних
температур теплоносія в теплових
мережах, температур зовнішнього
повітря та тривалості розрахункового
періоду.

Відповідно до службової записки №257
від 07.02.2013 року начальника центру
контролю та обліку теплопостачання
ОСОБА_6 Київського філіалу КП «ХТМ»,
фактична величина теплового
навантаження вказаних нежитлових
приміщень становить 0,0075 ккал/год. (а.с.
118).

Відповідно до висновку спеціаліста по
розрахунку навантаження на опалення
вказаних вище не житлових приміщень по
існуючим нагрівальним приладам ОСОБА_7
від 07.05.2014 року, теплове навантаження на
опалення при постачанні тепла в
нежитлові приміщення становить 5183,2
ккал/год. (а.с. 144-149).

Відповідно до висновку судової
технічної експертизи,яку виконувала
також спеціаліст ОСОБА_7, фактичне
теплове навантаження при
теплопостачанні становить 5183,2
ккал/год, розрахункове теплове
навантаження при теплопостачанні в
вказані нежитлові приміщення
становить 5201,8 ккал/год. Показник
теплового навантаження 5183,2 ккал/год
відповідає конкретно тому обладнанню,
яке знаходиться у нежитловому
приміщенні за АДРЕСА_1 (а.с. 192-207).

Спеціаліст ОСОБА_7 надала розрахунок
навантаження від 07.05.2014 року, вона і як
експерт надала висновок
судово-технічної експертизи по даній
цивільній справі, де встановлено
теплове навантаження в кількості 5183,2
ккал/год.

Але, суд не приймає зазначені висновки
спеціаліста ОСОБА_8 і її висновок як
експерта, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що при
розрахунках теплового навантаження
ОСОБА_7 припустила декілька суттєвих
помилок, а саме: при розрахунку
кількості тепла Q3 та Q4 від відкрито
прокладених неізольованих
трубопроводів неправильно проведено
переведення показників екм в кВт і кВт
в ккал/год та застосовані коефіцієнти
0,08 та 0,15, які не передбачені при
визначенні корисної тепловіддачі
відкрито прокладених трубопроводів
системи центрального опалення згідно з
даними, викладеними в таблиці ІІІ.36
(стор. 154, Довідника з теплопостачання
та вентиляції) не передбачені; в
розрахунку теплових втрат по
приміщенням в приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-7
невірно застосовано коефіцієнт 0,4, який
відповідно до БНіП ІІ-3-79 «Норми
проектування» (табл. 3) застосовується
для перекриттів над неопалювальним
технічним підпіллям, що розташоване
нижче рівня землі. В даному випадку
необхідно застосовувати коефіцієнт 1;
згідно Змін № 1 БніП 2.04.05-91 «Опалення,
вентиляція та кондиціювання» в
розрахунку теплових втрат по
приміщенням не враховано втрати тепла
на підігрів зовнішнього повітря, що
проникає через вхідні двері, та в
приміщеннях 1-1, 1-2, 1-3, 1-7 невірно
застосовано показники Тв - Тн; в
теплотехнічному розрахунку
огороджувальних конструкцій враховано
опір теплопередачі вікна R=0,49м20С/Вт без
надання підтверджуючої цей показник
технічної документації; в
теплотехнічному розрахунку
огороджувальних конструкцій
неправомірно враховано показник
побутової тепловіддачі Qзп, оскільки
згідно Змін № 1 БніП 2.04.05-91 при
розрахунку теплової потужності
опалювальних приладів житлових,
громадських та
адміністративно-побутових споруд Qзп
враховувати не слід. Величина
побутової тепловіддачі враховується
для будинку в цілому при розрахунку
теплової потужності системи опалення
та загальних витрат теплоносія;
наданий розрахунок не містить
розрахунку опалення місць загального
користування, як додаткових втрат
тепла, у відповідності до «Методики
розрахунку кількості теплоти, спожитої
на опалення місць загального
користування багатоквартирних
будинків», затвердженої наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України № 359 від 31.10.2006р.

Разом з цим в судовому засіданні,
представники КП «ХТМ» наполягали, що
теплове навантаження в спірних
приміщеннях становить 0,0075 гкал/год при
цьому посилались на розрахунки не КП
«ХТМ», а інших суб'єктів
господарювання, а самі розрахунки до
суду не надані, пояснюючи, що вони не
повинні здійснювати дані розрахунки.

З цим, суд погодитись не може, оскільки
споживач теплопостачання має право
знати складові відповідних показників
тепло навантаження по яких він
зобов'язаний сплачувати рахунки.

Відповідно до п. 24 Правил користування
тепловою енергією, у разі коли обсяг
постачання теплової енергії менший,
ніж зазначений в договорі,
теплопостачальна організація
повинна зменшити плату шляхом
проведення перерахунку за фактично
спожиту теплову енергію відповідно до
договору. У разі відхилення параметрів
теплоносія в бік зменшення від
затвердженого температурного
графіка, передбаченого договором,
споживачеві проводиться відповідний
перерахунок.

Таким чином, зустрічний позов підлягає
частковому задоволенню, а саме в
частині зобов'язання Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» () здійснити
розрахунок теплового навантаження на
опалення нежитлових приміщень 1-го
поверху № 4-1-4-7 в літ. «А-5», які
розташовані за АДРЕСА_1, по існуючим
нагрівальним приладам. Наразі
встановлення показників
теплопостачання на опалення
нежитлових приміщень 1-го поверху №
4-1-4-7 в літ. «А-5», які розташовані за
АДРЕСА_1 нижче ніж 0,00 75 гкал/год,
зобов'язати Комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі» зробити
перерахунок заборгованості
теплопостачання зазначених нежитлових
приміщень починаючи з 15.04.2014 року та в
подальшому застосовувати при
розрахунку заборгованості за опалення
встановлені показники.

Керуючись викладеним та ст. ст. 10, 11, 57,
60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..ст. 11,
256-257, 509, 611 ЦК України, Постановою КМ
України від 21 липня 2005 р. N 630, Постановою
КМ України від 17 лютого 2010 р. N 151, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1,
третя особа - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.
НОМЕР_1, на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі», , вартість
безпідставно спожитої теплової
енергії за період з 01.01.2011 року по 14.04.2014
року в розмірі 27 937, 25 грн. та три
проценти річних в розмірі 838,18 коп., а
всього 28 775 (двадцять вісім тисяч сімсот
сімдесят п'ять) гривень 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н.
НОМЕР_1), на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» () судовий збір у
розмірі 287 (двісті вісімдесят сім)
гривні 75 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» про зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Зобов'язати Комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі» () здійснити розрахунок
теплового навантаження на опалення
нежитлових приміщень 1-го поверху №
4-1-4-7 в літ. «А-5», які розташовані за
АДРЕСА_1, по існуючим нагрівальним
приладам.

Наразі встановлення показників
теплопостачання на опалення
нежитлових приміщень 1-го поверху №
4-1-4-7 в літ. «А-5», які розташовані за
АДРЕСА_1 нижче ніж 0,00 75 гкал/год,
зобов'язати Комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі» зробити
перерахунок заборгованості
теплопостачання зазначених нежитлових
приміщень починаючи з 15.04.2014 року та в
подальшому застосовувати при
розрахунку заборгованості за опалення
встановлені показники.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Харківської області.

Головуючий -