Провадження № 2/752/1104/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2014 року Голосіївський районний
суд міста Києва у складі: головуючого
судді Мирошниченко О.В.

при секретарі
Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач звернулась до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у розмірі 23 048 гривень 41 копійку
та судовий збір. В обґрунтування
позовних вимог зазначила про те, що 04
квітня 2013 року на перехресті вулиць
Козацької і Сумської в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля марки, «Міцубіші»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, та автомобілем
марки «Нісан», державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1
Постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 24 травня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль, належний позивачу,
отримав механічні пошкодження.
Відповідно до звіту, складеного ТОВ
«ЕАК «Довіра» від 17 квітня 2013 року,
матеріальний збиток, заподіяний
ОСОБА_1, складає 72 248 гривень 41 копійку,
вартість послуг оцінювача становила 800
гривень, а всього - 73 048 гривень 41
копійка. Моторним транспортним
(страховим) бюро України виплачено
позивачу суму страхового
відшкодування у розмірі 50 000 гривень.
Таким чином, різниця між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
становить 23 048 гривень 41 копійка.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити з вказаних у позові
підстав.

Відповідач у судовому засіданні не
визнав позовні вимоги у повному обсязі,
просив відмовити в їх задоволенні. В
обґрунтування заперечень зазначив про
те, що при проведенні
автотоварознавчого дослідження
транспортного засобу його запрошено не
було, внаслідок чого відповідач був
позбавлений можливості самостійно
оглянути транспортний засіб. Крім того,
висновок автотоварознавчого
дослідження викликає сумнів, оскільки
вартість ремонту, на думку відповідача,
є значно завищеною.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
судом встановлено наступне.

04 квітня 2013 року на перехресті вулиць
Козацької і Сумської в м. Києві водій
ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки
«Міцубіші», державний номерний знак
НОМЕР_1, для забезпечення дорожнього
руху не врахував дорожню обстановку, не
виконав вимогу дорожнього знаку «Дати
дорогу», виїхав на перехрестя,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки «Нісан», державний
номерний знак НОМЕР_2, що призвело до
пошкодження обох транспортних засобів.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
встановлена та підтверджується
постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 24 травня 2013 року, якою
останнього визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.
5).

Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку № 6745,
складеного 17 квітня 2014 року ТОВ «ЕАК
«Довіра», вартість матеріального
збитку, заподіяного позивачу ОСОБА_1, як
власнику транспортного засобу марки
«Нісан», державний номерний знак
НОМЕР_2, становить 72 248 гривень 41 копійка
(а.с. 27).

Відповідно до положень частини другої
статті 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до листа № 3/1-05/24944 від 11
вересня 2013 року Моторним транспортним
(страховим) бюро України на підставі п.
41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» прийнято
рішення про виплату ОСОБА_1
відшкодування шкоди у розмірі 50 000
гривень (а.с. 13). Факт перерахування
вказаних вище грошових коштів на
рахунок позивача підтверджується
випискою по рахунку 11 вересня 2013 року
(а.с. 15).

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача вартість дослідження у
розмірі 800 гривень.

Так, з квитанції до прибуткового
касового ордера № 6745 від 25 квітня 2013
року вбачається, що позивачем було
сплачено 800 гривень за складення звіту
про вартість матеріального збитку,
заподіяного позивачу ОСОБА_1, як
власнику транспортного засобу марки
«Нісан», державний номерний знак
НОМЕР_2 (а.с. 16). Відповідно вказана вище
сума підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи, що 04 квітня 2013 року з вини
відповідача ОСОБА_2 відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль
марки «Нісан», державний номерний знак
НОМЕР_2, внаслідок чого позивачу
завдано матеріальний збиток у розмірі
73 048 гривень 41 копійку, а також
приймаючи до уваги те, що Моторним
транспортним (страховим) бюро України
виплачено позивачу частину страхового
відшкодування у розмірі 50 000 гривень,
суд надходить до висновку про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню різниця між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням), що
становить 23 048 гривень 41 копійок.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи відповідача щодо завищеного
розміру завданих збитків, оскільки
будь-яких інших доказів щодо розміру
завданих збитків відповідачем суду
надано не було, як і не було заявлено
клопотання про призначення експертизи
з метою визначення розміру збитку.
Разом, з тим, підстави не приймати до
уваги звіт про визначення вартості
матеріального збитку № 6745, складений 17
квітня 2014 року ТОВ «ЕАК «Довіра»,
наданий позивачем, у суду відсутні.

Враховуючи наведене, суд надходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як
обґрунтовані.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 230 гривень 48 копійок.

Керуючись ст.ст. 23, 1187ст. 1194 ЦК України,
ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Самбір Львівської області,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
с. Юхново Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, матеріальну
шкоду у розмірі 23 048 гривень 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Самбір Львівської області,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
с. Юхново Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, судовий збір у
розмірі 230 гривень 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя