РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/14697/14-ц

Пров. №2/668/3327/14

25.11.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Двіняніній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Херсонської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Херсонської міської
ради, в якому просив визнати за ним
право власності в порядку спадкування
на домоволодіння, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач у справі є спадкоємцем першої
черги після померлих батьків, які були
власниками домоволодіння по АДРЕСА_1.
Після смерті матері позивач звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, однак у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
вказане майно було відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

У судове засідання представник
позивача не з'явилась, подала суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила їх задовольнити з підстав,
зазначених у позові, та проводити
розгляд справи за її відсутності, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про
розгляд справи повідомлявся належним
чином, письмових заперечень проти
позову до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
свідоцтва про народження його батьками
є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги після померлих батьків.

Згідно рішення виконавчого комітету
Суворовської районної ради депутатів
№631/28 від 26.11.1976 року за ОСОБА_3
закріплено самовільно зайняту
земельну ділянку площею 600 кв.м по
АДРЕСА_1.

Відповідно плану земельної ділянки,
затвердженого 15.02.1977 року головним
архітектором м. Херсона, ОСОБА_2,
дозволено збудувати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до записів домової книги та
матеріалів справи позивач був
зареєстрований та постійно проживав
разом з батьками в спірному
домоволодінні. Після смерті батька він
та його мати ОСОБА_3 фактично прийняли в
управління і володіння житловий
будинок та господарчі споруди. Після
смерті матері позивач продовжував
мешкати та користуватися житловим
будинком та господарчими спорудами.

20.08.2014 року позивач звернувся до Другої
Херсонської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини.

Листом нотаріуса Другої Херсонської
державної нотаріальної контори
Карпової Н.М. від 21.08.2014 року позивачу
повідомлено, що для видачі свідоцтва
про право на спадщину необхідно надати
оригінал правовстановлюючого
документу, який підтверджує право
власності на спадковий будинок. За
відсутністю такого документу
запропоновано звернутися до суду.

При проведенні інвентаризації та
паспортизації майна було встановлено,
що правовстановлюючі документи на
житловий будинок та господарчі
споруди, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, у встановленому законом
порядку не були оформлені
спадкодавцями.

Згідно висновку КП «Херсонське бюро
технічної інвентаризації» Херсонської
від 04.09.2014 року технічний стан об'єкту є
задовільним, житловий будинок та
прибудову побудовано в 1966 році.

Згідно технічного паспорту, виданого
04.09.2014 року, домоволодіння АДРЕСА_1
складається з наступного: житловий
будинок літера «А» площею 21,3 кв.м, в
тому числі приміщення № 1-1 кухня площею
6,2 кв.м, № 1-2 житлова кімната площею 10,3
кв.м, коридор №1 площею 4,8 кв.м;
господарчі будівлі і споруди: сараї
літери «Б, Г, В», душ літера «Д», навіс
літера «Е», туалет літера «Ж»,
водопроводу №1, огорожі № 2,3, мостіння
№ І.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року,
який діяв на момент смерті ОСОБА_2, при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Згідно вимог ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963
року спадкоємець прийняв спадщину якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Положеннями ст. 1216 ЦК України
визначено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009 року № 1035,
якою затверджено Тимчасовий порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт, підставою для оформлення права
власності на приватні житлові будинки
садибного типу, дачні та садові будинки
з господарськими спорудами і
будівлями, споруджені до 05.08.1992 року, є
висновок про технічний стан будинку
(будівлі), складений бюро технічної
інвентаризації за формою, встановленою
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства за
погодженням з Міністерством
регіонального розвитку та будівництва,
і документ, що засвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій розташовані
зазначені об'єкти будівництва.

Відповідно до правової позиції Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеній в п. 3.2 Узагальнення
судової практики розгляду цивільних
справ про спадкування «Визнання права
власності на об'єкти самочинного та
незавершеного будівництва, що
переходять у порядку спадкування»,
громадяни, які збудували житлові
будинки до 05.08.1992 року, могли за умови
прийняття їх в експлуатацію
відповідними комісіями, отримати
правовстановлюючі документи на
будинок, навіть якщо його споруджено
самовільно (самочинно) на земельній
ділянці, яка перебуває у їх законному
користуванні або у приватній
власності. За наявності відповідних
доказів судами може визнаватися право
власності в порядку спадкування на
спірні будинки, збудовані до 05.08.1992
року, на які спадкодавцем не було
отримано правовстановлюючі документи.

Таким чином, враховуючи те, що спірне
домоволодіння побудоване
спадкодавцями до 05.08.1992 року на
земельній ділянці, яка була за ними
закріплена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
домоволодіння інвентаризоване та в
матеріалах справи наявні технічний
паспорт та висновок БТІ про його
технічний стан, на день смерті кожного
зі спадкодавців позивач був
зареєстрованим та постійно проживав у
спірному будинку, будь-які дані щодо
усунення позивача від права
спадкування відсутні, суд вважає, що
належними та доспутими доказами було
доведено те, що позивач, прийнявши
спадщину після смерті своїх батьків,
позбавлений можливості належним чином
оформити своє право власності на
спадкове майно, тому позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року,
ст.ст. 1216, 1223, 1225, 1226, 1268, 1270 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 209, 213-218, 224-233 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з наступного: житловий будинок літера
«А» площею 21,3 кв.м, в тому числі:
приміщення № 1-1 кухня площею 6,2 кв.м, №
1-2 житлова кімната площею 10,3 кв.м,
коридор №1 площею 4,8 кв.м; господарчі
будівлі і споруди: сараї літери «Б, Г,
В», душ літера «Д», навіс літера «Е»,
туалет літера «Ж», водопроводу №1,
огорожі № 2,3, мостіння № І; в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, та
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
ЦПК України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.