Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:
Івіній М.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Дніпровське РВ ГУ ДМС України в м. Києві
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась з позовом
до відповідача - ОСОБА_2 про визнання
його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
квартира АДРЕСА_1 була одержана
позивачкою у власність за обмінним
ордером у січні 1990 року, оскільки є
виплаченим у повному обсязі
кооперативом з 20.12.1989 року.

У серпні 2006 року між сторонами був
зареєстрований шлюб, після чого
позивач зареєструвала ОСОБА_2 у власній
квартирі, як чоловіка.

Подружнє життя сторін не склалось,
спільних дітей не було, у зв'язку з чим
11.02.2014 року шлюб між ними був розірваний
за спільною згодою в органах РАЦС.

З січня 2014 року відповідач ОСОБА_2
виїхав з квартири до жінки, з якою і
проживає на даний час, згодом забрав з
квартири свої речі.

По теперішній час відповідач в
квартирі не проживає, участі в
утриманні житла не приймає, своїх речей
в квартирі не зберігає.

Оскільки відповідач у квартирі не
проживає більше шести місяців без
поважних причин, не сплачує плату за
користування жилим приміщенням та
комунальні послуги, не несе інших
витрат по утриманню квартири, не
приймає участь у спільному побуті, не є
членом сім'ї позивача, як власника
квартири, позивач просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування зазначеною квартирою.

Підтримавши в судовому засіданні
позовні вимоги з вищевикладених
підстав, позивач просила суд їх
задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали,
пояснили, що після сварки, яка
відбулась 14.01.2014 р., ОСОБА_1 вигнала
відповідача з квартири, змінила замки у
вхідних дверях в квартирі, чим
створила перешкоди у користуванні
житловим приміщенням. Згодом
відповідач дійсно забрав з квартири
частину своїх речей, проте, позивач не
віддала йому ряд документів, постійно
шантажуючи його вимогою виписатися з
квартири в обмін на те, що вона поверне
документи.

Посилаючись на вказані обставини і на
статті 64, 145 ЖК України, просили у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи -
Дніпровського РВ ГУ ДМС України в м.
Києві в судові засідання не з'явився,
направив письмову заяву про розгляд
справи у його відсутність.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами докази, дійшов до висновку
про задоволення позову з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу
України, особа втрачає право на
користування житловим приміщенням у
випадку своєї відсутності в даному
приміщенні понад шість місяців без
поважних причин.

Відповідно до довідки, виданої ЖБК
«Хімік-5» від 26.03.2014 року, ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, - на
підставі обмінного ордеру № 12528 від
29.12.1990 р. та у зв'язку з повною сплатою
суми пайового внеску за кооперативну
квартиру (а.с. 3, 5).

З 31.08.2006 року у вказаній квартирі, як
чоловік позивачки, був зареєстрований
відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 10).

11.02.2014 року Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві на підставі поданих
сторонами заяв між сторонами було
розірвано шлюб (а.с. 6).

Відповідно до ОСОБА_4 про не проживання
особи в квартирі по зареєстрованій
адресі від 06.08.2014 року, 05.11.2014р. ,
складених сусідами ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, затверджених головою правління
ЖБК «Хімік-5» ОСОБА_4, - відповідач
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає
більше шести місяців (а.с. 4, 44).

Згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" № 2 від 12.04.1985 року в справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК України) необхідно з'ясувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки.

В разі їх поважності (внаслідок
неправомірної поведінки інших членів
сім'ї тощо) суд може продовжити строки
пропущений строк. Наймачеві або
членові сім'ї, який був відсутнім понад
встановлені законом строки без
поважних причин, суд вправі з цих
мотивів відмовити в позові про захист
порушеного права (вселення, поділ
житлового приміщення тощо).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності особи понад встановлені
строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилаючись на створення позивачем
перешкод у користуванні квартирою,
незаконне виселення у січні 2014 року з
квартири, відповідач не надав суду
жодного належного доказу на
підтвердження цих обставин.

Як визнав сам відповідач, ні до
правоохоронних органі, ні до суду він з
відповідними заявами не звертався.

Наданий відповідачем висновок ДІМ
Дніпровського РУГУ МВС України в м.
Києві від 05.09.2014р. за результатами
перевірки свідчить лише про конфлікт
між сторонами з приводу документів,
належних відповідачу.

Оцінюючи нормативно-правове
обґрунтування заперечень відповідача,
судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Житлового
кодексу Української РСР члени сім'ї,
які проживають разом з членом
житлово-будівельного кооперативу
мають рівне з ним право користування
жилим приміщенням.

Згідно із ч. 5 ст. 145 Житлового кодексу
Української РСР до членів сім'ї члена
житлово-будівельного кооперативу
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового
кодексу Української РСР до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Частиною 3 вказаної статті передбачено,
що якщо особи, зазначені у частині 2
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати у займаному приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач і члени його сім'ї.

Сторонами визнається те, що з моменту
розірвання шлюбу відповідач не
продовжував проживати у спірній
квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні", -
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Оскільки надані позивачем докази
підтверджують факт не проживання
відповідача у квартирі без поважних
причин понад шість місяців, те, що
відповідач не є членом сім'ї позивача,
з моменту розірвання шлюбу не проживав
у спірній квартирі, не відноситься до
осіб, за якими відповідно до статті 71 ЖК
України, як за тимчасово відсутніми
громадянами зберігається житлове
приміщення, а відповідачем не надано
доказів перешкоджання позивачем у
користуванні житлом, доказів наміру
вселитися в квартиру з часу розірвання
шлюбу, суд дійшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України,
ст. 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", ст.ст. 64, 72, 145 ЖК
України, ст. ст. 3, 11, 57-61, 88, 208-210, 212-215, 218,
223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення через
Дніпровський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: