Справа № 715/80/14-ц
Провадження № 2/715/133/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Глибоцький
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді
Цуркана В.В.

секретаря судового засідання
Майщук С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Глибока
цивільну справу за позовною заявою
державного територіального галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» до
Купської сільської ради Глибоцького
району Чернівецької області, ОСОБА_2,
третя особа на стороні відповідача
відділ Держземагенства у Глибоцькому
районі про визнання незаконним та
скасування рішення Купської сільської
ради №87-12/2007 року від 27.09.2007 року в
частині передачі земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_2, площею
0,1215га та визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве
об'єднання ''Львівська залізниця" (далі -
ДТГО «Львівська залізниця») звернулося
в суду з позовом до Купської сільської
ради Глибоцького району Чернівецької
області, ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача відділ Держземагенства у
Глибоцькому районі про визнання
незаконним та скасування рішення
Купської сільської ради №87-12/2007 року
від 27.09.2007 року в частині передачі
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_2, площею 0,1215 га та визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під
час проведення інвентаризації земель
приватним підприємством «Ріга», які
знаходяться у постійному користуванні
ДТГО «Львівська залізниця», в
адміністративних межах Купської
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області було виявлено, що
в смузі відведення залізниці на км 7 +
475м по правій стороні по ходу колії за
напрямком Карапчів - Чудей на відстані
32 м від осі колії розташовані дві
земельні ділянки ОСОБА_2, які передані
їй у власність Купською сільською
радою Глибоцького району Чернівецької
області для будівництва та
обслуговування житлового будинку на
підставі п.2 Рішення Купської сільської
ради №87-12/2007 року від 27.09.2007 року, які
накладаються на земельну ділянку
Залізниці загальною площею 0,0333 га.

Зважаючи на викладене позивач просить
суд визнати незаконним рішення
Купської сільської ради Глибоцького
району Чернівецької області №87-12/2007
від 27.09.2007 року в частині передачі
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_2 площею 0,1215 га та визнання
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Представник позивача державного
територіального галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в судове
засідання не з'явився, однак від нього
до суду надійшла заява, відповідно до
якої він позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить розглянути
справу у його відсутності.

Представник відповідача Купської
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлявся про час і місце
розгляду справи і не повідомив суд про
причини своєї неявки.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Глибоцький районний відділ
держземагенства в судове засідання не
з'явився, проте від них надійшла заява
про розгляд справи без участі їхнього
представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, проте надала суду заяву, в
якій позовну заяву визнає частково та
просить визнати недійсним та скасувати
державний акт на землю тільки в частині
накладення її земельної на землі
позивача, а справу розглянути у її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково.

Відповідно до ст.68 ЗК України до земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Згідно ст.6 Закону України ''Про
залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону
України «Про транспорт» передбачено,
що до земель залізничного транспорту
належать землі, надані в користування
підприємствам і організаціям
залізничного транспорту відповідно до
чинного законодавства України.

Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу
України, ст.11 Закону України «Про
транспорт», ст.6 Закону України «Про
залізничний транспорт», до земель
залізничного транспорту належать
землі смуг відведення залізниць під
залізничним полотном та його
облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту. Такі землі призначені для
виконання покладених на підприємства і
організації залізничного транспорту
завдань щодо експлуатації, ремонту,
вдосконалення, забезпечення безпеки
руху і розвитку об'єктів залізничного
транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, при
проведенні робіт ПП «Ріга» з
інвентаризації земель ДТГО «Львівська
залізниця», в адміністративних межах
Сучевенської сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області було виявлено, що в смузі
відведення залізниці на км 7 + 475м по
правій стороні по ходу колії за
напрямком Карапчів - Чудей на відстані
32 м від осі колії розташовані дві
земельні ділянки ОСОБА_2, які передані
їй у власність Купською сільською
радою Глибоцького району Чернівецької
області для будівництва та
обслуговування житлового будинку на
підставі п.2 Рішення Купської сільської
ради №87-12/2007 року від 27.09.2007 року які
накладаються на земельну ділянку
Залізниці загальною площею 0,0333 га.
Згідно «Плана полосы отвода линии
Адынката-Берхомет Львовской железной
дороги», 1959 року, ширина смуги
відведення на ділянці з км 3 + 210 м до км 3
+ 552 м з правої сторони по ходу км
становить 25 м.

Зазначені обставини підтверджуються
планом накладки, яка складена на
підставі даних державного земельного
кадастру, в якому було виявлено при
здачі обмінного файлу зі смугою
відведення залізниці перекриття з
земельною ділянкою ОСОБА_2 в розмірі
0,0333 га.

Відповідно до норм законодавства, яке
існувало при облаштуванні
залізничного полотна та смуги
відведення («Инструкция о нормах и
порядке отвода земель для железных
дорог и использовании полосы отвода»,
затв. Міністерством шляхів сполучення
СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях
предоставленных транспорту», затв.
Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; «Об
упорядочении отвода земель для
железных дорог», затв. Постановою Ради
Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші
нормативні акти та будівельні норми),
вимоги щодо виготовлення та отримання
державного акту не передбачалися, а
землі транспорту вважалися землями
спеціального призначення, які
використовувалися на підставі
особливих положень про ці землі,
відповідно до п.п.54,55 «Общих начал
землепользования и
землеустройства»(Постанова ЦИК СССР
15.12.1928).

Оформлення прав органів шляхів
сполучення на землі, що закріплювалися
за ними, проводилося шляхом відведення
за схемою згідно вищезазначених
нормативних актів.

Дані обставини підтверджуються також і
п.2 «Положення про землі транспорту»,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за
№24, де зазначено, що «размеры земельных
участков, предоставляемых для
указанных целей, определяются в
соответствии с утвержденными в
установленном порядке нормами или
проектно-технической документацией».

В подальшому, при зміні законодавства
та введення інституту державних актів
в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх
оформлення поширювалися тільки на нові
земельні ділянки при їх відведенні та
не вимагалося отримання актів на
існуючі та наявні у користуванні землі.

Проте, всупереч зазначеному та
існуючим нормам частина земельної
ділянки смуги відведення Залізниці
була передана у власність ОСОБА_2, де
остання веде господарську діяльність у
безпосередній близькості до
залізничного полотна, в той час як
згідно затвердженого плану смуги
відведення, відстань від залізничного
полотна має становити від 25 м.

Крім того, залізницею, як
землекористувачем, сплачується
земельний податок за дану земельну
ділянку, що підтверджується довідкою
державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»
Чернівецька дистанція колії №3110 від
03.10.2013 року про сплату земельного
податку з 2011 року по 2013 рік в розмірі
6107,76 гривень за земельну ділянку в
межах смуги відведення ДТГО «Львівська
залізниця», площею 19,0 га., на території
купської сільської ради, по ВП
«Чернівецька дистанція колії».

Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного
кодексу України вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, місцевих
державних адміністрацій, сільських,
селищних, міських рад відповідно до їх
повноважень.

Однак, вилучення ділянки у
встановленому порядку у залізниці не
проводилося. Крім того, залізниця, як
суміжний користувач, не погоджувала ні
проект відведення земельної ділянки,
ні акт встановлення і узгодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі, погодження на вилучення
земельної ділянки не надавала.

Відповідно до п.б) ч.4 ст.84 Земельного
кодексу України, до земель державної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність належать, зокрема,
землі під державними залізницями, а
отже, Глибоцька районна державна
адміністрація не мала правових підстав
виносити згадане рішення про передачу
у власність земельної ділянки, яка
накладається з смугою відведення
залізниці.

Те, що залізниця не втратила право
землекористування на земельні ділянки,
які їй було виділено при будівництві та
облаштуванні залізничного полотна,
обґрунтовується і наступними нормами
законодавства.

Згідно п.5 Постанови Верховної Ради
України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок
введення в дію Земельного кодексу
України» громадяни, підприємства,
установи, організації, які мають у
користуванні земельні ділянки, надані
їм до введення в дію кодексу,
зберігають свої права на користування
до оформлення ними у встановленому
порядку права власності на землю чи
землекористування. Пунктом 6 Постанови
Верховної Ради Української PCP «Про
земельну реформу»(зі змінами та
доповненнями) визначено, що
землекористувачі повинні до 01.01.2008 року
оформити право власності або право
користування землею.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 92,
пункту 6 розділу X «Перехідні
положення»Земельного кодексу України
щодо зобов'язання переоформити право
постійного користування земельною
ділянкою на право власності або право
користування, визнані
неконституційними.

Таким чином, оформлення права
постійного користування відповідно до
норм Земельного кодексу України, на
землі, які фактично перебувають у
користуванні залізниці, не є
обмеженими у часі.

Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу
України, захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав та
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Частина 1 ст.155 Земельного кодексу
України передбачає, що у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. В даному випадку
підставою звернення до суду є
порушення права користування
земельною ділянкою в результаті
протиправних дій відповідачів.

Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, а відповідно до ч.2
п.10 цієї статті способом захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.60,131 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити
частково.

Враховуючи наведене, ст. ст. 68 ЗК
України, ст. 11 Закону України "Про
транспорт", ст.. 23 Закону України "Про
залізничний транспорт", п.п. 54, 55
Загальних засад землекористування і
землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15
грудня 1928 року, керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15,
60,61, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов територіального галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Купської сільської ради
№87-12/2007 року від 27.09.2007 року в частині
передачі земельної ділянки у власність
ОСОБА_2, площею 0,0333га, яка накладається
на землі ДТГО «Львівська залізниця».

Визнати частково недійсним Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯД №078858 виданий ОСОБА_2,
кадастровий номер :01:002:0230, в
частині права приватної власність на
земельну ділянку, площею 0,0333га, яка
накладається на землі ДТГО «Львівська
залізниця».

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через Глибоцький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: