АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при
секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 16 вересня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного нотаріуса Першої
Київської державної нотаріальної
контори Кузьмича В.М., третя особа:
Головне управління юстиції в м. Києві,
про визнання дій державного нотаріуса
протиправними та скасування постанови
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/13560/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Сіромашенко Н.В. .
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

03 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Державного нотаріуса
Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмича В.М.,
третя особа: Головне управління
юстиції в м. Києві, про визнання дій
державного нотаріуса протиправними та
скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що в провадженні Першої
Київської державної нотаріальної
контори перебуває спадкова справа
№735/2010, заведена державним нотаріусом
Кузьмич В.М. щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, якій належала на
праві власності 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2
було складено заповіт, відповідно до
якого вона заповіла належну їй на праві
приватної власності частку вказаної
квартири. З 15 червня 1968 року по день
смерті ОСОБА_6 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який є
непрацездатним. 24 вересня 2012 року
ОСОБА_7 звернувся до Першої Київської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадщину,
посилаючись на те, що він має
обов'язкову частку у спадщині, при
цьому, в своїй заяві він зазначив, що
інших спадкоємців немає. Проте, крім
ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_6 також є її
діти: син - ОСОБА_8 та дочка - ОСОБА_9.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її дочка ОСОБА_9, померла.
Відтак, при винесенні постанови про
вчинення нотаріальної дії, державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори було невірно
здійснено розрахунок обов'язкової
частки ОСОБА_7, оскільки він, нотаріус,
виходив із того, що після смерті ОСОБА_6
спадкоємцями першої черги за законом
міг бути лише її чоловік, та дійшов
помилкового висновку, що він має право
на спадкування за заповітом на 5/12
частин квартири АДРЕСА_1, а не на 1/4
частину вказаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 вересня 2014 року у
задоволені позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_2 задовольнити в
повному обсязі. Зазначає, що,
відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, та не надав належної оцінки
тому, що державним нотаріусом Кузьмич
В.М. при визначенні обов'язкової частки
ОСОБА_7 не було враховано, що на момент
відкриття спадщини після ОСОБА_6
спадкоємцями першої черги за законом
були її діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Відтак,
виходячи з положень ст. 1241 ЦК України
обов'язкова частка ОСОБА_7 на спадкову
частину квартири після смерті ОСОБА_6
має становити 1/12. Відповідно, позивачка
має право на спадкування за заповітом
5/12 частин квартири АДРЕСА_1, а не 1/4, як
зазначено в постанові про відмову у
вчиненні нотаріальної дії.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1,
ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_2, підтримали
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Державний нотаріус Першої Київської
державної нотаріальної контори
Кузьмич В.М. та представник Головного
управління юстиції в м. Києві в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, про що
свідчать зворотні повідомлення про
вручення поштових відправлень, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 14 лютого 2009 року
ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2 було складено
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрований в реєстрі за № 143,
відповідно до якого ОСОБА_6 заповіла
належну їй на праві приватної
власності частку квартири АДРЕСА_1
(а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим відділом реєстрації смерті у м.
Києві 07 вересня 2012 року серії НОМЕР_1
(а.с. 8).

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 є її чоловік -
ОСОБА_7, який був непрацездатним, а
також її діти: син - ОСОБА_8 та дочка -
ОСОБА_9 (а.с.9-11,47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданим відділом реєстрації смерті у м.
Києві 13 березня 2013 року серії НОМЕР_2
(а.с. 13).

03 серпня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до
Першої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_6 (а.с.27). На підставі
поданої ОСОБА_2 заяви про прийняття
спадщини державним нотаріусом Першої
Київської нотаріальної контори
КузьмичемВ.М. заведено спадкову справу
№ 735/2010 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6

17 вересня 2012 року до Першої київської
державної нотаріальної контори з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом звернувся
ОСОБА_7 (а.с.41).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року, яке
набрало законної сили 19 листопада 2013
року, було визнано за ОСОБА_7 право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
(а.с.71-75). Вказаним рішенням встановлено,
що дана квартира є спільно нажитим
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як подружжям майном,
тобто належала їм на праві спільної
сумісної власності.

Відтак, після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщини у вигляді 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1.

23 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Першої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом у вигляді 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1 (а.с.82).

Проте, 23 січня 2014 року державним
нотаріусом Першої київської державної
нотаріальної контори КузьмичемВ.М.
було відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на 1/4 частку спірної
квартири, у зв'язку з ненаданням
правовстановлюючого документа, який
засвідчує право власності спадкодавця
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть видане
відділом реєстрації смерті у м. Києві 07
серпня 2014 року серії НОМЕР_3 (а.с.136).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до постанови, яка є об'єктом
оскарження, підставою для відмови у
вчиненні нотаріальної дії стало не
надання позивачем правовстановлюючого
документа, якій засвідчує право
власності спадкодавця на спірну
квартиру, при цьому розмір
розрахованої нотаріусом частки у
праві позивачки на спадщину після
смерті ОСОБА_6 не впливає на суть даної
постанови. Крім того, на день прийняття
нотаріусом постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 23 січня
2014 року був наявним лише один
спадкоємець, який мав право на
обов'язкову частку у спадщині - ОСОБА_7
Обов'язкова частка останнього у
спадщині після смерті ОСОБА_6 складає 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, відтак
розмір частки ОСОБА_2 у праві на
спадщину за заповітом також складає 1/4
частину вказаної квартири. Також, суд
виходив з того, що державний нотаріус
Першої Київської Державної
нотаріальної контори Кузьмич В.М. є
неналежним відповідачем по справі, що є
самостійною підставою для відмови в
задоволені позову.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України «Про нотаріат» нотаріат в
Україні - це система органів і
посадових осіб, на які покладено
обов'язок посвідчувати права, а також
факти, що мають юридичне значення, та
вчиняти інші нотаріальні дії,
передбачені цим Законом, з метою
надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні
покладається на нотаріусів, які
працюють в державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах (державні нотаріуси) або
займаються приватною нотаріальною
діяльністю ( приватні нотаріуси).

Правовою основою діяльності нотаріату
є Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України (стаття 2
Закону).

Статтею 49 Закону визначені підстави
відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Так, нотаріус або посадова особа, яка
вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо … не
подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії ( п.2 ч.1 ст.49 Закону).

Згідно з п.п.4.15 глави 10 «Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 свідоцтво про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

При цьому, главою 10 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 визначено порядок видачі свідоцтв
про право на спадщину.

Відповідно до п.п.5.5 зазначеної глави
10 при видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом нотаріус має
обов'язково з'ясувати наявність
спадкоємців, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, перелік
яких визначено у статті 1241 Цивільного
кодексу України.

Коло спадкоємців, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
визначається на день відкриття
спадщини(п.п.5.6).

При визначенні розміру обов'язкової
частки нотаріусу слід враховувати, що
частиною першою статті 1241 Цивільного
кодексу України встановлено, що
обов'язкова частка у спадщині
визначається незалежно від змісту
заповіту у розмірі половини частки, яка
належала б кожному із спадкоємців у
разі спадкування за законом. При
визначенні розміру обов'язкової частки
у спадщині нотаріус враховує всіх
спадкоємців за законом, які могли б
бути закликані до спадкування, якби
порядок спадкування не було змінено
заповідачем. Нотаріус пропонує як
спадкоємцю за заповітом, так і
спадкоємцю, що має право на обов'язкову
частку у спадщині, вказати у своїх
заявах про прийняття спадщини всіх
спадкоємців за законом (п.п.5.10).

При визначенні розміру обов'язкової
частки враховується все спадкове
майно, як заповідане, так і те, що не
охоплене заповітом, а також речі
звичайної домашньої обстановки та
вжитку. До складу спадкового майна
входить і право на вклад у банку
(фінансовій установі) незалежно від
того, зроблено розпорядження у
заповіті чи безпосередньо у банку
(фінансовій установі) (п.п.5.11).

Таким чином, відповідно до Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України визначення обов'язкової частки
у спадщині згідно з ст. 1241 ЦК України у
разі спадкування за заповітом
здійснюється нотаріусом лише у разі
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відмовляючи же у вчиненні нотаріальної
дії з підстав не подання документів
необхідних для вчинення нотаріальної
дії, нотаріус перевищив свої
повноваження, надані Законом, та
неправомірно вирішив питання про
розмір часток, які підлягають
спадкуванню.

За таких підстав, постанова про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 23 січня
2014 року, видана державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмичем В.М., в
частині визначення частки ОСОБА_2 у
спадщині за заповітом після смерті
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в розмірі
1/4 частки на квартиру АДРЕСА_1 є
незаконною та підлягає скасуванню.

Крім того, висновки суду першої
інстанції про те, що державний нотаріус
Першої нотаріальної контори Кузьмич
В.М. є неналежним відповідачем по
справі є також безпідставними та не
ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України
«Про нотаріат» нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Так, в п. 16 Постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 зазначено: «Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, а також
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про
нотаріат»). За правилами цивільного
судочинства як спір про право в
позовному провадженні розглядаються
позови про оскарження дій нотаріуса
щодо вчинення виконавчого напису, коли
йдеться виключно про порушення
нотаріусом правил вчинення
відповідної нотаріальної дії і при
цьому позивачем не порушується питання
про захист права відповідно до
положень цивільного законодавства».

З наведеного можна зробити висновок, що
нотаріус може бути відповідачем у
справах цієї категорії лише в разі
оскарження відмови від вчинення
нотаріальної дії або процедури її
вчинення. При цьому такі вимоги до
нотаріуса підлягають розгляду в
позовному провадженні за правилами
цивільного судочинства як спір про
право.

Таким чином, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 16 вересня
2014року підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове.

Визнати дії державного нотаріуса
Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмича В.М. в
частині визначення частки ОСОБА_2 у
спадщині за заповітом після смерті
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в розмірі
1/4 частки квартири незаконними.

Скасувати постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 23 січня
2014 року виданої державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори Кузьмича В.М., в
частині визначення частки ОСОБА_2 у
спадщині за заповітом після смерті
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 в розмірі
1/4 частки на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В.Саліхов