АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4230/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного
суду м. Києва від 3 лютого 2014 року про
повернення позовної заяви по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного
вищого навчального закладу
«Міжнародний Коледж Святого Луки» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 03.02.2014 позовну заяву ОСОБА_3
повернуто позивачу для звернення до
суду з заявою про видачу судового
наказу.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.
Вважає, що суд дійшов хибного висновку
про повернення позовної заяви з тих
підстав, що позивач не звертався до
суду з заявою про видачу судового
наказу, оскільки окрім вимог про
стягнення заборгованості по
заробітній платі також заявлені вимоги
про стягнення середнього заробітку за
затримку виплати заробітної плати,
компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди, які
підлягають розгляду в позовному
провадженні.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника апелянта,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Суд першої інстанції повертаючи
позовну заяву виходив з того, що
позивач, в супереч вимог ч. 3 ст. 118 ЦПК,
не звертався до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

З вказаним висновком суду погодитись
не можна, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
29.01.2014 до Дарницького районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до
Приватного вищого навчального закладу
«Міжнародний Коледж Святого Луки» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивачкою заявлені вказані вимоги у
зв'язку зі звільненням з роботи,
зокрема зазначається, що при
звільненні з нею не було проведено
повного розрахунку, тобто не виплачено
заробітну плату за відпрацьовані дні
та компенсацію за невикористану
відпустку, чим порушено її трудові
права (ст.ст. 116, 117 КЗпП України), що є
підставою для стягнення також й
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнення та моральної
шкоди.

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України визначено,
що позовна заява щодо вимог, визначених
у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу, може бути
подана тільки у разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 96
ЦПК України судовий наказ може бути
видано, у разі якщо заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати.

З матеріалів справи та зі змісту
позовної заяви не вбачається, що
позивачу була нарахована та,
відповідно, не виплачена заробітна
плата, а відтак у сторін виник трудовий
спір, який підлягає розгляду в
позовному провадженні.

Отже, повертаючи позовну заяву
позивачу у зв'язку з не дотриманням
порядку, визначеного ч. 3 ст. 118 цього
Кодексу, суд першої інстанції не
звернув увагу на зміст заявлених
позовних вимог та, як наслідок, залишив
поза увагою те, що позивачкою заявлені
вимоги про стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
компенсації за невикористану
відпустку та моральної шкоди, у зв'язку
з її звільненням, тобто між сторонами
існує спір щодо виплати вказаних сум, а
отже дані вимоги підлягають розгляду в
позовному провадженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є законними та обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги, а саме скасування
оскаржуваної ухвали з передачею
питання відкриття провадження у справі
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 3 лютого 2014 року про
повернення позовної заяви - скасувати,
а питання відкриття провадження у
справі передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді