У х в а л а

іменем україни

13 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Коротуна В.М., Штелик С.П., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Дніпродзержинського державного
технічного університету, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання незаконним та
скасування дисциплінарних стягнень,
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 13 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про
визнання незаконним та скасування
дисциплінарних стягнень, наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 13 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулася
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з касаційною
скаргою, в якій просила скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала
у Дніпродзержинському державному
технічному університеті з 9 листопада
1988 року на посадах асистента кафедри
«Прикладна математика та
обчислювальна техніка» і старшого
викладача кафедри «Вища математика».

Наказом № 173-04/1 ПВС «Про застосування
дисциплінарного стягнення та
розірвання строкового трудового
договору» ОСОБА_4 з 23 вересня 2013 року
була звільнена із займаної нею посади
за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
трудовим договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку, а
саме: невиконання індивідуального
плану на 2012- 2013 навчальний рік;
невиконання своїх трудових обов'язків 9
вересня 2013 року; порушення своїх
посадових обов'язків - не проведення
занять 19 вересня 2013 року (а.с. 6, т. 1).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, дійшов правильного
висновку про те, що звільнення позивача
є законним, адже він систематично та
без поважних причин не виконував
обов'язки, покладені на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку. Крім цього суд
обґрунтовано вважав, що відповідачем
при звільненні працівника дотримано
вимог, передбачених статтями 147-149 КЗпП
України.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 13 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:В.М.
Коротун С.П. Штелик