Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/726/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання : Добровольській
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
повнолітнього сина, який продовжує
навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 14 серпня 2014
року,-

в с т а н о
в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом. Просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини від заробітку
відповідача щомісячно, на час навчання
сина - до 01.07.2019 року. В обґрунтування
позову зазначала, що повнолітній син
навчається на денному відділенні
Вінницького національного медичного
університету ім.М.І.Пирогова. Усі
обов'язки щодо утримання повнолітнього
сина позивач несе самостійно. Проте
відповідач матеріальної допомоги на
його утримання не надає, хоча має
можливість надавати таку допомогу.

Рішенням Романівського районного
суду від 14 серпня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
у розмірі ? частини усіх видів доходу
(заробітку) щомісячно, починаючи з
23.07.2014 року і до 01.07.2019 року, тобто до
закінчення повного курсу навчання. Цим
же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 судовий
збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
допущено до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить скасувати зазначене
рішення в частині визначення розміру
аліментів та ухвалити нове, яким
встановити розмір аліментів в твердій
грошовій сумі в розмірі 200 грн. На думку
апелянта, при ухваленні рішення судом
не було враховано, що він не працює,
являється інвалідом третьої групи,
отримує невеликий розмір пенсії та
потребує постійного лікування. У
зв'язку з чим, він не спроможний
сплачувати аліменти у визначеному
судом розмірі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка або син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані їх утримувати до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
«Про практику застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення ними повноліття, виникає за
обов'язковою сукупністю таких
юридичних фактів: продовження навчання
після досягнення повноліття;
недосягнення дочкою, сином 23 років;
потреби в матеріальній допомозі у
зв'язку з навчанням; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували в шлюбі до 06.02.2001
року (а.с.4).

Від спільного проживання мають сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). На даний час
він навчається за державним
замовленням на денному відділенні
Вінницького національного медичного
університету імені М.І.Пирогова, термін
навчання : з 01.09.2013 р. по 01.07.2019 р. (а.с.10).

Відповідач знаходиться на обліку в
УПФУ в Романівському районі та отримує
пенсію по інвалідності внаслідок
загального захворювання інвалідам 3-ї
групи (а.с.22).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
внаслідок навчання на стаціонарі
повнолітній син відповідача не має
можливості працювати та у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги.

Оскільки відповідач отримує пенсію,
інших утриманців не має, то висновки
суду про спроможність відповідача
надавати матеріальну допомогу синові
також не суперечать закону.

Разом з тим, визначаючи розмір
аліментів, суд не врахував, що
відповідач визнаний інвалідок третьої
групи, останньому протипоказана важка
фізична праця; хворіє, у зав'язку з чим
потребує постійного лікування; розмір
одержуваної ним пенсії є невисоким і
станом на серпень 2014 року (на момент
ухвалення рішення) складав 1665 грн. 85
коп. (а.с.24-26,48,49) Повнолітній син ОСОБА_4,
хоча і не працює, проте отримує
стипендію в розмірі 730 грн. та
матеріальну допомогу від матері. У
зв'язку з чим розмір щомісячного доходу
повнолітнього сина, з урахування
розміру присуджених судом аліментів
(1665,85 грн. : 4 = 416,46 грн.), буде дорівнювати
прожитковому мінімуму встановленого
ст.7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» для
працездатних осіб в сумі 1218 грн., що
значно перевищує розмір доходу
відповідача, після відрахування
аліментів. За таких обставин, суд без
належного з'ясування всіх обставин
справи зробив помилковий висновок про
стягнення з відповідача аліментів в
розмірі 1/4 частини доходу.

У зв'язку з цим та відповідно до п.1 ч.1
ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення
підлягає зміні шляхом зменшення
розміру стягнутих з відповідача
аліментів до 1/6 частини його доходу
(заробітку).

Доводи апеляційної скарги в частині
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі є безпідставним,
оскільки будь-яких належних та
допустимих доказів які б
підтверджували, що відповідача має
нерегулярний, мінливий дохід або
частину доходу одержує в натурі
останнім представлено не було (ч.1 ст. 184
СК України).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 14 серпня 2014
року в частині стягнення з ОСОБА_3
аліментів на утримання повнолітнього
сина - ОСОБА_4 змінити, зменшивши розмір
стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини
його заробітку (доходу) щомісячно.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: