Провадження № 2/200/4188/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товарної біржі «Альянц», третя особа:
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного Управління МВС
України в Дніпропетровській області;
про визнання недійсним біржового
договору купівлі - продажу
транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, вказавши
третьою особою: УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області; про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу автомобіля. Свої вимоги
позивач обґрунтувала тим, що 23
листопада 1991 року між нею та ОСОБА_3 був
укладений шлюб. Під час перебування у
шлюбі, ними спільно був придбаний
автомобіль «Subaru Tribeca», державний номер
НОМЕР_1 та зареєстрований 23 серпня 2006
року в органах ДАІ. 23 березня 2010 року
шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. У
зв'язку із розглядом іншої цивільної
справи в апеляційному суді
Дніпропетровської області про поділ
спільного майна між нею та ОСОБА_3, їй
стало відомо, що 12 лютого 2009 року
вищезазначений автомобіль був знятий з
реєстраційного обліку та реалізований
ОСОБА_3 на підставі біржового договору
купівлі - продажу транспортного засобу
від 12 лютого 2009 року ОСОБА_2 Однак
позивач, у зв'язку із тим, що даний
правочин, було вчинено без її згоди,
звернулася до суду та просила визнати
недійсним біржовий договір купівлі -
продажу автомобіля «Subaru Tribeca»,
державний номер НОМЕР_1, укладений 12
лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.
а.с. 3 - 5).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 до
справи було залучено в якості
співвідповідача Товарну біржу
«Альянц» (а.с. а.с. 96 - 101, 103 - 104).

24 липня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товарної біржі «Альянц», третя особа:
УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області; про
визнання недійсним біржового договору
купівлі - продажу транспортного засобу,
було ухвалено заочне рішення, яким
позовні вимоги були задоволені у
повному обсязі (а.с. а.с. 144 - 146).

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014
року, було скасовано заочне рішення від
24 липня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товарної біржі «Альянц», третя особа:
УДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області; про
визнання недійсним біржового договору
купівлі - продажу транспортного засобу,
а справу призначено до розгляду (а.с.
а.с. 166 - 167).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, проти задоволення позову
заперечувала в повному обсязі, а також
просила застосувати позовну давність
до вимог позивача.

Відповідач - ОСОБА_2, а також
представник Товарної біржи «Альянц» в
судове засідання не з'явилися, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, доходить
наступного висновку.

Судом було встановлено, що 23 листопада
1991 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був
зареєстрований шлюб, після укладання
якого дружина взяла прізвище чоловіка -
ОСОБА_3 (а.с. 6).

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_3 було
придбано, у тому числі, автомобіль «Subaru
Tribeca», 2006 року випуску, державний номер
НОМЕР_1.

12 лютого 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
був укладений біржовий договір купівлі
- продажу автомобіля «Subaru Tribeca», 2006 року
випуску, кузов № НОМЕР_2, світло -
синього кольору за 100 гривень (а. с. 11).

23 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 був розірваний, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу, виданим 20 квітня 2010
року Жовтневим відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 100
(а.с. 9).

Згідно з довідкою Дніпропетровського
ВРЕВ - 1 підпорядкованого УДАІ ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
від 20 листопада 2010 року, за ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, автомобіль «Subaru Tribeca»,
державний знак НОМЕР_1, знятий з
реєстрації 12 лютого 2009 року та на
теперішній час за не значиться (а.с. 10).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Сімейним кодексом України,
Цивільним кодексом України, Законом
України «Про товарну біржу»,
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 14 «Про судове рішення у
цивільних справах» від 18 грудня 2009
року.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В силу ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 СК України,
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. При укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Статтею 68 СК України встановлено, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу, а розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Частиною 4 ст. 656 ЦК України передбачено,
що до договору купівлі - продажу на
біржах, конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі - продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі - продажу або не
випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про товарну біржу», біржовою
операцією визнається угода, що
відповідає сукупності зазначених
нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю -
продаж, поставку та обмін товарів,
допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та
зареєстрована на біржі не пізніше
наступного за здійсненням угоди дня.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК
України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила та
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1
вказує на те, що їй стало відомо про
порушення прав 17 квітня 2013 року, та 13
червня 2013 року вона звернулася до суду
з вказаним позовом. Однак, згідно з
відповіддю Дніпропетровського ВРЕР № 1
від 16 липня 2013 року № 14, адвокату
ОСОБА_6, яка є представником ОСОБА_1,
останній було надано 12 травня 2009 року
відповідь, про те, що за ОСОБА_3 будь -
які транспортні засоби не
зареєстровані, й відповідно позивач
була обізнана про порушення своїх прав
починаючи з травня 2009 року.

Однак, відповідно до п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
«Про судове рішення у цивільних
справах» від 18 грудня 2009 року,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Відповідно до викладених вимог закону,
суд має розглянути спір по суті та у
разі, коли на підставі досліджених у
судовому засіданні доказів буде
встановлено, що право позивача, про
захист якого вона просить, не порушено,
ухвалюється рішення про відмову в
задоволенні позову саме із цих підстав,
а не через пропуск позовної давності.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем не було надано жодних
доказів, які б підтвердили зв'язок між
продажем автомобіля на підставі
біржового договору від 12 лютого 2009 року
та розпискою про отримання ОСОБА_3
грошових коштів в розмірі 19 500 доларів
США за продаж автомобіля, оскільки
остання не містить відомостей про те,
від кого відповідач отримав грошові
кошти, за продаж конкретно якого
автомобіля, а її оригінал так і не був
наданий суду представником
відповідача.

Ураховуючи зміст приведених норм
закону та встановлені обставини
справи, а також зважаючи на те, що
чинним законодавством, зокрема Законом
України «Про товарну біржу», який
відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України є
законом, що регламентує укладення
біржових договорів, не встановлено
обов'язкової письмової згоди одного з
подружжя, про яку йдеться у статті 65 СК
України на укладення біржової угоди,
суд доходить висновку, що біржовий
договір від 12 лютого 2009 року укладений
з дотриманням вимог чинного
законодавства, а отже у задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 60, 65, 68, 69 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 216, 261, 267, 656
Цивільного кодексу України, ст. 15
Закону України «Про товарну біржу», п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 «Про судове рішення у
цивільних справах» від 18 грудня 2009
року, ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 74, 79, 88, 197, 208,
209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Товарної біржі «Альянц», третя особа:
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного Управління МВС
України в Дніпропетровській області;
про визнання недійсним біржового
договору купівлі - продажу
транспортного засобу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська.

Суддя
М.М.
Бібік