Номер провадження № 22-ц/785/3002/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
„БТА Банк" на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 17 січня 2014
року у цивільній справі за позовною
заявою Приватного акціонерного
товариства „БТА Банк" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_6, про
примусове виселення з квартири, третя
особа: Орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради,

встановила:

08.05.2013 року представник Приватного
акціонерного товариства „БТА Банк"
(далі - ПАТ „БТА Банк") звернувся до
суду із вимогою про примусове
виселення із квартири АДРЕСА_1
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також стягнення із
них судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 15.05.2007
року між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №05/07-О. З
метою забезпечення виконання умов
договору 15.05.2007 року між ПАТ „БТА Банк"
та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки, відповідно до умов якого в
іпотеку була передана двокімнатна
квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_3 допустила
порушення умов кредитного договору та
має перед іпотекодержателем
непогашену заборгованість у
загальному розмірі 877 678, 70 грн., про що
свідчить рішення Малиновського
районного суду м. Одеси по справі №
2/1519/3598/11 від 15.09.2011 року (а.с.8-9).

Представник ПАТ „БТА Банк" посилався
також на те, що банк прийняв рішення
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом позасудового
врегулювання відповідно до п. п. 6.2.3.1.
Договору іпотеки. 17.04.2013 року ПАТ „БТА
Банк" направив всім мешканцям, які
мешкають у вищевказаній квартирі,
письмову вимогу про добровільне
звільнення житлового приміщення. Однак
до зазначеного часу житлове приміщення
мешканцями не звільнене, що змусило
позивача звернутись до суду з даним
позовом.

Представник Органу опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_8 позов
ПАТ „БТА Банк" не визнав та просив у
його задоволенні відмовити у повному
обсязі, посилаючись на те, що правових
підстав для задоволення позову про
примусове виселення не було, заявлені
вимоги не ґрунтуються на положеннях
Закону України «Про іпотеку», а їх
задоволення призвело б до грубого
порушення конституційних прав
відповідачів на житло, в тому числі й
житлових прав неповнолітніх дітей, які
мешкають разом з відповідачкою.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 січня 2014 року у
задоволенні позовної заяви ПАТ „БТА
Банк" було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ „БТА
Банк" в повному обсязі, примусово
висилити із квартири АДРЕСА_1 наступних
осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішення
ухвалено із порушенням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що судового
рішення щодо виселення відповідачів із
займаного житлового приміщення не
ухвалювалось, крім того ПАТ „БТА Банк"
не виконав вимоги ч.ч.2,3 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» щодо
попередження відповідачів про
необхідність звільнення ними
займаного житлового приміщення, а тому
задоволення позовних вимог призвело б
до грубого порушення конституційних
прав відповідачів на житло, в тому
числі й житлових прав неповнолітніх
дітей, які мешкають разом з
відповідачкою.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Так, у відповідності до ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, чинне цивільне
законодавство України пов'язує
виселення іпотекодавця та членів його
сім'ї із житлового приміщення, яке було
передано в іпотеку за кредитним
договором, на підставі рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
і лише після того, як всі мешканці
житлового приміщення на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника відмовляться звільнити
житлове приміщення протягом одного
місяця з дня отримання такої вимоги.

Однак, матеріали справи не містять
доказів ухвалення рішення суду щодо
звернення стягнення на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, яка належить
іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві
власності.

Крім того, матеріали справи також не
містять доказів отримання
відповідачами письмової вимоги ПАТ
„БТА Банк" від 17 квітня 2013 року про
необхідність звільнення житлового
приміщення, в якому вони мешкають, та
яке мається на а.с.11.

Опис вкладення у цінному листі та копія
чеку про відправлення поштового
повідомлення на адресу відповідачів не
можуть свідчити про отримання
відповідачами письмового
повідомлення, оскільки таким доказом
має бути лише зворотнє поштове
повідомлення про вручення поштової
кореспонденції відповідачам (а.с.12).

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» позивач
звернувся до суду з даним позовом до
спливу місячного строку після
направлення відповідачам письмового
повідомлення.

Таким чином, доводи відповідачки
ОСОБА_3 про те, що вони повідомлення про
необхідність звільнення займаного
житлового приміщення не отримували,
матеріалами справи не спростовані.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і порядку, передбачених
законом.

З підстав викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
позивача щодо виселення відповідачів
із займаного житлового приміщення,
через їх передчасність.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що на відміну від
положень ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», якою передбачено звернення
до суду без попередження іпотекодавця
та боржника, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки, ст. 40
цього Закону передбачає обов'язкове
направлення письмового попередження
іпотекодавця та інших осіб, які
займають житлове приміщення, передане
в іпотеку, про необхідність звільнення
цього приміщення. І лише через місяць
після того, як іпотекодавець та інші
особи відмовляться звільнити займане
ними житлове приміщення,
іпотекодержатель наділяється
відповідним правом звернення з позовом
до суду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства „БТА Банк"
відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко