Справа № 481/550/13-ц
Провадж.№ 2/481/119/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді - Васильченко Н.О.,

за участю: секретаря - Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватно - орендного підприємства
«Вікторія», про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В березні 013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду відповідним позовом до
відповідача ПОП «Вікторія» в
обґрунтування якого зазначила, що в її
власності перебуває земельна ділянка
площею 6,03 га з цільовим призначенням
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області.

01.01.2006 року від її імені невідомою
особою з відповідачем укладено договір
оренди вищевказаної земельної ділянки.

Вважає, що вказаний договір є недійсний
з тих підстав, що вказаний договір
безпосередньо нею не підписано, згоду
на укладення такого договору іншою
особою вона не давала. Крім цього, у
спірному договорі непередбачено такої
істотної умови як умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
що згідно приписів ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» обов'язково повинна
бути обумовлена сторонами, тому
просила визнати вказаний правочин
недійсним, витребувати у відповідача
зазначену земельну ділянку, яка
перебуває у нього незаконно, скасувати
державну реєстрацію вказаного
правочину та стягнути з відповідача на
свою користь судові витрати по справі.

Під час судового розгляду справи
представник позивача ОСОБА_2,
посилаючись на положення ст. 215 ЦПК
України, наполягав на визнанні
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 01.01.2006 року виключно з
підстав не підписання цього правочину
позивачкою ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні,
заявлені позовні вимоги підтримала і
просила їх задовольнити. Пояснила, що
не знала про існування спірного
договору, дізналася про нього лише у 2006
році, коли відповідач їй пропонував
підписати якісь додатки до договору, і
коли вона повідомила, що не отримувала
взагалі основного договору, відповідач
лише тоді пред'явив спірний договір.
Зазначила, що на протязі 2006-2012 років
вона справно отримувала орендну плату
особисто, а інколи за неї таку плату
отримувала її сестра. При надані
позивачці в судовому засіданні для
ознайомлення примірник оскаржуваного
договору, що знаходився у відповідача,
остання погодилася, що підпис у цьому
договорі належить їй.

Представник відповідача Довбня О.В.,
при судовому розгляді справи позовні
вимоги позивачки не визнав, пояснив, що
договір оренди земельної ділянки між
ПОП «Вікторія» та ОСОБА_1 був укладений
та підписаний сторонами за взаємною
згодою. Орендодавець ОСОБА_1, на
підставі зазначеного договору
одержувала орендну плату, претензій ні
до її розміру ні до відсутності якихось
умов у вказаному договорі, остання до
пред'явлення вказаного позову до суду,
безпосередньо до дирекції
підприємства не виражала. Наголошуючи
на тому, що позивачка ОСОБА_1 визнала в
судовому засіданні, що на примірнику
спірного договору, який знаходився у
відповідача, підпис належить особисто
їй, просив позов, пред'явлений
позивачкою, залишити без задоволення
за безпідставністю вимог.

Третя особа без самостійних вимог -
відділ Держземагенства у Новобузькому
районі Миколаївської області, будучи
належним чином повідомлений про дату
час і місце розгляду судової справи, в
судове засідання явку свого
представника не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю, серії
І-МК № 108309, позивачці ОСОБА_1 належить
земельна ділянка площею 6,03 га, що
розташована на території
Новомихайлівської сільської ради
Новобузького району Миколаївської
області, яка виділена їй для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

01 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ПОП
«Вікторія» в особі його директора
Лагодієнко В.В. був укладений договір
оренди вищевказаної земельної ділянки
строком на 30 років.

Зазначений договір зареєстровано у
Державному реєстрі земель 27.04.2007 року
за р./№ 16.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі укладається в письмовій формі і
за бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені першою-третьою, п'ятою,
шостою частинами ст.203 ЦК України.
Зокрема, в силу вимог ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Крім цього, згідно ст.16 Закону України
„Про оренду землі" укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється за
згодою орендодавця та особи, яка згідно
із законом вправі набувати право
оренди на таку земельну ділянку.

Як вбачається з висновків, проведеної у
справі судово-почеркознавчої
експертизи від 22.07.2013 року за № 518,
підпис від імені ОСОБА_1 в графі
«Орендодавець» у спірному договорі
оренди земельної ділянки від 01.01.2006
року виконаний іншою особою.

В той же час, під час судового розгляду
справи, при пред'явленні позивачці
ОСОБА_1 другого примірника спірного
договору, який знаходився у
відповідача, позивачка визнала, що
підпис вже у вказаному примірнику
договору виконаний саме нею, в тому
числі і запис «Другий екземпляр
договору отримала», що засвідчений
також її підписом.

Більш того, як встановлено в судовому
засіданні та не заперечувалося самою
позивачкою, остання саме на підставі
вказаного договору отримувала орендну
плату, що також підтверджується
написаною нею власноруч заявою,
датованою 06.12.2013 року, згідно з якою
вона зверталася до відповідача з
проханням виплатити їй орендну плату
за 2013 рік згідно умов договору
укладеного між нею та ПОП «Вікторія»
від 24.04.2007 року (дата реєстрації
спірного правочину) на термін 30 років
(а.с. 60).

За таких обставин, в судовому засіданні
не доведено, що позивачка, як власниця
земельної ділянки не давала свою згоду
на укладення договору оренди землі з
ПОП «Вікторія» та не підписувала
зазначений договір.

Відтак, посилання позивачки та її
представника на наявність підстав,
передбачених ст. 215 ЦК України для
визнання спірного договору оренди
земельної ділянки недійсним, не
знайшли свого підтвердження при
судовому розгляді справи, а тому у
задоволені заявлених позивачкою
ОСОБА_1 відповідних вимог належить
відмовити.

З вказаних підстав, позовні вимоги щодо
витребування земельної ділянки із
чужого незаконного володіння та
скасування державної реєстрації
спірного договору, які є похідними
вимогами від позовних вимог про
визнання договору недійсним,
задоволенню також не підлягають.

В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
розглядом справи, слід віднести на його
рахунок.

Керуючись ст. ст. 5 - 8, 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Приватно - орендного підприємства
«Вікторія», про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння -
відмовити.
Судові витрати понесені позивачем
віднести на його рахунок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду,
відповідно до ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко