Справа № 752/6196/14-ц
Провадження № 2/752/3394/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новак А.В. при
секретарі Герасимчук А.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
«Троїцька» про стягнення майнової та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулись до суду з вказаним
позовом. Мотивував свої вимоги тим, що
05.02.2014 року він припаркував свій
мотоцикл на орендованому ним у ОСОБА_2
паркомісці № НОМЕР_1 яке розташоване у
вбудованій автостоянці будинку № 72 на
вулиці Червоноармійській в місті
Києві, що належить останньому на
підставі договору купівлі-продажу
машиномісця від 20 липня 2011 року.

В той же день, ним було виявлено, що його
мотоцикл було викрадено.

Позивач посилаючись на ту обставину, що
фактично між сторонами спору виникли
правовідносини, що регулюються статтею
936 Цивільного кодексу України «Договір
зберігання» та Постанову Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
правил зберігання транспортних
засобів на автостоянках» від 22 січня 1996
року за № 115, вважає що
відповідальність за охорону його
мотоцикла, який тимчасово зберігався
на зазначеному паркомісцю несуть
працівники ТОВ Фірма «Троїцька», яке 01
липня 2013 року уклало з ОСОБА_2 договір
про участь у витратах на утримання
машиномісця за № 17/П, відповідно до
умов якого останнє взяло на себе
зобов'язання забезпечити комплекс
робіт та надання послуг по загальній
охороні машиномісця.

Як зазначає позивач станом на день
викрадення його мотоцикла, останній
коштував 56750 гривень 30 копійок.

Також як зазначає позивач йому було
завдано моральної шкоди, яку він оцінює
у розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги позовної
заяви та просив її задовольнити у
повному обсязі, а саме стягнути з
відповідача на користь його довірителя
майнову шкоду у розмірі 56750 гривень,
моральну шкоду у розмірі 5000 гривень та
вирішити питання про судові витрати.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог з
посиланням на письмові заперечення що
долучені до матеріалів справи. Зокрема
зазначив, що ТОВ Фірма «Тоїцька» не
брало на себе зобов'язання по охороні
майна позивача, а договір укладений між
ТОВ Фірма «Троїцька» та ОСОБА_2 про
участь у витратах на утримання
машиномісця за № 17/П від 01 липня 2013 року
не є договором зберігання на що
посилався позивач, а є договором по
наданню послуг та робіт по охороні
машиномісця, а не транспортного засобу
залишеного на ньому і відповідно
відповідач не може нести
відповідальності за незбереження
майна яке знаходилося на машиномісці №
НОМЕР_1 у вбудованій автостоянці
будинку № 72 на вулиці
Червоноармійській в місті Києві.

Просив суд ухвалити рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог повністю.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору купівлі-продажу
машиномісця від 20 липня 2011 року
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
останній є власником машиномісця №
НОМЕР_1 у вбудованій автостоянці
будинку № 72 на вулиці
Червоноармійській в місті Києві.

10 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було укладено договір оренди
парковочного місця, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1
паркувальне місце № НОМЕР_1,
розташоване в підземній автопаркові на
4-му рівні підвалу житлового будинку в
місті Києві по вулиці
Червоноармійська, 72, для тимчасової
стоянки автомобілів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, ОСОБА_1 є
власником мотоцикла «HONDA», р. н. НОМЕР_2.

01 липня 2013 року між ТОВ Фірма
«Троїцька» та ОСОБА_2 було укладено
договір про участь у витратах на
утримання машиномісця за № 17/П,
відповідно до умов якого товариство
забезпечує санітарне обслуговування
машиномісця підземного паркінгу
розташованого за адресою м. Київ, вул.
Червоноармійська, 72, надання
користувачу послуг (електроенергія) та
робіт по охороні машиномісця.

З матеріалів витягу з кримінального
провадження № 0000896(дата внесення
в ЄРДР 06.02.14) вбачається, що 05 лютого 2014
року до Голосіївського РУГУМВС України
в м. Києві надійшла заява ОСОБА_1, який
повідомив про те, що 05.02.2014 року
приблизно о 16 годині за адресою м. Київ,
вул. Червоноармійська, 72 в підземному
паркінгу невстановлена слідством
особа незаконно заволоділа мотоциклом
марки «HONDA», р. н. НОМЕР_2.

Зокрема відповідно до умов зазначеного
договору відповідач зобов'язався
забезпечити надання користувачу
послуг загальної охорони.

Суд вважає, що умовами договору про
участь у витратах на утримання
машиномісця за № 17/П укладеного 01.07.2013
року між ОСОБА_2 та ТОВ Фірма «Троїцька»
не передбачено обов'язок забезпечення
зберігання транспортних засобів, у
тому числі мотоцикла позивача.

Відповідно, твердження позивача про те,
що відповідальність за охорону його
транспортного засобу повинні нести
працівники ТОВ Фірма «Троїцька», судом
до уваги не беруться.

Суд також звертає увагу на наявність п.
8 договору купівлі-продажу машиномісця
від 20 липня 2011 року укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до якого
покупець зобов'язаний користуватися
машиномісцем відповідно до Правил
користування приміщенням житлових
будинків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України 24.01.2006 року
за № 45.

Твердження позивача про необхідність
застосовувати до наявних
правовідносин, Постанову Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
правил зберігання транспортних
засобів на автостоянках» від 22 січня 1996
року за № 115 є хибними і з огляду на
вищезазначене є таким що не
ґрунтується на вимогах Закону.

Доказів того, що відповідачем
надаються послуги по зберіганню та/або
охороні транспортних засобів за
адресою розташування паркомісця, суду
не надано, а застосування Глави 66
Цивільного кодексу України
«Зберігання» до зазначених
правовідносин є помилковим, оскільки
зберігання та охорона транспортних
засобів є одним із видів надання послуг
і відповідно регулюється Главою 63
Цивільного кодексу України «Послуги».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода
завдана майну фізичної особи або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду
України „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" за № 6 від 27.03.1992
року (із змінами та доповненнями)
роз'яснює, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі та
майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі, особою,
яка її заподіла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Твердження представника позивача про
наявність вини відповідачів, крім його
пояснень, не підтверджені жодними
доказами, а також не знайшли свого
підтвердження в ході слухання справи, а
тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, а тому вирішуючи позов в частині
вимог, щодо відшкодування моральної
шкоди, суд вважає, що ці вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки в
судовому засіданні факт спричинення
такої шкоди не знайшов свого
відображення та спростовується
матеріалами справи і доказами,
дослідженими в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Троїцька» про
стягнення майнової та моральної шкоди -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
рішення яке було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя
А.Новак