Єдиний унікальний номер:448/1527/14-ц
Провадження № 2/448/488/14
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

02.12.2014року суддя Мостиського районного
суду Львівської області Борисенко В.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ
державної виконавчої служби
Мостиського РУЮ Львівської області,
про визнання безпідставним і
неправомірним нарахування аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною
позовною заявою (в уточненій редакції),
покликаючись на те, що 14.06.2010 року
Мостиським районним судом Львівської
області було ухвалено рішення про
стягнення з нього в користь його
колишньої дружини ОСОБА_3 аліментів на
утримання дітей: дочки ОСОБА_4,
16.04.2003року народження, та сина ОСОБА_5,
03.03.2009року народження, в розмірі 700
гривень щомісячно, починаючи з
08.06.2010року і до досягнення дітьми
повноліття. На підставі даного рішення
було видано виконавчий лист від
14.07.2010року у справі №2-388/10.

Стверджує, що він справно виплачував
аліменти на утримання дітей, які
отримувала стягувач за виконавчим
листом. В листопаді місяці 2010року
стягувач ОСОБА_3 подала у виконавчу
службу заяву, в якій просила повернути
виконавчий лист. Заборгованість по
аліментах станом на 19.11.2010року була
відсутня. З січня місяця 2011року він
(позивач) разом із колишньою дружиною
ОСОБА_3 продовжили проживати однією
сім’єю без реєстрації шлюбу, разом
виховували дітей і він забезпечував
сім’ю матеріально. Однак у кінці
березня місяця 2014року ОСОБА_3 вигнала
його із будинку нічим це не мотивуючи.
Після чого, 16.09.2014року написала заяву у
ВДВС Мостиського РУЮ Львівської
області про те, що він не сплачував
аліменти з листопада місяця 2010року по
серпень 2014року, а лише сплатив 1400
гривень, внаслідок чого державним
виконавцем було проведено розрахунок
заборгованості по аліментах на суму 32900
гривень.

Також вказує, що у зазначеному
розрахунку заборгованості по
аліментах здійснено нарахування за
період з листопада місяця 2010року по
вересень 2014року, тобто за 47 місяців (три
роки та 11 місяців), в той час коли
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» нарахування
можна проводити не більше чим за три
останніх роки з часу припинення сплати
аліментів за виконавчим листом, що
свідчить про те, що державний
виконавець перевищив його
повноваження при виконанні службових
обов’язків. При цьому державний
виконавець не викликав його для
отримання пояснень з даного приводу,
жодних перевірок не проводив та не
встановлював фактів отримання
аліментів стягувачам, чим порушив
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження» та спонукав його для
подання даного позову про оскарження
дій державного виконавця при виконанні
службових обов’язків.

З огляду на наведене, просить суд: « 1.
Визнати безпідставними та
неправомірними нараховані державним
виконавцем ВДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_6
про нарахування мені суми боргу 30800 грн.
по нібито невиплаченим мною аліментам.
2. Визнати неправомірною довідку про
розрахунок заборгованості по
аліментах на суму 30800 грн. складену
державним виконавцем ВДВС Мостиського
РУЮ ОСОБА_6 3. Визнати, що за мною
боржником ОСОБА_1 боргу по сплаті
аліментів стягувану ОСОБА_2 на
утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не
має.».

Проаналізувавши матеріали справи,
вважаю, що в частині позовних вимог у
відкритті провадження необхідно
відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.3, ч.4 та ч. 9
ст.74 Закону України «Про виконавче
провадження»розмір заборгованості зі
сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку,
встановленому СК України. Державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості зі сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу та
боржнику, зокрема за заявою сторін
виконавчого провадження. Спір щодо
розміру заборгованості із сплати
аліментів вирішується судом за заявою
заінтересованої особи у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч 4 ст. 195 СК України
розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Відповідно до роз'яснень, наведених в
п.26 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» № 6 від 07
лютого 2014 року, спір щодо розміру
заборгованості зі сплати аліментів
вирішується судом за заявою
заінтересованої особи; залежно від
предмета та суті вимог така заява може
розглядатися у порядку, передбаченому
розділом VII ЦПК України, або у позовному
провадженні.

З викладеного слідує, що в разі
виникнення між сторонами спору щодо
визначення розміру заборгованості по
аліментам, даний спір має розглядатись
судом в порядку позовного провадження
і саме суд має визначити розмір
заборгованості по аліментах. Якщо ж
заінтересована особа не погоджується
із діями державного виконавця під час
визначення розміру заборгованості за
аліментами, вона має право оскаржити
такі його дії до суду в порядку,
передбаченому розділом VІІ ЦПК України
(ст.383 ЦПК України).

Як вбачається із змісту поданої
позовної заяви ОСОБА_1 не згідний із
розміром заборгованості за
нарахованими йому аліментами,
здійсненим державним виконавцем
Грицалик М.Я. в процесі виконання
судового рішення. Однак, при звернені
до суду із даним позовом в порядку
позовного провадження, в частині своїх
уточнених позовних вимог, ОСОБА_1
оскаржує (просить визнати
безпідставними та неправомірними) дії
державного виконавця ВДВС Мостиського
РУЮ Львівської області Грицалик М.Я.
щодо нарахування йому заборгованості
по аліментах, як такі що вчинені з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», що повинно
розглядатися судом як скарга на дії
державного виконавця в процесі
виконання судового рішення, в порядку,
визначеному розділом VII ЦПК України.

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
законність дій (бездіяльності)
державного виконавця при виконанні
судового рішення може бути перевірена
судом при розгляді скарги на його дії,
рішення, бездіяльність.

Закон України «Про виконавче
провадження» та ЦПК України не надають
суду права іншим шляхом втручатись у
діяльність державного виконавця при
виконанні судових рішень при розгляді
справи в порядку цивільного
судочинства, крім випадку, коли судом
розглядається скарга на його дії,
рішення, бездіяльність, подана в
порядку розділу VII ЦПК України.

Згідно ч.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні
відносини не врегульовані законом, суд
застосовує закон, що регулює подібні за
змістом відносини (аналогія закону), а
за відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

В пункті 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року
роз'яснено, що оскільки згідно зі
статтею 16 ЦПК не допускається
об'єднання в одне провадження вимог,
які підлягають розгляду за правилами
різних видів судочинства, якщо інше не
встановлено законом, суд відкриває
провадження у справі в частині вимог,
які належать до цивільної юрисдикції, і
відмовляє у відкритті провадження у
справі щодо вимог, коли їх розгляд
проводиться за правилами іншого
судочинства.

За таких обставин, приходжу до
висновку, що в частині позовних вимог
про: « 1. Визнати безпідставними та
неправомірними нараховані державним
виконавцем ВДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_6
про нарахування мені суми боргу 30800 грн.
по нібито невиплаченим мною аліментам.
2. Визнати неправомірною довідку про
розрахунок заборгованості по
аліментах на суму 30800 грн. складену
державним виконавцем ВДВС Мостиського
РУЮ ОСОБА_6...», слід відмовити у
відкритті провадження та роз’яснити
позивачу, що із зазначеними вимогами,
він має право повторно звернутися до
суду із відповідною скаргою на дії
державного виконавця в процесі
виконання судового рішення, в порядку
розділу VII ЦПК України.

В іншій частині позовних вимог про: «
...3.Визнати, що за мною боржником ОСОБА_1
боргу по сплаті аліментів стягувану
ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не має.» справа підлягає
розгляду у Мостиському районному суді
Львівської області у порядку позовного
провадження цивільного судочинства.

Подана заява за формою та змістом
відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись ч.8
ст.8, ст.ст.11, 122, 127 ЦПК України, суддя, –

у х в а л и в :

У відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Відділ державної виконавчої служби
Мостиського РУЮ Львівської області,
про визнання безпідставним і
неправомірним нарахування аліментів, в
частині позовних вимог про: « 1. Визнати
безпідставними та неправомірними
нараховані державним виконавцем ВДВС
Мостиського РУЮ ОСОБА_6 про нарахування
мені суми боргу 30800 грн. по нібито
невиплаченим мною аліментам. 2. Визнати
неправомірною довідку про розрахунок
заборгованості по аліментах на суму 30800
грн. складену державним виконавцем
ВДВС Мостиського РУЮ ОСОБА_6Я….» –
відмовити.

Роз’яснити позивачу, що із зазначеними
вимогами він має право на звернення до
суду за захистом порушених прав в
порядку розділу VII ЦПК України.

В іншій частині позовних вимог про:
«…3.Визнати, що за мною боржником
ОСОБА_1 боргу по сплаті аліментів
стягувану ОСОБА_2 на утримання дітей
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має.» - провадження
у справі відкрити.

Призначити попереднє судове засідання
в приміщенні Мостиського районного
суду Львівської області на 11.12.2014р. о
14.00 год., куди викликати сторони та
представника третьої особи.

На підставі ст.127 ЦПК України копію
даної ухвали разом з копією позовної
заяви і доданих до неї матеріалів
надіслати відповідачу – ОСОБА_2, та
копію даної ухвали разом з копією
позовної заяви третій особі - Відділу
державної виконавчої служби
Мостиського РУЮ Львівської області.

Запропонувати відповідачу - ОСОБА_2,
відповідно до вимог ст.128 ЦПК України в
строк до 11.12.2014р. подати до суду
письмове заперечення проти позову з
посиланням на докази, якими вони
обґрунтовуються.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до
вимог ст. 131 ЦПК України вони
зобов'язані подати свої докази до або
під час попереднього судового
засідання у справі.

Зобов’язати третю особу – Відділ
державної виконавчої служби
Мостиського РУЮ Львівської області
надати до суду належно завірену копію
матеріалів виконавчого провадження ВП
№44527295 з примусового виконання
виконавчого листа №2-388/10 виданого
14.07.2010року Мостиським районним судом
Львівської області про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання
неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4,
16.04.2003року народження, та сина ОСОБА_7,
03.03.2009року народження.

Ухвала може бути оскаржена лише в
частині відмови у відкритті
провадження та щодо недотримання
правил підсудності в частині відкриття
провадження у справі, у встановлений
законом строк і порядок, а в іншій його
частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

В.В.Борисенко

Ухвала суду набрала законної сили
«__»________________20__ р.

Суддя

В.В.Борисенко