РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13341/13-ц

пр. № 2/759/337/14

11 березня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді :
Т.О. Величко

при секретарях:
Т.В. Голубенко

А.В. Самайда

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Комунального підприємства
«Дирекції з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» до
ОСОБА_3, Третя особа: Святошинська
районна в м. Києві державна
адміністрація про виселення та
зустрічний позов ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Дирекції з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
про визнання права користування
житловим приміщенням та зобов»язання
укладення договору найму житлового
приміщення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва»
звернулось до суду із зазначеним
основним позовом посилаючись на те,
гуртожиток за адресою АДРЕСА_1, згідно
розпорядження голови Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації та наказу директора
Комунального підприємства «Дирекції з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
від 19.11.2012 року №185 «Про закріплення на
праві повного господарського відання
та прийняття на баланс Комунального
підприємства «Дирекції з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва»
гуртожитків у т.ч. адресою АДРЕСА_1 на
баланс позивача. Позивач зазначала, що
під час прийняття на баланс вказаного
гуртожитку було встановлено, що
квартиру АДРЕСА_1, відповідно до
Договору №8 про відшкодування
комунальних послуг на приміщення, що
здані в оренду та утримання
прибудинкової території від 13 лютого
2012 року займає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка
з 07.09.2012 року зареєстрована у вказаній
квартирі. Термін дії договору
закінчився 31.12.2012 року, а тому із
посиланням на вимоги ст. 58 ЖК України
просить суд виселити відповідача у
справі із квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги та просила суд позов
задовольнити, на підставі письмових
доказів поданих до позовної заяви.

Третя особа у судовому засіданні
виступала на боці позивача просила суд
позов задовольнити.

Відповідач, представник
відповідача проти позову заперечували,
посилаючись на його необґрунтованість
подали до суду зустрічний позов про
визнання права користування житловим
приміщенням та зобов»язання укладення
договору найму житлового приміщення,
посилаючись на те, що позивач за
зустрічним позовом з 1969 року по 16.11.2012
року працювала у Житлово-комунальному
підприємстві ХК «Київміськбуд» на
посаді майстра будинків житлового
управління «Південне» ДП «Екос» ХК
«Київміськбуд». У спірному житловому
приміщення оселилась з 1996 року зі згоди
наймодавця у зв»язку із трудовими
відносинами та продовжує проживати в
ньому до передачі його у комунальну
власність територіальної громади
(Київської міської ради. Зазначає, що у
зв»язку з реорганізацією ЖУ «Південне
ДП «Екос» на підставі наказу №325-п від
16.11.2012 року її було звільнено з роботи
за п.1 ст. 40 КЗпП України. Зазначає, що
між нею та ЖУ «Південне ДП «Екос»
упродовж 17 років укладався договір
найму житлового приміщення в АДРЕСА_1.
Зазначала, що вона з 07.09.2012 року
постійно зареєстрована у спірній
квартирі та є власником особового
рахунку. Позивач зазначала, що останній
договір між нею та ДП «Екос» було
укладено 13.02.2012 року, термін якого
згідно п.5.1. встановлено з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, та вона продовжує проживати
у спірному житловому приміщення та
вносити оплату за нього та
житлово-комунальні послуги. Позивач
зазначає що, в ні ЖУ «Південне ДП «Екос»
а ні його правонаступник не вимагали
припинення правовідносин, приймали та
продовжують приймати платежі за
утримання майна та житлово-комунальні
послуги. т.б. це свідчить про прийняття
пропозиції контрагентом на укладення
договору на новий строк відповідно до
ч.2 ст. 642 ЦК України. З посиланням на
вимоги ст.ст.764,770,777 ЦК України вважає,
що укладений договір від 13.02.2012 року
продовжено з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року, а
тому вважає що має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору найму на новий строк, про що
вона повідомила наймодавця 13.11.2013 року
письмово, з посиланням також на вимоги
ст. 47 Конституції України просить суд
зустрічний позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом та її представник
вимоги позову підтримали та просили
його задовольнити на підставі
письмових доказів поданих до позовної
заяви та пояснень сторін.

Заслухавши пояснення сторін
дослідивши матеріали справи, оцінюючи
в сукупності зібрані по справі докази,
суд вважає що основний та зустрічний
позови задоволенню не підлягають,
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
спірному житловому приміщення
оселилась з 1996 року зі згоди наймодавця
у зв»язку із трудовими відносинами та
продовжує проживати в ньому до
передачі його у комунальну власність
територіальної громади (Київської
міської ради. Зазначає, що у зв»язку з
реорганізацією ЖУ «Південне ДП «Екос»
на підставі наказу №325-п від 16.11.2012 року
її було звільнено з роботи за п.1 ст. 40
КЗпП України. Зазначає, що між нею та ЖУ
«Південне ДП «Екос» упродовж 17 років
укладався договір найму житлового
приміщення в АДРЕСА_1. Зазначала, що
вона з 07.09.2012 року постійно
зареєстрована у спірній квартирі та є
власником особового рахунку. Позивач
зазначала, що останній договір між нею
та ДП «Екос» було укладено 13.02.2012 року,
термін якого згідно п.5.1. встановлено з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, та вона
продовжує проживати у спірному
житловому приміщенні та вносити оплату
за нього та житлово-комунальні послуги
(а.с.67-75), а тому суд дійшов висновку, що
відповідно до ст. 764ЦК України договір
оренди від 13.01.2012 року вважається
продовженим до 31.12.2013 року.

Судом встановлено, що ЖУ
«Південне ДП «Екос» а ні його
правонаступник не вимагали припинення
правовідносин, до 31.12.2013 року ,приймали
та продовжують приймати платежі за
утримання майна та житлово-комунальні
послуги. т.б. це свідчить про прийняття
пропозиції контрагентом на укладення
договору на новий строк відповідно до
ч.2 ст. 642 ЦК України до 31.12.2014 року. Судом
встановлено, що позивач за основним
позовом звернувся до суду із вказаним
позовом про виселення відповідача
03.09.2013 року, у зв»язку із відсутністю
ордеру на спірне житлове приміщення
АДРЕСА_1, але не довів суду доказами та
не повідомив про підстави звільнення
від доказування, що відповідачка
ОСОБА_3 самовільно зайняла спірне
житлове приміщення, без дозволу
роботодавця, була у ньому
зареєстрована та вносить оплату за
житлово-комунальні послуги, які не
приймаються обслуговуючою
організацією. Окрім того обраний
позивачем за основним позовом спосіб
захисту порушених невизнаних та
оспорюваних прав обраний помилково,
оскільки відсутні підстави для
виселення із спірного житлового
приміщення відповідача з підстав
зазначених у позовній заяві, а тому у
задоволенні основного позову
необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України кожен має право на житло.
Держава створює умови за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність,
оренду.

Відповідно до п.5.1. Статуту
Комунального підприємства «Дирекції з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва» (
а.с.76-81) підприємство має право за
згодою Власника або уповноваженого ним
органу: відчужувати закріплене за ним
майно, давати в оренду або в безоплатне
користування (позичку), передавати в
заставу нерухоме майно, обладнання,
інвентар та інші цінності, а також
списувати з балансу основні засоби в
установленому порядку. Судом
встановлено, що власником будинку
АДРЕСА_1 та прийнято на праві повного
господарського відання на баланс
Комунального підприємства «Дирекції з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»(
а.с.82-87).

Відповідно до ст.58 ЖК Української
РСР єдиною підставою вселення у
житлове приміщення є ордер.

Відповідно до ст. 61 ЖК Української
РСР користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається на підставі ордеру на жиле
приміщення між наймодавцем та
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі відсутності відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім»я якого видано
ордер.

Відповідно до ст. 51 ЖК
Української РСР жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих Рад
надаються громадянам виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради за
участю громадської комісії з житлових
питань, створюваної при виконавчим
комітеті з депутатів рад,
представників громадських
організацій, трудових колективів.

Судом встановлено, що позивач за
зустрічним позовом не довів суду
доказами та не повідомив про підстави
звільнення від доказування, що
відповідач має право на укладення
договору найму житлового приміщення з
ОСОБА_3,що відповідачу Комунального
підприємства «Дирекції з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» надано
згоду власника або уповноваженого
органу на передання АДРЕСА_1 у
користування ОСОБА_3, та що на вказаного
відповідача покладено функції щодо
укладення договору найму житлового
приміщення., а тому зустрічний позов
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за основним та
зустрічним позовом відшкодуванню не
підлягають.

На підставі вищенаведеного,
керуючись, ст.ст. 51,58,61 ЖК України, ст.8,10
ЦК України ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209,212-218,294
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні основного позову -
відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
у разі відсутності осіб, які брали
участь у справі протягом десяти днів з
часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко