Справа № 161/61/14-ц
Провадження № 2/161/809/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2014 року м.
Луцький міськрайонний суд Волинської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що в жовтня 2009
року відповідач взяв в борг у позивача
суму 3 500 доларів США без зазначення
терміну повернення з нарахуванням 10 % в
місяць за користування позичкою. В
грудні 2010 року відповідач визнав
наявність несплаченого позивачу боргу
та взяв зобов'язання до 31.12.2010 року
повернути позивачу борг в сумі 3 500
доларів США та 4 900 доларів США
відсотків за користування позичкою.
Таким чином відповідач повинен
повернути позивачу на загальну суму 8 400
доларів США. Вказана угода була
оформлення в письмовій формі шляхом
видачі розписки від 22 грудня 2010 року.
Однак відповідач свого зобов'язання не
виконав та суму боргу позивачу не
повернув. Позивач неодноразово
особисто звертався до відповідача про
повернення суми боргу. На усні вимоги
відповідач заявив, що грошей для
повернення розрахунку за даним
договором не має і суму боргу поверне
при наявності коштів. Неповернення
відповідачем боргу перешкоджає в
задоволенні потреб позивача. Сума
заборгованості на час подачі позову
становить 67 141,20 гривень. Таким чином
крім суми заборгованості 68 141,20 гривень.
Відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу три проценти річних від
простроченої суми становить 3 роки,
сума заборгованості 67 141,20 гривень, 3 %
річних від суми заборгованості за 1 рік
становить 2 014,24 гривень, за 3 роки 6 042,72
гривень. Отже загальна сума боргу - 73
183,92 гривень. Просить суд стягнути з
відповідача заборгованість та судові
витрати по справі.
Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки до суду не
повідомив, позивача подав до суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, не заперечує проти заочного
розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки суду не
повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності. Зі згоди
представника позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення повністю
з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про стягнення
боргу за договором позики, то вона
підлягає до повного задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від

певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
результатів

інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної)
та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 18.10.2009 року ОСОБА_2 отримав грошові
кошти від ОСОБА_1 в сумі 3 500 доларів США,
з процентами в розмірі 10 %.
Зобов'язувався повернути грошові кошти
до 31 грудня 2010 року. Факт отримання
грошових коштів підтверджується
власноручно написаною письмовою
розпискою ОСОБА_2 (а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 належних чином взяті на себе
зобов'язання з повернення грошових
коштів ОСОБА_1 не виконав. В результаті
чого в нього мається заборгованість
перед ОСОБА_1 в сумі 67 141,20 гривень.
Оскільки договір є обов'язковим до
виконання, а тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виниклої
заборгованості.

Щодо позовної вимоги про стягнення
трьох відсотків річних, то вона
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_2 в обумовлений між сторонами
строк до 31.12.2010 року не сплатив ОСОБА_1
грошові кошти. Таким чином ОСОБА_2
прострочив виконання грошового
зобов'язання перед ОСОБА_1 А тому за
таких обставин, суд приходить до
висновку про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 трьох процентів річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання, що становить 6 042,72
гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08 липня 2011 року №
3674-VІ передбачено, що при зверненні до
суду із позовною заявою майнового
характеру,

сплачується ставка судового збору в
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що в гривневому еквіваленті становить
243,60 - 3 654 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 731,84 гривень (а.с.
1). А тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат в сумі 731,84 гривень .

Приймаючи до уваги викладене та
враховуюч, що 18.10.2009 року між сторонами
по справі було досягнуто згоди щодо
позики грошових коштів, що
підтверджується розпискою, яка
власнурочно написана відповідачем. При
цьому відповідач взятих на себе
зобов'язань з повернення грошових
коштів позивачу не виконав взагалі. В
результаті чого в нього мається
заборгованість перед позивачем в сумі
73 183,92 гривень, з яких 67 141,20 гривень
основного боргу та 6 042,72 гривень три
відсотки річних. А також враховуючи те,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 73 183,92 гривень заборгованості
та 731,84 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 625, 629, 1046, 1047, 1048,
1050 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаїв Миколаївської
області, індивідуальний податковий
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1
грошових коштів в сумі - 73 183,92 гривень, з
яких 67 141,20 гривень основного боргу та 6
042,72 гривень три відсотки річних згідно
письмової розписки від 18.10.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Миколаїв Миколаївської
області, індивідуальний податковий
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі - 731,84 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В.В. Ковтуненко