Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ліквідаційної комісії Комунального
підприємства «Стадіон Авангард» на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 10 вересня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Стадіон Авангард» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Комунального
підприємства «Стадіон Авангард» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.
Позов обґрунтовує тим, що він працював
в КП «Стадіон Авангард» на посаді
головного інженера з 08 липня 2009 року і
був звільнений з ініціативи власника
наказом №21 від 05 листопада 2012 року на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. В
порушення норм трудового
законодавства в день звільнення з ним
не проведеного повного розрахунку. У
березні 2013 року він звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до відповідача про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та заборгованості по
авансовим звітам. Заочним рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від
23.04.2013 року з відповідача на його
користь стягнено середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 06.11.2012 року по
19.03.2013року в розмірі 12111,62 грн. та
заборгованість по авансовим звітам в
сумі 8902,83 грн. Оскільки рішення суду в
частині стягнення авансових платежів
органами ДВС виконано 09.07.2013 року, що є
днем остаточного розрахунку з ним,
просив відповідно до вимог ст. ст. 116, 117
КЗпП України, стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні за період 20 березня 2013 року
по 09 липня 2013 року в сумі 9637,02 грн. та
судові витрати по справі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 10 вересня 2013 року заявлений
позов задоволено, стягнуто з КП «
Стадіон Авангард» на користь позивача
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
20 березня 2013 року по 09 липня 2013 року в
сумі 9637,02 грн. та судові витрати по
справі.

На дане рішення ліквідаційна комісія
КП « Стадіон Авангард» подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду з скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
заявленого позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта подану апеляцію підтримала,
просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу
заперечив, просить її відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи і підстави
апеляційної скарги, вважає що вона
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період 20 березня 2013
року по 09 липня 2013 року.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 працював в КП «Стадіон
Авангард» на посаді головного інженера
з 08 липня 2009 року і був звільнений з
роботи згідно наказу №21 від 05
листопада 2012 року за п.1 ст. 40 КЗпП
України(а.с.8).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Однак в день звільнення КП «Стадіон
Авангард» не здійснено розрахунок із
позивачем у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що
повний розрахунок з позивачем
проведено не в день його звільнення - 05
листопада 2012 року , а 19.03.2013 року. (а.с.10)

Особи, винні в порушенні законодавства
про працю, несуть відповідальність
згідно з чинним законодавством (ст. 265
КЗпП України).

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 13 від 24 грудня
1999 року "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Позивач у березні 2013 року звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 06.11.2012 року по 19.03.2013 року (день
його фактичного розрахунку) та
заборгованості по авансовим звітам.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 23 квітня 2013
року заявлений позов задоволено,
стягнуто з КП «Стадіон Авангард» на
користь позивача ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 06.11.2012 року
по 19.03.2013року в розмірі 12111,62 грн. та
заборгованість по авансовим звітам в
сумі 8902,83 грн. Дане рішення набуло
законної сили 13 травня 2013 року і на
підставі нього 05.06.2013 року видано
виконавчий лист та відкрито виконавче
провадження, за яким присудженні до
стягнення суми позивачу повністю
виплачені 09.07.2013 року.

Тобто рішення суду в частині стягнення
з КП « Стадіон Авангард» на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
затримки розрахунку відповідачем по
справі виконано.

Таким чином, ст. 117 КЗпП України
передбачається відповідальність
власника або уповноваженого ним органу
за невиплату належних звільненому
працівникові сум у строки, встановлені
ст. 116 КЗпП України шляхом виплати
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Статтею 8 Конституції України
передбачається її найвища юридична
сила. Закони та інші нормативно-правові
акти приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії. Звернення до суду для
захисту конституційних прав і свобод
людини і громадянина безпосередньо на
підставі Конституції України
гарантується.

Враховуючи рекомендації, зазначені у п.
2 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 1 листопада 1996 року "Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя", при розгляді
конкретних справ суди мають оцінювати
зміст будь-якого закону чи іншого
нормативно-правового акта з точки зору
його відповідності Конституції і в
усіх необхідних випадках
застосовувати Конституцію як акт
прямої дії. Судові рішення мають
ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не
суперечить їй, а тому відповідно до ч. 1
ст. 61 Конституції України не можна
двічі притягувати до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Після ухвалення судом рішення про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та звернення його
до виконання відносини, пов'язані з
виплатою присудженої суми регулюються
з урахуванням Закону України "Про
виконавче провадження" і чинним
трудовим законодавством, зокрема, ст. 117
КЗпП не передбачено стягнення
середнього заробітку за невиконання
судових рішень у трудових спорах.

Крім того колегія суддів констатує, що
відповідно до частини першої ст. 9
Конституції України чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України.

Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року. Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року
ратифіковано Конвенцію про захист прав
і основних свобод людини 1950 року.
Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11
до Конвенції.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «Меньшакова проти
України» від 08 квітня 2010 року
Європейський суд зазначив, що
відповідно до статті 117 Кодексу "при
відсутності спору щодо суми"
заборгованості із заробітної плати,
звільнені працівники мають право на
компенсацію за несвоєчасну виплату
такої заборгованості за період
"фактичного розрахунку" (частина перша
статті 117), а "при наявності спору про
розміри сум" заборгованості із
заробітної плати компенсація повинна
бути виплачена, якщо спір вирішено на
користь працівника (частина друга
статті 117). Особливу увагу слід звернути
на те, що частина друга статті 117
Кодексу, яка встановлює право на
отримання компенсації у випадку
постановлення судом рішення щодо суми
такої заборгованості та є застосовною
у справі заявниці, не передбачає
виплати компенсації за період до
фактичного розрахунку по
заборгованості, на відміну від частини
першої статті 117. Таким чином, немає
обґрунтованих підстав стверджувати, що
ці положення передбачають право на
отримання компенсації за затримку
виплати заробітної плати, що мала місце
після того, як її сума була встановлена
судом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки в даному випадку був наявний
спір про розмір суми заробітної плати,
що підлягала виплаті позивачу, який був
вирішений судом, то відсутні підстави
для стягнення компенсації за період
після ухвалення судового рішення до
фактичного розрахунку, а тому в суду
першої інстанції взагалі не було
підстав для задоволення позову ОСОБА_1

З врахуванням наведеного рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову з заявленому позові з вище
наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України,
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ліквідаційної
комісії Комунального підприємства
«Стадіон Авангард» - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 10 вересня 2013 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Стадіон Авангард» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, і протягом
двадцяти днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий :

Судді: