Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1194/14 Головуючий у 1
інстанції: Купавська Н.М.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 12» березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 грудня 2013 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зазначило, що відповідно до укладеного
договору № ZPXRRX04430374 від 03 серпня 2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2916,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

У порушення вимог ст.526, 527, 530 ЦК України
та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, у зв'язку з чим станом на 20
вересня 2013 року має заборгованість
33929,74 грн., яка складається з:

- 2402,03 грн. - заборгованість за кредитом;

- 12958,74 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 393,70 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

- 16079,57 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов
та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. (фіксована частина),

- 1591,70 грн. (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 1054 ЦК
України просило стягнути з відповідача
на його користь заборгованість у
розмірі 33925,74 грн. за кредитним
договором ZPXRRX04430374 від 03 серпня 2007 року
та судові витрати у розмірі 339,26 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм ст. 267 ЦК України, Закону
України «Про захист прав споживачів»,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати заочне рішення суду
та ухвалити нове про задоволення
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог п.4 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущений строк позовної давності для
звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Заява про застосування позовної
давності ОСОБА_3 не подавалася,
оскільки розгляд справи було проведено
у заочному порядку у відсутності
відповідача.

В апеляційний суд ОСОБА_3 не з'явився,
хоча судом були прийняті заходи для
його належного повідомлення про
розгляд даної справи (а.с.54-57).

Враховуючи, що відповідачем не
подавалася заява про застосування
позовної давності, то з врахуванням ч.3,4
ст. 267 Цивільного кодексу України, у
суду відсутні підстави для відмови в
позові з підстав пропуску позовної
давності.

Правова позиція щодо застосування ч.3,4
ст.267 ЦК України висловлена в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року № 6-126цс13, яка в силу
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Оскільки суд на вищевикладені
обставини уваги не звернув, у порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не
врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

В ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на
підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є
письмова форма.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати повернення дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що
між сторонами укладеного договору №
ZPXRRX04430374 від 03 серпня 2007 року,
відповідно до якого ОСОБА_3 отримав
кредит у розмірі 2916,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом зі строком
повернення кредиту 03.08.2008 р. Сторонами
погоджено, що договір складається з
заяви позичальника, Умов надання
споживчого кредиту.

П.4.2 договору передбачено, що при
порушенні позичальником зобов'язань
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом в розмірі 11.83% в
місяць.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
обов'язку щодо повернення кредиту
утворилася заборгованість за кредитом
у сумі 2402 грн. 03 коп., за користування
кредитом 12955 грн. 14 коп., по комісії - 393
грн.70 коп.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

За положеннями ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено
застосування пені як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним (п.5.1 договору).

У той же самий час, згідно з п. 5.3.
кредитного договору сторонами
передбачена сплата штрафів(500 грн.+5% від
суми заборгованості) як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення строків платежів по
будь-якому грошовому зобов'язань.

Таким чином, умовами договору за одні і
ті самі порушення договірного
зобов'язання про строки внесення
платежів на погашення кредиту
передбачена подвійна цивільно-правова
відповідальність, що заборонено ст.61
Конституції України.

Відповідач повинен сплатити банку
заборгованість за договором кредиту,
яка утворилася станом на 20.09.2013 р. і
складає: за кредитом в сумі 2402 грн. 03
коп., проценти за користування кредитом
в сумі 12955 грн. 14 коп., по комісії в сумі
393 грн. 70 коп., штраф в сумі 1287 грн. 54 коп.
(500 грн. фіксована частина та процентна
складова в сумі 787,54 грн.)

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України на відповідача покладаються
судові витрати в сумі 229 грн.40 коп.

З огляду на викладене рішення суду на
підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 02 грудня 2013 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом в сумі 2402
грн.03 коп., за процентами в сумі 12955 грн.
14 коп., за комісією в сумі 393 грн. 70 коп.,
штраф в сумі 1287 грн. 54 коп., судовий збір
в сумі 229 грн.40 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: