У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Миколаївської міської ради про
встановлення факту проживання однією
сім'єю із спадкодавцем за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського
районного суду Миколаївської області
від 8 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду з даним позовом, зазначивши в
його обґрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мачуха ОСОБА_5, після смерті
якої відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що у вказаній
квартирі вона була зареєстрована 3
лютого 2011 року, проте проживала з
померлою однією сім'єю та вела спільне
господарство з 1998 року по день смерті,
вважає, що відповідно до ст. 1264 ЦК
України має право на спадкування за
законом, як спадкоємець четвертої
черги, у зв'язку з чим просила суд
встановити факт проживання однією
сім'єю із спадкодавцем.

Рішенням Заводського районного суду
Миколаївської області від 8 липня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 21 серпня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного .

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з
недоведеності факту проживання ОСОБА_4
з ОСОБА_5 однією сім'єю з 1998 року по день
смерті спадкодавця і, зокрема з лютого
2006 року по лютий 2011 року, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
Миколаївської області від 8 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 21 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Журавель В.І.
Іваненко
Ю.Г.