Справа № 0425/978/2012
Провадження № 2/181/5/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2014 р.
смт. Межова

Межівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді Літвінової Л.Ф.,

при секретарі: Чупіковій В.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Межова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області та
ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області та ОСОБА_1, третя особа
Васильківська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Межівського районного суду з позовною
заявою до Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області та ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 Після його
смерті відкрилась спадщина на майно, що
належало йому на праві приватної
власності. До спадкового майна входить
земельна ділянка площею 11,160 гектарів у
межах згідно з планом, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області, земельна ділянка площею 0,40
гектарів в межах згідно з планом, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку - 0,25 гектарів, для
підсобного господарства - 0,15 гектарів,
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

16 листопада 2001 року в с. Зоряне ОСОБА_6
на випадок своєї смерті зробив таке
заповітне розпорядження: «Усе моє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що буде
належати мені на день смерті і на що я
за законом матиму право заповідаю
ОСОБА_3». Заповіт посвідчено секретарем
виконкому Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області та зареєстровано в реєстрі за
№97. В той же день в с. Зоряне ОСОБА_6 на
випадок своєї смерті зробив інше
заповітне розпорядження: «Усе моє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що буде
мені належати на день смерті і на що я
за законом матиму право, право на
власність земельною ділянкою,
посвідчене державним актом серії IV-ДП
№001169, виданим 24 лютого 1998 року,
заповідаю у власність ОСОБА_1». Заповіт
нотаріально посвідчено секретарем
виконавчого комітету Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області та
зареєстровано в реєстрі за №98. 06 червня
2012 року сільським головою Зорянської
сільської ради виданий дублікат
заповіту ОСОБА_1 замість втраченого. На
виданому дублікаті, що має силу
оригіналу, секретарем Зорянської
сільської ради зроблено відмітку:
«Заповіт не відмінявся та не
змінювався з 16 листопада 2001 року».

Заповідач має право будь-коли змінити
або скасувати складений ним заповіт. З
цією метою заповідач може подати про це
заяву нотаріусу, завідуючому державним
нотаріальним архівом, а в населених
пунктах, де немає нотаріусів,-
посадовій чи службовій особі у порядку,
встановленому статтями 1251, 1252 ЦК
України.

Змінити чи скасувати заповіт можна й
іншим шляхом, а саме - склавши новий
заповіт. Заповіт, складений пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю
або в частині, в якій він йому
суперечить. При цьому необов'язково,
щоб у пізніше складеному заповіті була
вказівка на те, що попередній заповіт
скасовується. Пізніше складений
заповіт остаточно скасовує попередній
навіть у тому разі, коли цей другий
заповіт, у свою чергу, буде скасований
заповідачем.

20 червня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
державного нотаріуса Васильківської
нотаріальної контори, виконуючої
обов'язки Межівської державної
нотаріальної контори, про видачу
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 -
ОСОБА_6, на майно, що належить
спадкодавцеві, але отримала відмову в
зв'язку з відсутністю оригіналу
державного акта, підтверджуючого право
власності на земельну ділянку розміром
11,160 га, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області. Державний акт знаходиться в
ОСОБА_3, який також звернувся за
одержанням спадщини за заповітом, який
є нікчемним заповітом, так як заповіт
складений пізніше скасовує
попередній.. Оскільки між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 наявний спір щодо нікчемності
заповіту, то вимога про визнання
заповіту недійсним підлягає судовому
розгляду.

ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним
заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3,
посвідчений 16 листопада 2001 року та
зареєстрований в реєстрі за №97
секретарем виконкому Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просять суд їх задовольнити.

06 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
Межівського районного суду з
зустрічним позовом до Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області та ОСОБА_1,
третя особа Васильківська державна
нотаріальна контора про визнання
заповіту недійсним.

В обґрунтування свої вимог зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько

ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від 07 грудня 2009
року, виданим Зорянською сільською
радою Межівського району
Дніпропетровської області, про що в
Книзі реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за №23. Факт
родинних відносин з його батьком
встановлено рішенням Межівського
районного суду Дніпропетровської
області від 15 липня 2010 року.

Після його смерті відкрилася спадщина
у вигляді земельної ділянки площею 11,1600
гектар (пай №850) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області,
кадастровий номер: -01-004-0476 згідно
витягу за №1301 від 20 червня 2012 року, та
посвідчується державним актом на право
власності на земельну ділянку серія
ГУ-ДП №015215; земельної ділянки площею 0,40
гектара із них: для будівництва та
обслуговування житлового будинку - 0,25
гектара, для підсобного господарства -
0,15 гектара, які розташовані на
території Зорянської сільської ради за
адресою: АДРЕСА_2, Дніпропетровської
області, та посвідчується державним
актом на право приватної власності на
землю серії ГУ-ДП №001169 на підставі
рішення 11 сесії XXII скликання від 25
жовтня 1994 року Зорянської сільської
ради народних депутатів; житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_3,
Дніпропетровської області, що
посвідчується свідоцтвом про право
особистої власності на домоволодіння
від 01 червня 1990 року та зареєстровано в
реєстровій книзі Павлоградського БТІ
за №1-47/47.

16 листопада 2001 року ОСОБА_6 зробив
заповітне розпорядження в с. Зоряне,
яке було посвідчено секретарем
виконавчого комітету Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області Прищепчук
С.І. та зареєстровано в Реєстрі за №97.

В заповіті від 16 листопада 2001 року
вказується: «Я, ОСОБА_6, мешканець села
Зоряне, Межівського району,
Дніпропетровської області на випадок
моєї смерті роблю таке заповітне
розпорядження: земельну ділянку,
посвідчену державним актом серії ІV-АП
№ 015215, виданим 20 березня 2001 року,
заповідаю у власність ОСОБА_8 і ОСОБА_3
порівну».

09 червня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до
Васильківської державної нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, але в.о.
державного нотаріуса Межівської
державної нотаріальної контори
повідомила йому, що ОСОБА_6 змінив
заповіт, оскільки 16 листопада 2001 року в
селі Зоряне той зробив наступне
заповітне розпорядження: «Я, ОСОБА_6,
мешканець села Зоряне, Межівського
району, Дніпропетровської області на
випадок своєї смерті роблю слідуюче
заповітне розпорядження: усе моє майно,
де б воно не знаходилось і з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що мені
буде належати на день смерті і на що я
за законом матиму право, право
власності земельною ділянкою,
посвідчене державним актом серія ІV-АП
№19001169, виданим 24 лютого 1998 року,
заповідаю у власність ОСОБА_1», яке
зареєстроване в Реєстрі нотаріальних
дій під №98. Цей заповіт посвідчено
Прищепчук С.І., секретарем виконавчого
комітету Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області.

Згідно витягу №23904168 про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 09 червня 2010 року
заповіт зареєстрований 19 серпня 2005
року від імені ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
номером в Реєстрі нотаріальних дій 97.

Відповідно до Витягу № 23903825 про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09
червня 2010 року заповіт зареєстрований
19 серпня 2005 року від імені ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за номером в Реєстрі
нотаріальних дій 98.

04 липня 2012 року ОСОБА_1 в місцевій
газеті «Червона зірка» зробила
оголошення за № 48 (11208) про те, щоб
загублений державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІVК-ДП №015215, виданий на ім'я ОСОБА_6
вважати недійсним. 06 червня 2012 року
вона звернулася до Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області про видачу
на її ім'я дублікату заповіту від 16
листопада 2001 року, який зареєстровано в
Реєстрі за №98. 23 серпня 2012 року ОСОБА_1
подала позовну заяву до Межівського
районного суду Дніпропетровської
області про визнання заповіту
недійним, де відповідачем визначила і
його - ОСОБА_3

Він довідався, що 20 червня 2012 року
ОСОБА_1 звернулася до державного
нотаріуса із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, але нотаріус, керуючись
ст.ст. 1269,1270,1272 ЦК України, винесла
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії і відмовила у видачі
свідоцтва.

ОСОБА_3 зазначив, що згідно зі ст.1. ЗУ
«Про нотаріат», у населених пунктах, де
немає нотаріусів, нотаріальні дії,
передбачені статтею 37 цього Закону,
вчиняються уповноваженими на це
посадовими особами органів місцевого
самоврядування, а саме: у населених
пунктах, де немає нотаріусів,
уповноважені на це посадові особи
органу місцевого самоврядування
вчиняють такі нотаріальні дії:
посвідчують заповіти (крім секретних);
видають дублікати посвідчених ними
документів.

Статтями 38, 42, 59 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» та п. 2
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів України передбачено, що у
населених пунктах, де немає державних
нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють
посадові особи виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад, на
яких такий обов'язок покладено
рішенням виконавчого комітету
відповідної ради»

У абзаці 3 п.33 Інструкції зазначається,
що заповіт має бути складено у
письмовій формі, із зазначенням місця і
часу складення заповіту, дати та місця
народження заповідача та підписаний
особисто заповідачем.

У п.17 Інструкції вказано, що прізвища,
імена по батькові громадян, які беруть
участь у нотаріальних діях, повинні
написані в документі повністю із
зазначенням місця їх проживання».

У спірному заповіті, зареєстрованому в
Реєстрі під №98, не вказані рік число та
місяць народження заповідача, його
повну адресу місця проживання, дані
паспорту заповідача та
ідентифікаційний номер, крім того, у
заповіті не вказано час його складення
(годину, хвилини).

ОСОБА_3 зазначив, що посвідчувальні
написи зроблені не відповідно до
інструкції.

Згідно ст.41 ЗУ «Про нотаріат»,
нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні державної нотаріальної
контори, в державному нотаріальному
архіві, приміщенні, яке є робочим
місцем приватного нотаріуса, чи
приміщенні виконавчого комітету
сільської, селищної, міської Ради
народних депутатів. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли того
вимагають особливості посвідчуваної
угоди, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаними приміщеннями.

У спірному заповіті, зареєстрованому в
Реєстрі під №98, посадова особа
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області не
вказує місце проведення нотаріальної
дії, що є порушенням ст.41 ЗУ «Про
нотаріат».

Вважає, що в даному випадку до порядку
та підстав визнання недійсним
оспорюваного заповіту,
зареєстрованого в Реєстрі під №98,
складеного 16 листопада 2001 року, повинен
застосовуватись ЦК УРСР від 18 липня 1963
року.

Просить суд визнати недійсним заповіт
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, посвідчений 16
листопада 2001 року в селі Зоряне,
Межівського району, Дніпропетровської
області та зареєстрований в Реєстрі за
№98 секретарем виконкому Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області.

ОСОБА_1 та її представник підтримали
свої позовні вимоги, проти зустрічних
позовних вимог заперечують.

ОСОБА_3 та його представник в судовому
засіданні зустрічні позовні вимоги
підтримали, просять суд їх
задовольнити, проти позову ОСОБА_1
заперечують.

Відповідач Зорянська сільська ради
Межівського району Дніпропетровської
області за позовом та зустрічним
позовом в особі сільського голови
заперечує проти позовної заяви ОСОБА_1
та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3

Суд, вислухавши сторони по справі,
вивчивши матеріали справи, вважає, що в
задоволенні позову та зустрічного
позову слід відмовити з огляду на
наступне.

Свідоцтвом про право особистої
власності на домоволодіння, виданим 01
червня 1990 року виконкомом Межівської
районної ради народних депутатів,
підтверджується, що домоволодіння
АДРЕСА_3 належало ОСОБА_6 на праві
особистої власності.

Державним актом на право приватної
власності на землю серії IV-ДП №001169 від
24 лютого 1998 року підтверджується, що
земельна ділянка, розташована на
території Зорянської сільської ради
народних депутатів АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 гектара, для підсобного
господарства - 0,15 гектара передана у
приватну власність ОСОБА_6

Згідно довідки виконкому Зорянської
сільської ради №561 від 06 червня 2012 року
під час інвентаризації житлового фонду
АДРЕСА_3, потім за АДРЕСА_2, де проживав
ОСОБА_6, було присвоєно АДРЕСА_4.

Державним актом на право приватної
власності на землю серії IV-ДП №015215 від
20 березня 2001 року підтверджується, що
земельна ділянка, розташована на
території Зорянської сільської ради з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 11,160 гектарів
передана у приватну власність ОСОБА_6

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим 07 грудня 2009 року виконкомом
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області,
підтверджується, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 20 червня 2012 року
державного нотаріуса Васильківської
державної нотаріально контори
підтверджується, що ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом №98 у
зв'язку з відсутністю оригіналу
державного акта, підтверджуючого право
власності на земельну ділянку розміром
11,160 гектарів, а також через те, що за
одержанням спадщини до нотаріальної
контори звернувся ОСОБА_3

Рішенням Зорянської сільської ради
Межівського району Дніпропетровської
області від 04 червня 2001 року №114-20/ХХІІІ
підтверджується, що Прищепчук С.І. була
обрана секретарем цієї ради,
повноваження секретаря виконавчого
комітету цієї ради покладені на неї.

Заповітом, зареєстрованим в реєстрі за
№97, підтверджується, що 16 листопада 2001
року в с. Зоряне, Межівського району,
Дніпропетровської області ОСОБА_6 на
випадок своєї смерті зробив заповітне
розпорядження, за яким земельну
ділянку, право на власність якою
посвідчена державним актом серії IV-ДП
№015215 від 20 березня 2001 року, заповів у
власність ОСОБА_8 і ОСОБА_3 порівну, що
посвідчила секретар виконкому
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області
Прищепчук С.І.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2,
виданим 18 вересня 2007 року
Амур-Нижньодніпровським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, підтверджується, що ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заповітом, зареєстрованим в реєстрі за
№98, підтверджується, що 16 листопада 2001
року в с. Зоряне, Межівського району,
Дніпропетровської області ОСОБА_6 на
випадок своєї смерті зробив заповітне
розпорядження, за яким усе його майно,
де б воно не знаходилося і з чого б воно
не складалося і взагалі все те, що йому
буде належати на день смерті і на що він
за законом матиме право, право на
власність земельною ділянкою,
посвідчене державним актом серії IV-ДП
№001169 від 24 лютого 1998 року, заповів у
власність ОСОБА_1, що посвідчила
секретар виконкому Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області Прищепчук
С.І.

Висновком судової почеркознавчої
експертизи №1322-13 від 06 серпня 2013 року
підтверджується, що підписи від імені
ОСОБА_6 в графі «Підпис заповідача»
заповітів від 16 листопада,
зареєстрованих за номерами 97 та 98, в
рядку за номером 97 та 98 Журналу для
реєстрації нотаріальних дій виконкому
Зорянської сільської ради на 2000-2005
роки, виконані самим ОСОБА_6 під впливом
на процес письма постійних «збиваючих»
факторів, які є нормою
писемного-рухового навику останнього.

Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Цивільний кодексу України набрав
чинності 01 січня 2004 року, заповіти
ОСОБА_6, зареєстровані за №97 та №98,
складені ним 16 листопада 2001 року.
Оскільки сторонами оскаржуються
правочини, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України,
для вирішення правовідносин, що
склалися, слід застосовувати положення
законодавства, чинного на той момент, а
саме: Цивільного кодексу Української
РСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР),
ЗУ «Про нотаріат», Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів України в
редакції, чинній станом на 16 листопада
2001 року.

Згідно ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадським організаціям.

Ст.541 - заповіт повинен бути укладений у
письмовій формі з зазначенням місця і
часу його укладення, підписаний
особисто заповідачем і нотаріально
посвідчений.

Ст.544 - заповідач вправі в будь-який час
змінити або скасувати зроблений ним
заповіт, склавши новий заповіт.

Заповіт, складений пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або в
частині, в якій він йому суперечить.

Враховуючи вищевикладені норми ст. 544
ЦК УРСР, суд вважає, що даними нормами
безпосередньо врегульовано
правовідносини, які виникли між
сторонами і заповіт, який був складений
ОСОБА_6 16.11.2001 року на користь ОСОБА_3 та
зареєстрований секретарем Зорянської
сільської ради в реєстрі за № 97
вважається скасованим, оскільки ОСОБА_6
16.11.2001 року склав заповіт на все майно
на ОСОБА_1, який був зареєстрований
секретарем Зорянської сільської ради в
реєстрі за № 98 і необхідності у його
визнанні недійсним немає необхідності.

Інших доказів, за яких суд може визнати
заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3,
посвідчений 16.11.2001 року та
зареєстрований в реєстрі за № 97
секретарем виконкому Зорянської
сільської ради недійсним позивачем
суду не надано.

Стосовно заявленої зустрічної
позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Зорянської сільської ради про визнання
заповіту недійсним, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Ч.1 ст.48 - недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону, в тому числі
ущемлює особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

Твердження ОСОБА_3 про те, що за
вимогами цієї статті угода повинна
відповідати вимогам не тільки закону, а
й іншим актам, виданими органами
державної влади і управління в межах
наданої їм компетенції, не відповідає
дійсності.

Відповідно до ч.4 ст.1 ЗУ «Про нотаріат»,
п.2 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 25 серпня 1994 року №22/5 (далі -
Інструкція), у населених пунктах, де
немає нотаріусів, нотаріальні дії,
передбачені статтею 38 цього Закону,
вчиняються уповноваженими на це
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
Рад народних депутатів, на яких за
рішенням виконавчого комітету
відповідної Ради народних депутатів
покладено вчинення цих дій.

ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до п.17
Інструкції прізвища, імена та по
батькові громадян, які беруть участь у
нотаріальних діях, повинні бути
написані в документі повністю з
зазначенням місця їх проживання, а
відповідно до абз.3 п.33 заповіт має бути
складений у письмовій формі, із
зазначенням місця і часу складення
заповіту, дати та місця народження
заповідача та підписаний особисто
заповідачем, чого, начебто, повністю
зроблено не було, що дає підстави
вважати недотриманою нотаріальної
форми оскаржуваного ним заповіту та, як
наслідок - визнати його недійсним.

Проте, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.41 ЗУ «Про нотаріат»
нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні державної нотаріальної
контори, в державному нотаріальному
архіві, приміщенні, яке є робочим
місцем приватного нотаріуса, чи
приміщенні виконавчого комітету
сільської, селищної, міської Ради
народних депутатів. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли того
вимагають особливості посвідчуваної
угоди, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаними приміщеннями.

В редакції Інструкції, чинній на момент
складання заповіту, абз.3 п.33 містив
такі вимоги до нього: заповіт повинен
бути складений у письмовій формі з
зазначенням місця і часу його
складення, підписаний особисто
заповідачем (стаття 541 Цивільного
кодексу).

Тобто на той час тексту про дату та
місця народження заповідача не
існувало.

П.8 Інструкції вказував на те, що
нотаріальні дії вчиняються в
приміщенні виконавчого комітету
сільської, селищної, міської Ради
народних депутатів. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли того
вимагають особливості посвідчуваної
угоди, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза
приміщенням виконавчого комітету, то в
посвідчувальному написі на документі і
в реєстрі нотаріальних дій записується
місце вчинення нотаріальної дії (на
дому, в лікарні, на підприємстві, в
установі, організації та ін.) із
зазначенням адреси, а також причини
цього.

З огляду на викладені норми Інструкції
вбачається, що напису «село Зоряне
Межівського району Дніпропетровської
області» достатньо для розуміння того,
що заповіт складено в певному місці -
виконавчому комітеті Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області.

Що стосується часу складання
заповітів, то в них зазначена дата - 16
листопада 2001 року, маються реєстрові
номери - №97 та №98, що дає змогу
визначитися з послідовністю їх
складання, тому відсутність зазначення
годин та хвилин суд не приймає до уваги
як підставу, достатню для визнання цих
заповітів недійсними. Такого самого
висновку судом досягнуто при аналізі
тексту заповітів, в яких маються
незначні, на думку суду, розбіжності з
текстом додатку №6 до Інструкції, а
саме: секретарем виконкому зайве
вказано слово «нотаріально» в
словосполученні «…цей заповіт
нотаріально посвідчено мною…»;
замість слова «заповідача» вказані
слова «його/її» в словосполученні
«…Особу його/її встановлено,
дієздатність перевірено…» і тут само
після слова «дієздатність» відсутнє
слово «його/її», що, з огляду на приписи
законодавства не вбачається судом, як
порушенням передбаченої
законодавством форми угоди.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
наступних висновків.

Заповіт, оскаржуваний ОСОБА_1,
посвідчений 16 листопада 2001 року
секретарем виконкому Зорянської
сільської ради Дніпропетровської
області Прищепчук С.І., та
зареєстрований в реєстрі за №97, не
можна визнати недійсним, оскільки
вичерпних підстав, передбачених ЦК
УРСР, для цього не передбачено. Цей
заповіт згідно приписів ч.2 ст.544 ЦК
України є скасованим.

Заповіт, оскаржуваний ОСОБА_3,
посвідчений 16 листопада 2001 року
секретарем виконкому Зорянської
сільської ради Дніпропетровської
області Прищепчук С.І., та
зареєстрований в реєстрі за №98, на
сьогоднішній день є дійсним з підстав,
викладених вище, а саме: з аналізу
тексту вбачається, що ним скасовано
попередній заповіт (зареєстрований за
№97), дотримані письмова форма заповіту,
зміст та порядок його посвідчення тощо.

На підставі викладеного, керуючись
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських Рад народних
депутатів України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 25 серпня 1994 року №22/5, ст.1, 41 ЗУ «Про
нотаріат», ст.48, 534, 541, 544 ЦК УРСР в
редакції, чинній станом на 16 листопада
2001 року, ст.5 ЦК України, ст.ст.10, 88, 212,
214-215 ЦПК України,- суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області та
ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, посвідченого
16 листопада 2001 року та зареєстрованого
в реєстрі за №97 секретарем виконкому
Зорянської сільської ради Межівського
району Дніпропетровської області -
відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3 до Зорянської сільської
ради Межівського району
Дніпропетровської області та ОСОБА_1,
третя особа Васильківська державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним заповіту ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1, посвідченого 16 листопада 2001
року та зареєстрованого в реєстрі за
№98 секретарем виконкому Зорянської
сільської ради Межівського району
Дніпропетровської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Межівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Л. Ф. Літвінова