Справа № 265/385/14-ц
Провадження № 2/265/764/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 березня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

при секретарі Скоробогатько Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу, 3-я особа: ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення суми боргу,
посилаючись на те, що 27 вересня 2007 року
між Кредитною спілкою «Кредитсталь» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 4259, на умовах якого відповідач
отримав 15000 грн., які зобов'язався
повернути та сплатити відсотки. З метою
виконання зобов'язань відповідача за
кредитним договором 27 вересня 2007 року
позивач уклав із КС «Кредитсталь»
договір поруки № 4259/1, за яким він
зобов'язався відповідати за неналежне
виконання умов ОСОБА_2 перед КС
«Кредитсталь» за договором кредиту №
4259. При цьому ОСОБА_2 своїх зобов'язань
перед кредитором не виконував,
внаслідок чого утворилась
заборгованість по сплаті кредиту та
відсотків за його використання.
Внаслідок цього 5 жовтня 2010 року
рішенням суду за позовом КС
«Кредитсталь» з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
було солідарно стягнуто борг за
договором кредиту № 4259 у розмірі 10050
грн. разом із судовими витратами. На
підставі солідарної відповідальності
з позивача з невиконання відповідачем
своїх зобов'язань було стягнуто на
користь КС «Кредитсталь» загалом 1900
грн. При цьому наразі заборгованість за
кредитним договором від 27 вересня 2007
року № 4259 перед КС «Кредитсталь»
відсутня. Оскільки у добровільному
порядку відповідач не забажав сплатити
позивачу суму в розмірі 1900 грн., тому
ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2
зазначену суму боргу разом із 3% річних
в розмірі 124,44 грн. та судовими
витратами, понесеними позивачем.

Позивач, ОСОБА_1, у судовому засіданні
на задоволенні позову наполягав,
надавши суду пояснення, аналогічні тим,
що викладені у позовній заяві, просив
суд повністю задовольнити його позовні
вимоги.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання
не з'явився за невідомих суду причин
повторно, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином.

Третя особа, ОСОБА_3, в судове засідання
не з'явився також за невідомих суду
причин, будучи про час та місце
слухання справи повідомленим належним
чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлений позов таким, що
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних міркувань.

На підставі ст. 526 Цивільного кодексу
України (далі за текстом рішення - ЦК)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 553 ЦК за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК в разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. При цьому поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

На підставі ст. 556 ЦК після виконання
поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, кредитор
повинен вручити йому документи, які
підтверджують цей обов'язок боржника.
До поручителя, який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права кредитора у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання. До
кожного з кількох поручителів, які
виконали зобов'язання, забезпечене
порукою, переходять права кредитора у
розмірі частини обов'язку, що виконана
ним.

Положеннями ст. 544 ЦК також передбачено,
що боржник, який виконав солідарний
обов'язок, має право на зворотну вимогу
(регрес) до кожного з решти солідарних
боржників у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
вирахуванням частки, яка припадає на
нього.

За змістом ст. 625 ЦК вбачається, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі ч. 6 ст. 261 ЦК за регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання.

Судом за матеріалами справи було
встановлено, що 27 вересня 2007 року між
Кредитною спілкою «Кредитсталь» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 4259, за яким відповідач отримав кредит
у розмірі 15000 грн. зі сплатою 27 % річних
строком повернення до 27 вересня 2010 року
(а. с. 9-11).

На забезпечення виконання умов
кредитного договору від 27 вересня 2007
року № 4259 між ОСОБА_1 та Кредитною
спілкою «Кредитсталь» був укладений
договір поруки від 27 вересня 2007 року №
4259/1/п, за яким позивач зобов'язався
повністю солідарно відповідати перед
кредитором за усіма зобов'язаннями
ОСОБА_2 (а. с. 12).

За рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 5
жовтня 2010 року з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
було солідарно стягнуто на користь КС
«Кредитсталь» борг за кредитним
договором № 4259 в сумі 10050,23 грн. (а. с. 21).

Згідно довідки від 8 грудня 2011 року № 488,
наданої представниками КС
«Кредитсталь», вбачається, що ОСОБА_1 на
виконання зобов'язань поручителя
ОСОБА_2 за кредитним договором від 27
вересня 2007 року сплатив борг
позичальника в загальному розмірі 1900
грн., що також підтверджується
розрахунковими листами та копіями
квитанцій. При цьому у довідці
зазначено, що станом на 8 грудня 2011 року
боргу за кредитним договором від 27
вересня 2007 року перед КС «Кредитсталь»
немає (а. с. 13, 14, 23-28).

За довідкою від 7 травня 2012 року № 340
Кредитної спілки «Кредитсталь»
вбачається, що останній платіж ОСОБА_2
за кредитним договором від 27 вересня 2007
року був проведений 7 листопада 2011 року
(а. с. 15).

Відповідно до наданого суду розрахунку
3% річних від суми боргу в розмірі 1900
грн. за період з останнього платежу,
проведеного відповідачем, до моменту
пред'явлення позову ОСОБА_1 вбачається,
що з 8 листопада 2011 року по 13 січня 2014
року ОСОБА_2 повинен сплатити позивачу
124,44 грн. (а. с. 42).

В судовому засіданні при вирішенні
зазначеного спору судом було
встановлено, що ОСОБА_1, як поручителем
за зобов'язаннями ОСОБА_2 за договором
від 27 вересня 2007 року, було сплачено на
користь КС «Кредитсталь» суму в
розмірі 1900 грн., яку відповідач
добровільно не повернув позивачу.

Враховуючи, що основне зобовязання
перед КС «Кредитсталь» ОСОБА_2 було
виконано 7 листопада 2011 року, то ОСОБА_1
має право вимоги повернення сплачених
позивачем за договором поруки від 27
вересня 2007 року грошових коштів,
оскільки трирічний строк позовної
давності до регресної вимоги не
скінчився.

Таким чином суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 повинен сплатити позивачу 1900
грн., що були сплачені ОСОБА_1 в якості
поручителя відповідача за договором №
4259 від 27 вересня 2007 року.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК три проценти
річних від простроченої суми полягають
у відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора шляхом отримання
компенсації від боржника за
неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене на виконання
положень ч. 2 ст. 625 ЦК з ОСОБА_2 підлягає
стягненню на користь позивача також 3%
річних, розрахованих від неповернутого
вчасно боргу в сумі 1900 грн., що дорівнює
124,44 грн.

Таким чином загальна сума, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
ОСОБА_1, дорівнює (1900 + 124,44 = 2024,44) - 2024,44
грн.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з іншої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Згідно квитанцій про сплату судового
збору, що маються у матеріалах справи, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню витрати по сплаті
судового збору за подання позову до
суду у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу, 3-я особа: ОСОБА_3, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, який
зареєстрований в АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, який мешкає в
АДРЕСА_2, заборгованість в сумі 2024,44
грн., витрати по сплаті судового збору в
сумі 243,60 грн., а усього - в розмірі 2268
(дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн.
4 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня отримання
його копії шляхом подання апеляційної
скарги через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя.

Суддя