Справа № 752/3603/14-ц
Провадження №: 2/752/2771/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участю секретаря судового
засідання Короткої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

встановив:

14.03.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3,
ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» про відшкодування майнової
та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивачами зазначено, що 08.05.2013
року в м. Києві на вул.
Червоноармійській мала місце
дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобіля НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, що
стало причиною пошкодження
транспортних засобів. Винною у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди постановою судді
Голосіївського районного суду м. Києва
від 28.05.2013 року визнано ОСОБА_3 На момент
зазначеної дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» на
підставі полісу АЕ № 0090764
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. За даними звіту № 0882 з оцінки
транспортного засобу від 28.05.2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля становить 3 212, 87 грн., а
відповідно до рахунку № -2 від
05.07.2013 року вартість відновлювального
ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 3
750, 42 грн. в тому числі 477, 91 грн. сума
податку на додану вартість. Проте ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» 07.08.2013 року перерахувало лише
2 762, 51 грн. Також позивачами зазначено,
що вони зазнали значних моральних
страждань, зокрема позивачем ОСОБА_2
зазначено, що вона отримала сильний
емоційний стрес внаслідок незаконних
дій відповідача ОСОБА_3, яка створила на
дорозі небезпечну ситуацію, внаслідок
якої відбулося зіткнення автомобілів,
змушена була змінити свій уклад життя,
переживала за своє здоров»я та життя.
Після ДТП та до цього часу відчуває
невпевненість за кермом, також
пережила сильні душевні хвилювання
через пошкодження автомобіля, який
належить її дочці ОСОБА_1 Позивач
ОСОБА_1 зазначила, що після ДТП змушена
була суттєво змінити свій життєвий
уклад. Її машина тривалий час
знаходилась на ремонті, тому для
вирішення своїх робочих питань змушена
була користуватися послугами таксі, що
було досить не зручно та понесло за
собою матеріальні витрати. Просили
стягнути з ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_1 477, 91 грн. у якості відшкодування
завданої майнової шкоди, з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 відшкодування
моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн., на
користь ОСОБА_2 3 000, 00 грн., з ОСОБА_3 суму
франшизи у розмірі 510, 00 грн. та
пропорційно до задоволених позовних
вимог судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила задовольнити,
пояснювала, що внаслідок ДТП їй була
завдана значна моральна шкода, що
підтверджується обставинами, які
викладені нею у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з»явилася, подала до суду клопотання
про розгляд справи за її відсутності,
повідомивши суд, що заявлені вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_5 у
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги до відповідача ОСОБА_3 визнав у
частині стягнення франшизи. Щодо
відшкодування моральної шкоди
зазначив, що такі вимоги є надуманими,
необгрунтованими та недоведеними,
оскільки позивачами не зазначено в
чому полягала ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно, з яких міркувань вони
виходили, визначаючи розмір шкоди та
якими доказами це підтверджується.
Крім того, вважав, що позивачу ОСОБА_1
взагалі не могла бути завдана моральна
шкода, оскільки на момент ДТП вона була
відсутня в автомобілі. Просив
задовольнити позовні вимоги частково,
а саме в частині стягнення з ОСОБА_3
розміру франшизи, в іншій частині
позовних вимог відмовити. З приводу
позовних вимог до ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»,
представником зазначено, що 16.10.2012 року
між АТ «УОСК» та ОСОБА_3 було укладено
поліс обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0090764, за яким було
застраховано цивільно-правову
відповідальність водія автомобіля
НОМЕР_1. 22.05.2013 року оцінювачем ФОП
ОСОБА_6 за замовленням АТ «УОСК» та при
участі ОСОБА_2 було здійснено огляд
автомобіля НОМЕР_2 за результатами
якого 28.05.2013 року складено звіт № 0882 з
оцінки транспортного засобу.
Відповідно до результатів звіту,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля НОМЕР_2
складає 3 750, 42 грн. з яких 477, 91 грн. ПДВ.
Беручи до уваги те, що страхове
відшкодування спрямовувалося на
власний рахунок потерпілої особи -
фізичної особи, АТ «УОСК» було прийнято
рішення про сплату страхового
відшкодування у розмірі 2 762, 51 грн.,
виходячи з наступного розрахунку: 3 750, 42
грн. (матеріальний збиток згідно звіту)
- 477, 91 грн. (ПДВ) - 510, 00 грн. (франшиза) = 2 762,
51 грн. Просив у задоволенні позову в
частині позовних вимог до ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» відмовити в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового
розгляду справи, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
заявлений позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.05.2013 року в м.
Києві на вул. Червоноармійській мала
місце дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілі зазнали механічних
пошкоджень.

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_3,
яку постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 28.05.2013 року
визнано винною у порушенні Правил
дорожнього руху України, що
знаходиться в причинному зв»язку з
пошкодженням належного на праві
власності позивачу ОСОБА_1 автомобіля
НОМЕР_2 (а.с.9).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об»єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до полісу № АЕ/0090764
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.10.2012 року ОСОБА_3 було
застраховано у ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»
цивільно-правову відповідальність за
шкоду заподіяну третім особам за
участю забезпеченого транспортного
засобу - автомобіля НОМЕР_1 (а.с.19).

Відповідно до Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та на підставі зазначеного
вище полісу № АЕ/0090764 ОСОБА_1 звернулася
до ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» з заявою про відшкодування
збитків завданих пошкодженням
належного їй автомобіля з вини ОСОБА_3,
яка на момент дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася з її вини керувала
застрахованим транспортним засобом -
автомобілем НОМЕР_1 .

На виконання умов зазначеного
договору ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» було
проведено огляд пошкодженого
транспортного засобу, яким встановлено
обсяг пошкоджень, розраховано
страхове відшкодування та складено акт
про визнання дорожньо-транспортної
пригоди страховим випадком, виплачено
страхове відшкодування у розмірі 2 762,51
грн. (а.с. 32-46).

За правилами ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов"язана у разі настання
певної події (страхового випадку)
виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов"язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Пунктом 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов»язаний протягом двох
робочих днів, як тільки стане відомо
про настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для
своєчасного здійснення страхової
виплати страхувальникові. Відповідно
до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

За правилами ст. 5 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» порядок та умови здійснення
страхового відшкодування при настанні
страхових випадків за договорами
(полісами) обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються саме цим
законом.

Відповідно до змісту ст. 29 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв»язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов»язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку встановленому законодавством
(шляхом складання автотоварознавчої
експертизи).

Визначена спеціалістом ФОП «ОСОБА_6.»
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого в дорожньо-транспортній
пригоді автомобіля НОМЕР_2 складає 5
049, 70 грн. в тому числі ПДВ 694,45 грн., а
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля НОМЕР_2
складає 3 750, 42 грн. з урахуванням
фізичного зносу автомобіля, в тому
числі ПДВ 477, 91 грн. (а.с.32-44).

На звернення ОСОБА_1 щодо виплати
страхового відшкодування за
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце з вини
страхувальника ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» , останнє
повідомило про рішення щодо виплати
страхового відшкодування в сумі 2 762, 51
грн., що є вартістю матеріального
збитку (з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу складових
КТЗ Ез=0,50) за мінусом ПДВ - 477, 91 грн.,
франшизи згідно полісу № АЕ/0090764
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.10.2012 року - 510, 00 грн..
Одночасно проінформовано ОСОБА_1, що
при розрахунку розміру збитку було
вираховано суму ПДВ, яка підлягає
сплаті у випадку надання нею до ПрАТ
«УОСК» документів, що підтверджують
сплату ПДВ при виконанні
відновлювального ремонту (а.с.7).

Звертаючись в суд з позовом до ПрАТ
«Українська охоронно-страхова
компанія» про стягнення
недонарахованої суми виплати 477, 91 грн.
позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів
на підтвердження того де і ким
виконано відновлювальні ремонти ,
пошкодженого в дорожньо-транспортній
пригоді автомобіля НОМЕР_2 , а також про
оплату вартості зазначеного ремонту і
чи є особа, яка надавала послуги
платником податку на додану вартість.

Відповідно до полісу № АЕ/0090764
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.10.2012 року, яким ОСОБА_3
було застраховано обов»язкову
цивільно-правову відповідальність
власника транспортного засобу
автомобіля НОМЕР_1, розмір франшизи
становить 510, 00 грн., який відповідно до
правил ст. 12 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлюється при
укладенні договору обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток ,заподіяний майну потерпілих на
який завжди зменшується страхове
відшкодування.

Між тим, представник відповідача
ОСОБА_3 не заперечував з приводу
позовних вимог ОСОБА_1 щодо
відшкодування ОСОБА_3 510, 00 грн., що
складають невідшкодовану страховиком
частину страхового відшкодування
сплаченого ОСОБА_1, а відтак зазначені
вимоги підлягають задоволенню судом.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у частині відшкодування
моральної шкоди, то вони також знайшли
своє підтвердження у судовому
засіданні та підлягають задоволенню
відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що пошкодження належного на праві
власності ОСОБА_1 транспортного засобу
- автомобіля НОМЕР_2 мало місце з вини
відповідача ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що страхове
відшкодування за страховим випадком,
що мав місце 08.05.2013 року з вини ОСОБА_3
відповідачем ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» було
виплачено власнику пошкодженого
транспортного засобу ОСОБА_1 страхове
відшкодування 07.08.2013 року за мінусом
податку на додану вартість та
роз»яснено право додаткового
звернення з заявою про отримання
страхового відшкодування, що склало
податок на додану вартість.

Крім того, судом також встановлено, що
ОСОБА_3 не відшкодувала у добровільному
порядку ОСОБА_1 частину завданого
збитку в розмірі 510, 00 грн., що склало
франшизу за договором обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

В обґрунтування заявлених вимог у
частині відшкодування моральної шкоди
позивачі вказали: позивач ОСОБА_2 за
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди отримала сильний емоційний
стресс, оскільки відповідач ОСОБА_3,
грубо порушуючи правила дорожнього
руху, створила на дорозі небезпечну
ситуацію, внаслідок якої відбулося
зіткнення автомобілів, внаслідок чого
вона переживала за своє здоров»я та
життя, а також своєї дочки, яка
перебувала в автомобілі в якості
пасажира, після зіткнення автомобілів
і до цього ж часу відчуває
невпевненість за кермом, також
пережила сильні душевні хвилювання
через пошкодження автомобіля, який
належить її дочці ОСОБА_1, який
використовувався нею для роботи;
позивач ОСОБА_1 зазначила, що після
дорожньо-транспортної пригоди змушена
була суттєво змінити свій спосіб життя,
оскільки належний їй на праві
власності автомобіль тривалий час
знаходився на ремонті, тому для
вирішення своїх робочих питань змушена
була користуватися послугами таксі, що
було досить не зручно та понесло за
собою матеріальні витрати.

Однак, на підтвердження зазначених
обставин, якими позивач ОСОБА_1
обґрунтувала завданий їй розмір
моральної шкоди 5 000, 00 грн., а позивач
ОСОБА_2 3 000, 00 грн., останніми не надано
суду доказів на їх підтвердження, то
при визначені розміру моральної шкоди
суд приймає до уваги тільки ту
обставину, що сам факт пошкодження
належного ОСОБА_1 майна та факт
керування позивачем ОСОБА_2
пошкодженим транспортним засобом на
момент дорожньо-транспортної пригоди
свідчить про завдання їм моральної
шкоди та необхідність вживання заходів
для проведення відновлювальних
ремонтних робіт, а також повного
відшкодування їх вартості.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» - при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд приймає до уваги
стан здоров»я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його житті, ступінь
зниження престижу, ділової репутації,
час та зусилля необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З огляду на викладене, врахувавши всі
обставини справи, суд приходить до
висновку що внаслідок протиправних дій
з боку відповідача ОСОБА_3 позивачам
завдано моральну шкоду, що може бути
відшкодована в грошовому вираженні
сумою в розмірі по 500, 00 грн. на кожного з
позивачів.

Судові витрати підлягають
відшкодуванню за правилами ст. 88 ЦПК
України, однак тільки на користь
позивача ОСОБА_1, якою було сплачено
судовий збір при зверненні в суд з
позовом, однак у розмірі, що
передбачений Законом України «Про
судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.12,22,34,35, 36 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 1187,15,16, 979,988,990 ЦК
України, ст.ст. 10,11,60,61,147,212,213-215,218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про відшкодування майнової та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 на відшкодування
майнової шкоди 510, 00 грн., на
відшкодування моральної шкоди 500, 00
грн., на відшкодування судових витрат
по сплаті судового збору 243, 60 грн., що
разом складає належну до стягнення
суму в розмірі 1 253 (одна тисяча двісті
п»ятдесят три) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 500 (п»ятсот) грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» про відшкодування майнової
шкоди залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разу подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Голосіївський районний суд
м.Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.