Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 листопада 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції Міністерства Юстиції України,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета ОСОБА_7
про визнання правочинів
купівлі-продажу недійсними та
нікчемними, витребування майна від
добросовісного набувача та усунення
перешкод у здійсненні права власності
квартирами та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним, позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_7та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності на нерухоме майно за
позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції про
визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу квартир,
переведення прав покупця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до відповідачів та з
урахуванням уточнень до позову просив
ухвалити рішення, яким визнати договір
купівлі-продажу від 20 листопада 2004 року
квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за №8168
недійсним; визнати договір
купівлі-продажу від 20 листопада 2004 року
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом нотаріального округу,
ОСОБА_17, зареєстрований в реєстрі за
№8162 недійсним; визнати договір
купівлі-продажу від 30 березня 2005 року
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_17,
зареєстрований в реєстрі за №2166
недійсним; визнати договір
купівлі-продажу від 07 жовтня 2005 року
квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_5, ОСОБА_6, посвідчений держаним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори Савіною К.П.,
зареєстрований в реєстрі за №3-2276
недійсним; витребувати квартиру
АДРЕСА_1, з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 та передати на
користь ОСОБА_1; витребувати квартиру
АДРЕСА_2, з чужого незаконного
володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та передати
на користь ОСОБА_1; усунути перешкоди у
здійсненні права власності квартирою
АДРЕСА_1, шляхом скасування запису у
Єдиному державному реєстрі прав
власності на нерухоме майно
(Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції, адреса: м.
Одеса, вул. Старицького, 10-а) щодо
реєстрації за ОСОБА_4 права власності
на квартиру АДРЕСА_1 від 26 квітня 2005
року, реєстраційний №7436303 та поновити
запис про право власності ОСОБА_1 на
квартиру під номером третім, що
знаходиться в АДРЕСА_1, складений на
підставі договору купівлі-продажу від
08 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
308 та зареєстрованого 08.07.2003 в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр.; усунути перешкоди у здійсненні
права власності квартирою АДРЕСА_2,
шляхом скасування запису у Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно (Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції,
адреса: м. Одеса, вул. Старицького, 10-а)
щодо реєстрації за ОСОБА_5 та ОСОБА_6
права власності на квартиру АДРЕСА_2
від 07 жовтня 2005 року, реєстраційний №
7435792 та поновити запис про право
власності ОСОБА_1 на квартиру під
номером два, що знаходиться в АДРЕСА_1,
складений на підставі договору
купівлі-продажу від 08 липня 2003 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за №4308 та
зареєстрованого 08.07.2003 в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр.; виселити ОСОБА_4 із членами його
сім'ї та будь яких інших осіб з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житла та
передати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1;
виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із членами їх
сім'ї та будь яких інших осіб з квартири
АДРЕСА_2 без надання іншого житла та
передати квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1,
посилаючись на те, що позивачу ОСОБА_1
на підставі договорів купівлі-продажу
від 08 липня 2003 року належали квартири
під №2, №3 що знаходяться в АДРЕСА_1, та
зареєстровані 08.07.2003 в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості».

У судовому засіданні представник
позивача підтримав свої вимоги
повністю та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів надали до
суду письмові відзиви на позов,
відповідно до яких проти його
задоволення заперечували.

Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору - ОСОБА_7, та
його представник проти задоволення
позову не заперечували, позовні вимоги
визнали у повному обсязі.

20 листопада 2013 року відповідач ОСОБА_5
та його представник подали до позивача
у цій справі, ОСОБА_1, зустрічний позов
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 08 липня 2003 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом ОМНО
ОСОБА_19, зареєстрований в реєстрі №4308,
посилаючись на те, що відповідно до
статті 48 Цивільного кодексу
Української РСР, недійсною є та угода,
що не відповідає вимогам закону, в тому
числі ущемляє особисті або майнові
права неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_5 та його
представник підтримали свої вимоги
повністю та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 надав
до суду письмовий відзив на зустрічний
позов ОСОБА_5, відповідно до якого проти
задоволення зустрічного позову
заперечував, посилаючись на те, що
позовні вимоги ОСОБА_5, не відповідають
ч. 1 ст. 48 ЦК України 1963 р., так як
диспозиція зазначеної норми не
передбачає недійсність угоди, яка
обмежує права інших власників, а
передбачає недійсність тієї угоди, яка
не відповідає вимогам закону, в тому
числі ущемлює особисті або майнові
права неповнолітніх дітей, тому
правові підстави для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
відсутні.

23 січня 2014 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси об'єднано в одне
провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції;
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог, щодо предмета ОСОБА_7 про
визнання правочинів купівлі-продажу
недійсними та нікчемними, витребування
майна від добросовісного набувача та
усунення перешкод у здійсненні права
власності квартирами, зустрічний позов
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним, яка знаходиться у
провадження Приморського районного
суду м. Одеси, із цивільною справою за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно,
позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог ОСОБА_8,
ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21,
ОСОБА_13 про визнання частково
недійсними договорів купівлі-продажу,
позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та КП «ОМБТІ та РОН»,
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про
визнання недійсними договорів купівлі
продажу та усунення перешкод в
реалізації права власності на нерухоме
майно, яка знаходилася в провадженні
Приморського районного суду м. Одеси.

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
квартири АДРЕСА_1, за яким з урахуванням
уточнень до позову від 14.02.2014 року
просить суд поновити йому - ОСОБА_7,
строк для подання позовної заяви про
визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу від 12.12.2001 р.,
18.12.2001 р., від 26.12.2001 р., від 16.01.2002 р. та від
17.01.2002 р. в частині покупця; визнати
частково недійсним договір від 12.12.2001 р.
купівлі-продажу 39/100 частин квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 190,1 кв.м.,
укладений між ОСОБА_14, ОСОБА_22, ОСОБА_16 з
однієї сторони, та ОСОБА_7, який діяв від
імені ОСОБА_2, з другої сторони,
посвідчений 12.12.2001 р. приватним
нотаріусом Першої одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_23 і
зареєстрований в реєстрі під № 13760, в
частині, що стосується покупця ОСОБА_2
та перевести права покупця 39/100 частин
квартири АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 12.12.2001 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_14, ОСОБА_22,
ОСОБА_16, з однієї сторони, та ОСОБА_7, з
другої сторони; визнати частково
недійсним договір від 18.12.2001 р.
купівлі-продажу 30/100 частин квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 190,1 кв.м.,
укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_20 з однієї
сторони, та ОСОБА_7, який діяв від імені
ОСОБА_2, з другої сторони, посвідчений
18.12.2001 р. приватним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_23 і зареєстрований в
реєстрі під № 13993, в частині, що
стосується покупця ОСОБА_2; перевести
права покупця 30/100 частин квартири
АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 18.12.2001 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_8, ОСОБА_20, з
однієї сторони, та ОСОБА_7, з другої
сторони; визнати частково недійсним
договір від 26.12.2001 р. купівлі-продажу
571/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 75,2 кв.м., укладений між
ОСОБА_10, ОСОБА_11 з однієї сторони, та
ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2, з
другої сторони, посвідчений 26.12.2001 р.
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори
Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в реєстрі
під № 7-3702, в частині, що стосується
покупця ОСОБА_2, перевести права
покупця 571/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
згідно договору купівлі-продажу від
26.12.2001 р., на ОСОБА_7 і вважати укладеним
договір купівлі-продажу між ОСОБА_10,
ОСОБА_11, з однієї сторони, та ОСОБА_7, з
другої сторони, визнати частково
недійсним договір від 16.01.2002 р.
купівлі-продажу 31/100 частин квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 190,1 кв.м.,
укладений між ОСОБА_25 з однієї сторони,
та ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2, з
другої сторони, посвідчений 16.01.2002 р.
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори
Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в реєстрі
під № 7-116, в частині, що стосується
покупця ОСОБА_2; перевести права
покупця 31/100 частин квартири АДРЕСА_1,
згідно договору купівлі-продажу від
16.01.2002 р., на ОСОБА_7 і вважати укладеним
договір купівлі-продажу між ОСОБА_25, з
однієї сторони, та ОСОБА_7, з другої
сторони; визнати частково недійсним
договір від 17.01.2002 р. купівлі-продажу
429/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 75,2 кв.м., укладений між
ОСОБА_13 з однієї сторони, та ОСОБА_7,
який діяв від імені ОСОБА_2, з другої
сторони, посвідчений 17.01.2002 р. державним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. і
зареєстрований в реєстрі під № 7-154, в
частині, що стосується покупця ОСОБА_2;
перевести права покупця 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2, згідно договору
купівлі-продажу від 17.01.2002 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_13, з однієї
сторони, та ОСОБА_7, з другої сторони.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
у відповідності з існуючою між ним та
відповідачкою ОСОБА_2 усною угодою 15
листопада 2001 року громадянка
Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2
видала на ім'я ОСОБА_7 доручення і
уповноважила його на право одержати
необхідні довідки та документи, робити
від її імені заяви та уповноважила його
купити за ціну і на умовах за його
розсудом квартиру в місті Одесі,
оскільки між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_27 в
серпні 2001 року було досягнуто усної
угоди щодо придбання квартир у старому
житловому фонді міста Одеси з метою їх
реконструкції (шляхом знесення та
будівництва на цьому місці будівлі під
магазин та офіс за адресою: АДРЕСА_3). На
підставі вказаного доручення ОСОБА_7,
діючи в інтересах ОСОБА_2, уклав в
рамках домовленості, яка була між
ОСОБА_2 та ОСОБА_7, останній шляхом
вкладення особистих грошових коштів
придбав 4 серпня 2001 року на ім'я ОСОБА_27,
яка діяла в інтересах ОСОБА_2, квартиру
АДРЕСА_4. Позивач ОСОБА_7 також зазначає,
що із тексту доручення від 15 листопада
2001 року вбачається, що громадянка
Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2
видала на ім'я ОСОБА_7 доручення та
уповноважила його купити за ціну і на
умовах за його розсудом, та оформити на
її ім'я тільки одну квартиру в місті
Одесі, що підтверджує те, що доручення
від 15 листопада 2001 року є разовим, отже
ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_7 купити лише
одну квартиру в місті Одесі, тобто,
ОСОБА_7 виконав умови доручення від 15
листопада 2001 року, оскільки придбав 4
серпня 2001 року на ім'я ОСОБА_27, яка
діяла в інтересах ОСОБА_2, квартиру
АДРЕСА_4.

Позивач ОСОБА_7 вказує, що при укладанні
вказаних договорів купівлі-продажу від
12.12.2001 р., 18.12.2001 р., від 26.12.2001 р., від 16.01.2002
р. та від 17.01.2002 р. квартир АДРЕСА_1
продавці, які є третіми особами у даній
справі, отримали особисто від нього
грошові кошти за продаж належних їм
частин спірних квартир, про що ними
власноручно були написані розписки,
після цього вони підписали договори
купівлі-продажу належних їм частин
квартир № 2 і №3 та погодилися на
нотаріальне посвідчення вказаних
договорів, а також передали ОСОБА_7
ключі від належних їм частин квартир №
2 і № 3, технічну документацію на об'єкт
нерухомості, та розрахункові книжки по
сплаті комунальних платежів. Всі ці
факти свідчать про те, що власники
частин квартир № 2 і № 3 мали намір на
відчуження належної їм частки
нерухомого майна на користь ОСОБА_7, а
позивач також мав намір на придбання
вказаних частин квартир № 2 і № 3, для
чого він передав власникам квартир
особисті грошові кошти, у т.ч. кошти, які
він особисто брав у борг.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, просилить суд задовольнити
позов, і пояснили суду, що у зв'язку з
тим, що позивач ОСОБА_7 не був
уповноважений на укладення спірних
договорів купівлі-продажу на підставі
ст. 63 ЦК УРСР в редакції 1963 р. ці угоди не
створили для представляємого, тобто
для ОСОБА_2, прав та обов'язків відносно
предмета договорів, тому на підставі
ст.ст. 60, 63, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)
зазначені договори купівлі-продажу
слід визнати недійсними в частині
покупця та визнати покупцем за
договорами позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
надали до суду письмовий відзив,
відповідно до якого проти задоволення
позову заперечують, посилаючись на те,
що 15 листопада 2001 року ОСОБА_2
уповноважила ОСОБА_7 купити та оформити
на її ім'я квартири в м. Одесі згідно
доручення, а також для придбання
квартир АДРЕСА_1, вона передала ОСОБА_7
грошові кошти, та в період з 2001 по 2002
роки ОСОБА_7, діючи від її імені придбав
за вказаним дорученням на її ім'я та за
рахунок її грошових коштів 39/100 частин,
30/100 частин та 31/100 частин квартири № 3, а
також 571/1000 частин та 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його
представники, представник ОСОБА_6
надали до суду письмові відзиви,
відповідно до яких проти задоволення
позову заперечують.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13 в
судове засідання не з'явилися, про час і
місце судового засідання
повідомлялись належним чином, надали
до суду заяву про те, що позовні вимоги
позивача визнають та підтримують в
повному обсязі та просять справу
розглядати за їх відсутності.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_22, ОСОБА_16,
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про причини неявки суду не повідомили,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності на нерухоме майно та в
подальшому уточнила свої вимоги,
відповідно до яких просить визнати
недійсними договори купівлі-продажу
квартир АДРЕСА_1, укладених між ОСОБА_7
та ОСОБА_1, вважаючи, що вищевказані
договори купівлі-продажу повинні бути
визнані недійсними, оскільки не
відповідають вимогам закону.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали в повному
обсязі, просили суд задовольнити позов,
і пояснили суду, що 15 листопада 2001 року
ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_7 купити та
оформити на її ім'я квартири в м. Одесі
згідно доручення, а також для придбання
квартир АДРЕСА_1, вона передала ОСОБА_7
грошові кошти.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 проти задоволення
позову ОСОБА_2 заперечував, посилаючись
на те, що позивачка ОСОБА_2, заявляючи
вимоги про визнання недійсним
договорів купівлі-продажу квартир,
укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, не є
стороною оскаржуваних договорів, тому
нею обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідач ОСОБА_7 та його представник
проти задоволення позову ОСОБА_2
заперечували, посилаючись на те, що її
позовні вимоги, не відповідають ч. 1 ст.
48 ЦК України 1963 р., так як диспозиція
зазначеної норми не передбачає
недійсність угоди, яка обмежує права
інших власників, а передбачає
недійсність тієї угоди, яка не
відповідає вимогам закону, в тому числі
ущемлює особисті або майнові права
неповнолітніх дітей, тому правові
підстави для визнання недійсним
договору купівлі-продажу відсутні та
всупереч вимогам цієї норми закону в
своєму позові позивачка не зазначила,
вимогам якого ж саме закону не
відповідає зазначені договорі
купівлі-продажу від 08 липня 2003 року.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_5 та його
представників, представника ОСОБА_4,
представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його
представника, ОСОБА_2 та її
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
визнання договору недійсним та позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності на нерухоме майно
задоволенню не підлягають, позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, щодо предмета
ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково,
позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог ОСОБА_8,
ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21,
ОСОБА_13 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України,
його положення також застосовуються до
цивільних відносин, які виникли до
набрання ним чинності щодо прав і
обов'язків, що виникли до набрання ним
чинності. Правила Цивільного кодексу
України про позовну даність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом (п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 5 статті 267 ЦК України
передбачено, що якщо суд визнає
повноважним причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Оскільки ч. 1 ст. 73 ЦПК України
передбачено, що суд поновлює строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони у разі
його пропущення за поважних причин, а
згідно зі ст. 267 ЦК України порушене
право підлягає захисту якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, приймаючи до уваги, що строк
для звернення до суду пропущений
ОСОБА_7 за поважних причин, суд вважає
за необхідне поновити пропущений
ОСОБА_7 строк звернення до суду.

Так, 13.05.2003 року ОСОБА_7 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси із
позовною заявою про визнання права
власності на квартири АДРЕСА_1.
Рішенням від 30.05.2003 року позовні вимоги
задоволено у повному обсязі, проте
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 16.10.2003 року рішення було
скасовано, а справа направлена на новий
розгляд.

26.05.2004 року Приморським районним судом
м. Одеси ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.
Вказане рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 08.09.2004 року по справі №
22а-3974/2004 р., ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 01.02.2005 року
по справі №6-1130кс05.

10 липня 2009 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси заява ОСОБА_7
про перегляд рішення суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами задоволено
й рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 26 травня 2004 року скасовано.

Після постановлення ухвали від 10 липня
2009 року згідно з положеннями ч. 3 ст. 365
ЦПК України, суд почав розгляд справи
за правилами, встановленими ЦПК
України.

В подальшому, під час розгляду справи,
позивач ОСОБА_7 через канцелярію
Приморського районного суду м. Одеси 22
лютого 2010 року за №1034 подав до суду
заяву про уточнення позовних вимог
згідно положень ч.2 ст. 31 ЦПК України.

Посилання представників відповідачів
на сплив строку позовної давності суд
до уваги не приймає, оскільки
відповідно до інформації наданої суду,
позивач ОСОБА_1 про порушення свого
права дізнався після того, як на його
адресу на початку листопада 2012 року
надійшла судова повістка про виклик до
Приморського районного суду м. Одеси на
24.11.2012 року по справі № 1829/11, разом з
уточненою позовною заявою ОСОБА_2 від 20
листопада 2012 року про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними.
Саме зі змісту вказаної позовної заяви
ОСОБА_2 ОСОБА_28 ОСОБА_1 стало відомо про
існування заочного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 27 травня 2009 року про задоволення
позову ОСОБА_7 та ухвали Приморського
районного суду м. Одеси (судді Шенцевої
О.П), про задоволення заяви ОСОБА_7 про
перегляд рішення судді Приморського
районного суду м. Одеси від 26 травня 2004
року за нововиявленими обставинами.

Після цього ОСОБА_1 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовною заявою як третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, але так як дана справа
№ 2-1829/11 вже слухалась по суті, ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 12.12.2012 року було відмовлено у
прийнятті вказаного позову.

Після цього, 18.12.2012 року, ОСОБА_1 було
подано позов до Приморського районного
суду м. Одеси про визнання правочинів
купівлі-продажу недійсними та
нікчемними, витребування майна від
добросовісного набувача та усунення
перешкод у здійсненні права власності,
який було системою автоматизованого
розподілу суду розподілено на суддю
Суворову О.В., та присвоєно номер
1522/29755/12. В даному позові, як і в
останньому уточненні до цього позову,
ОСОБА_1 порушує питання про поновлення
строку позовної давності.

Тобто позивачем ОСОБА_1 позов заявлено
з дотриманням строку, встановленого
Главою 19 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Враховуючи те, що ч. 1 ст. 73 ЦПК України
передбачено, що суд поновлює або
подовжує строк, встановлений
відповідно законом або судом, за
клопотанням сторони або іншої особи у
разі його пропущення з поважних причин,
а згідно зі ст. 267 ЦК України порушене
право підлягає захисту, якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, приймаючи до уваги, що строк
для звернення до суду пропущений з
поважних причин, на думку суду, строк
позовної давності пропущений з
поважних причин та підлягає
поновленню, крім того судом
враховується незначний період
пропуску процесуального строку.

Також необхідно виходити зі змісту ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
відповідно до якої кожен має право на
судовий захист, та змісту ч. 1 ст. 55
Конституції України й офіційного
тлумачення частини першої статті 55 в
Рішенні Конституційного Суду №9-зп від
25.12.1997 р., відповідно до якої кожному
гарантується захист прав і свобод у
судовому порядку. Суд не може відмовити
у правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що 12.12.2001 року
ОСОБА_14, ОСОБА_22 та ОСОБА_16 продали, а
ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2,
придбав 39/100 частин квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 190,1 кв.м. на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
12.12.2001 року приватним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_23 і зареєстрований в
реєстрі під №13760.

18.12.2001 року ОСОБА_8, ОСОБА_20 продали, а
ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2,
придбав 30/100 частин квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 190,1 кв.м., на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
18.12.2001 року приватним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори ОСОБА_23 і зареєстрований в
реєстрі під №13993.

26.12.2001 року ОСОБА_10, ОСОБА_11 продали, а
ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2,
придбав 571/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 75,2 кв.м., на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
26.12.2001 року державним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в
реєстрі під №7-3702.

16.01.2002 року ОСОБА_25 продала, а ОСОБА_7,
який діяв від імені ОСОБА_2, придбав 31/100
частин квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 190,1 кв.м., на підставі договору
купівлі-продажу, посвідчений 16.01.2002 р.
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори
Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в реєстрі
під №7-116.

17.01.2002 року ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_7,
який діяв від імені ОСОБА_2 придбав
429/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 75,2 кв.м., на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
17.01.2002 р. державним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в
реєстрі під №7-154.

13.05.2003 року рішенням Приморського
районного суду м. Одеси у справі №
2-1342/2003 було визнано за ОСОБА_7 право
власності на квартири АДРЕСА_1,
визначаючи, що дійсним покупцем 39/100
частини, 30/100 частин та 31/100 частин
квартири № 3, а також 571/1000 частин та
429/1000 частин квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_7,
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що саме за його власні
кошти та для його потреб було придбане
зазначене нерухоме майно.

04.07.2003 року право власності за ОСОБА_7 на
квартири АДРЕСА_1 зареєстровано в КП
«ОМБТІ та РОН» книга №489 пр - стр. 118, р.н.
497.

Судом встановлено, що 08 липня 2003 року,
був укладений договір купівлі-продажу
на квартиру під номером другим, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Договір був
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстровано в реєстрі за №
4308. 08.07.2003 року вищезазначений договір
купівлі-продажу квартири під номером
другим був зареєстрований в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
проведено його державну реєстрацію,
право власності за позивачем ОСОБА_1.

Також судом встановлено, що в той же
самий день 08 липня 2003 року був
укладений другий договір
купівлі-продажу на квартиру під
номером третім, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Договір був укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі за № 4305. 08.07.2003
року вищезазначений договір
купівлі-продажу квартири під номером
третім був зареєстрований в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
проведено його державну реєстрацію,
право власності за позивачем ОСОБА_1.

16.10.2003 року ухвалою Апеляційного суду
Одеської області було скасоване
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30.05.2003 року про визнання права
власності на квартири АДРЕСА_1, а справу
направлено на новий розгляд до того ж
суду.

26.05.2004 року Приморським районним судом
м. Одеси ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено,
а позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та усунення
перешкод в реалізації права власності
на нерухоме майно були задоволені,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_2,
укладений 08.07.2003 року, між громадянами
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_19 під
реєстровим номером 4308, і договір
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1,
укладений 08.07.2003 року, між громадянами
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_19 під
реєстровим номером 4305, усунені
перешкоди в реалізації громадянкою
ОСОБА_2, її права власності на нерухоме
майно - шляхом виселення усіх осіб з
приміщення квартир під № 2 та АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_7 повернути
громадянину ОСОБА_1 грошові засоби у
розмірі 15266 гривень та 72048 гривень
відповідно, оплачених за договорами
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_2,
укладений 08.07.2003 року між громадянами
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_19, під
реєстровим номером 4308, а також квартири
під АДРЕСА_1, укладений 08.07.2003 року, між
громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_19, під реєстровим номером 4305.
Вказане рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 08.09.2004 р. по справі №
22а-3974/2004 р., ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 01.02.2005 р. по
справі №6-1130кс05.

20 листопада 2004 року квартира АДРЕСА_2
була відчужена ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на підставі дубліката договору
купівлі-продажу 571/100 частини квартири,
виданого 04 липня 2003 року Савіною К.П.
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори, за
реєстром № 3-1552, зареєстрованого в
електронному реєстрі 14.09.2004 року, та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728164 в книзі 500пр-69 за №497 та
другим дублікатом договору
купівлі-продажу 429/1000 частин квартири,
виданого 04 липня 2003 року, Савіною К.П.,
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори за
реєстром №3-1556, зареєстрованого в
електронному реєстрі 14.09.2004 року, та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4727996 в книзі 500пр-69 за №497.

В той самий день 20 листопада 2004 року,
квартира АДРЕСА_1 була відчужена ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3, на підставі трьох
дублікатів договорів купівлі-продажу
на 39/100 частини квартири, виданого 04
липня 2003 року, ОСОБА_23, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу за реєстром №13760,
зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728381 в книзі 500пр-69 за №497; на
31/100 частини квартири, виданого 04 липня
2003 року, Савіною К.П., державним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори за реєстром №
3-1554, зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728638 в книзі 539пр-86 за №497; на
30/100 частини квартири, виданого 04 липня
2003 року, ОСОБА_23, приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу за реєстром №13993,
зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №47283611 в книзі 539пр-86 за №497.

30 березня 2005 року ОСОБА_3 продав, а
ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_17 та зареєстровано в
реєстрі за № 2166. На підставі даного
договору ОСОБА_4 зареєстрував в КП
«ОМБТІ та РОН» своє право власності на
квартиру 26.04.2005 року за № 7436303.

07.10.2005 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 купили в рівних частинах кожний
квартиру під АДРЕСА_2, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори
Савіною К.П., у реєстрі №3-2276, та
зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН», що
підтверджується копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

10 липня 2009 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси, яка набрала
законної сили, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26 травня 2004
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно та за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності нерухомого майна
скасовано у зв'язку з нововиявленими
обставинами, а справа призначена до
судового розгляду.

Ухвалою від 10 липня 2009 року
встановлено, що фактично дійсним
покупцем у період укладання угод від
12.12.2001 року, 18.12.2001 року, 26.12.2001 року,16.01.2002
року та 17.01.2002 року на 39/100 частин, 30/100
частин та 31/100 частин квартири № 3, а
також 571/1000 частин та 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_7, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що
саме за його власні кошти та для його
потреб було придбане зазначене
нерухоме майно, однак юридично
покупцем в спірних договорах
купівлі-продажу була вказана ОСОБА_2

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, 15
листопада 2001 року ОСОБА_2 видала на ім'я
ОСОБА_7 доручення та уповноважила його
купити за ціною і на умовах за його
розсудом та оформити на ім'я
відповідачки квартиру в місті Одесі.
Доручення від 15 листопада 2001 року
посвідчено ОСОБА_30, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу та зареєстровано
в реєстрі за №10179. Відповідно до змісту
доручення вбачається, що воно є
разовим, оскільки із тексту
углядається, що відповідачка
уповноважила ОСОБА_7 на придбання від
її імені лише однієї квартири в місті
Одесі та на підставі вказаного
доручення ОСОБА_7, діючи в інтересах
ОСОБА_2 придбав 4 серпня 2001 року на ім'я
ОСОБА_27, яка діяла в інтересах ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_4, оскільки між ОСОБА_7,
ОСОБА_2 та ОСОБА_27 в серпні 2001 року було
досягнуто усної угоди щодо придбання
квартир у старому житловому фонді
міста Одеси з метою їх реконструкції
(шляхом знесення та будівництва на
цьому місці будівлі під магазин та офіс
за адресою: АДРЕСА_3).

Факт домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_2
щодо придбання квартир у старому
житловому фонді міста Одеси з метою їх
реконструкції, вбачається з письмових
пояснень ОСОБА_7, а також підтверджено
письмовою угодою, укладеною між ОСОБА_7,
ОСОБА_2 та ОСОБА_27 від 02.07.2003 р.,
відповідно до якої сторони досягли
згоди по будівництву об'єкта
нерухомості за адресою: АДРЕСА_3, при
цьому в Угоді вказано, що ОСОБА_2
здійснює фінансування будівництва за
рахунок вкладення власних коштів в
сумі 265605 доларів США, а ОСОБА_7 вносить
власні кошти, яких не вистачає для
остаточного будівництва об'єкту, та
позовом ОСОБА_2, який знаходиться у
проваджені Приморського районного
суду м. Одеси до ОСОБА_7 про стягнення з
відповідача на її користь грошових
коштів, переданих відповідачу в
рахунок будівництва об'єкту
нерухомості, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3, та завдані позивачці
неповерненням вищезазначених грошових
коштів збитки в сумі, еквівалентній
6334136 (шість мільйонів триста тридцять
чотири тисячі сто тридцять шість)
гривень 50 копійок, та три процента
річних за несвоєчасне повернення
коштів в розмірі 950120 (дев'ятсот
п'ятдесят тисяч сто двадцять) гривень 48
копійок, посилаючись на те, що між нею
та ОСОБА_27 з однією сторони, та
відповідачем ОСОБА_7 з другої сторони, в
серпні 2001 року було досягнуто усної
угоди щодо придбання квартир у старому
житловому фонді міста Одеси з метою їх
реконструкції (шляхом знесення) та
будівництва нової будівлі під магазин
та офіс за вищевказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів, позивач
уклав п'ять правочинів про придбання по
частинам квартир № 2 і АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 12.12.2001 року між
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 (продавці) та
ОСОБА_7, який діяв від імені громадянки
ОСОБА_2, на підставі довіреності
посвідченої приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_30, 15 листопада 2001 року, за
реєстровим №10179 був укладений договір
купівлі-продажу 39/100 частин квартири
АДРЕСА_1, 18.12.2001 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9
(продавці) та ОСОБА_7, який діяв від
імені громадянки ОСОБА_2, на підставі
довіреності посвідченої приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_30, 15
листопада 2001 року, за реєстровим №10179
був укладений договір купівлі-продажу
30/100 частин квартири АДРЕСА_1, 26.12.2001 року
між ОСОБА_10, ОСОБА_11 (продавці) та
ОСОБА_7, який діяв від імені громадянки
ОСОБА_2, на підставі довіреності
посвідченої приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, ОСОБА_30, 15 листопада 2001 року, за
реєстровим №10179 був укладений договір
купівлі-продажу 571/1000 частин квартири
АДРЕСА_2, 16.01.2002 року між ОСОБА_12
(продавець) та ОСОБА_7, який діяв від
імені громадянки ОСОБА_2, на підставі
довіреності посвідченої приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, ОСОБА_30, 15
листопада 2001 року, за реєстровим №10179
був укладений договір купівлі-продажу
31/100 частин квартири АДРЕСА_1, 17.01.2002 року
між ОСОБА_13 (продавець) та ОСОБА_7, який
діяв від імені громадянки ОСОБА_2, на
підставі довіреності посвідченої
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу, ОСОБА_30,
15 листопада 2001 року, за реєстровим №10179
був укладений договір купівлі-продажу
429/1000 частин квартири АДРЕСА_2. Продавці
за вказаними договорами отримали гроші
за продані квартири від позивача, про
що складено між ОСОБА_7 та продавцями
акти передачі задатків та розписки.

Судом також встановлено, що фактично
ОСОБА_7 не був уповноважений
відповідачкою на укладання договорів
купівлі-продажу 39/100 частини, 30/100 частин
та 31/100 частин квартири № 3, а також 571/1000
частин та 429/1000 частин квартири АДРЕСА_2,
оскільки із змісту доручення від 15.11.2001
року вбачається, що відповідачка
уповноважила ОСОБА_7 на придбання від
її імені лише однієї квартири в місті
Одесі, яке було виконане шляхом
придбання 4 серпня 2001 року на ім'я
ОСОБА_27, яка діяла в інтересах ОСОБА_2,
квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 63 ЦК України в
редакції 1963 р., правочин, здійснений від
імені іншої особи особою, не
уповноваженою на здійснення правочину,
або з перевищенням повноважень,
створює, змінює і припиняє цивільні
права і обов'язки для представляємого
лише у разі подальшого погодження
правочину цією особою.

В подальшому ОСОБА_2 не здійснювала
жодних дій, які б свідчили про
погодження нею укладених від її імені
правочинів на купівлю 39/100 частини, 30/100
частин та 31/100 частин квартири № 3, а
також 571/1000 частин та 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2. Таким чином, ОСОБА_2
не уповноважувала ОСОБА_7 на купівлю
вказаних квартир, в подальшому вона не
погодила укладені від її імені
правочини по придбанню вказаних
об'єктів нерухомості, їх вартість вона
ОСОБА_7 не відшкодувала. Після купівлі
спірних квартир позивач за свої
особисті кошти здійснював їх
утримання, сплачував комунальні
платежі, проводив поточний та
капітальний ремонт, що підтверджується
численними квитанціями, розписками,
розрахунковими книжками, довідками,
договорами підряду, актами прийому -
передачі та кошторисами.

Таким чином, аналіз змісту доручення,
копії договорів, розписок, довідки,
актів передачі задатків, наявних у
матеріалах справи, свідчить про те, що
дійсним покупцем 39/100 частини, 30/100
частин та 31/100 частин квартири № 3, а
також 571/1000 частин та 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2 є позивач, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що
саме за його власні кошти та для його
потреб було придбане зазначене
нерухоме майно, однак юридично
покупцем в спірних договорах
купівлі-продажу була вказана
відповідачка.

Судом встановлено, що при укладанні
вказаних договорів, треті особи, а саме
ОСОБА_14, ОСОБА_22 та ОСОБА_16 за договором
від 12.12.2001 року, ОСОБА_9, ОСОБА_8 за
договором від 18 грудня 2001 року, ОСОБА_10
за договором від 26 грудня 2001 року,
ОСОБА_12 за договором від 16 січня 2002 р.,
ОСОБА_13 за договором від 17.01.2002 р.
отримали особисто від ОСОБА_7 грошові
кошти за продаж належної їм частини
квартири, про що ними власноручно були
написані розписки, після цього
підписали договори купівлі-продажу
належної їм частини квартири № 2 та
погодилися на нотаріальне посвідчення
вказаних договорів, а також передали
ОСОБА_7 ключі від належної їм частини
квартири № 2 та частин квартири № 3,
технічну документацію на об'єкт
нерухомості, та розрахункові книжки по
сплаті комунальних платежів. Всі ці
факти свідчать про те, що власники
частин квартири № 2 та частин квартири
№ 3 мали намір на відчуження належної
їм частки нерухомого майна на користь
ОСОБА_7, а позивач також мав намір на
придбання вказаних частин квартири № 2
та частин квартири № 3, для чого він
передав власникам квартир особисті
грошові кошти, у т.ч. кошти, які він
особисто брав у борг.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (в редакції
1963 р.), договір вважається укладеним,
коли між сторонами в потрібній у
належних випадках формі досягнуто
згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які
визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦК УРСР (в
редакції 1963 р.), недійсні частини угоди
не тягнуть за собою недійсності інших
її частин, оскільки можна припустити,
що угода була б укладена і без
включення недійсної її частини.

Таким чином суд приходить до висновку,
що переважне право позивача на
придбання 39/100 частин, 30/100 частин та 31/100
частин квартири № 3, а також 571/1000 частин
та 429/1000 частин квартири АДРЕСА_2 за
договорами купівлі-продажу від 12.12.2001
року, 18.12.2001 р., від 26.12.2001 р., від 16.01.2002 р.
та від 17.01.2002 року, було порушено, а тому
підлягає захисту шляхом визнання за
ним зазначеного права та переведення
прав та обов'язків покупця за
договором.

З урахуванням викладеного, на
підставі ст.ст. 60, 63, 153 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) зазначені договори
купівлі-продажу від 12.12.2001 року, 18.12.2001
р., від 26.12.2001 р., від 16.01.2002 р. та від 17.01.2002
року слід визнати недійсними в частині
покупця, що стосується ОСОБА_2, та
визнати покупцем за договорами ОСОБА_7

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особам, які беруть участь у
справі, в реалізації їхніх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційної гарантією (ст. 129
Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Враховуючи, що ОСОБА_7 оспорює
посилання відповідачки ОСОБА_2 про
придбання спірних квартир та затрати
на будівельні матеріалі за її кошти, а
також достовірність наданих нею на
підтвердження ксерокопії факсів
банків, копії факсів з банку Сполучених
Штатів Америки, ксерокопії листів по
відношенню до латвійських компаній,
копії перекладів, копії розписки на
суму 225000 дол. США, копії розписки на
ім'я громадянина США ОСОБА_31 на суму 120000
дол. США, копії факсу 15 серпня 2003 року
про переказ 30 000 дол. США, копії
грошового переказу на 15000 дол. США від 21
травня 2001 року, та копії розписок від
імені інших осіб, судом було
зобов'язано відповідачку ОСОБА_2 надати
до суду оригінали боргових розписок,
однак відповідачкою ОСОБА_2 в
порушення ч. 2 ст. 64 ЦПК України не було
надано до суду оригіналів боргових
розписок із зазначенням доказів, що
підтверджує її заперечення.

Суд не може прийняти до уваги розписку
від імені ОСОБА_7, відповідно до якої
ОСОБА_7 гарантує оплату компенсації за
долю у знесеній будівлі у розмірі не
менше 225000 доларів США, після здачі
будівлі в експлуатацію і реалізації
приміщень, з яких складається будівля,
оскільки відповідно до висновку № 9477/02
по почеркознавчому дослідженню
підпису від імені ОСОБА_7, складеному
19.07.2005 року Одеським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, підпис
від імені ОСОБА_7 виконано не самим
ОСОБА_7, а іншою особою із старанним
удаванням підпису ОСОБА_7 після
попереднього тренування.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані
по справі докази у їх сукупності суд
вважає, що позов ОСОБА_7 обґрунтований
та підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 пояснив суду, що
позивачу ОСОБА_1 на підставі договорів
купівлі-продажу від 08 липня 2003 року,
належать квартири під №№2,3, що
знаходяться в АДРЕСА_1, та
зареєстровані 08.07.2003 в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості».

26.05.2004 року Приморським районним судом
м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності на нерухоме майно були
задоволені, визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_2,
укладений 08.07.2003 року, між громадянами
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_19 під
реєстровим номером 4308, і договір
купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1,
укладений 08.07.2003 року, між громадянами
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_19 під
реєстровим номером 4305, усунені
перешкоди в реалізації громадянкою
ОСОБА_2, її права власності на нерухоме
майно - шляхом виселення усіх осіб з
приміщення квартир під АДРЕСА_1.
Вказане рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 08.09.2004 р. по справі №
22а-3974/2004 р., ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 01.02.2005 р. по
справі №6-1130кс05.

20 листопада 2004 року квартири АДРЕСА_1
були відчужені ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на підставі дублікатів
договорів купівлі-продажу 571/100 частини
квартири, виданого 04 липня 2003 року
Савіною К.П. державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори, за реєстром №
3-1552, зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728164 в книзі 500пр-69 за №497, 429/1000
частин квартири, виданого 04 липня 2003
року, Савіною К.П., державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори за реєстром №3-1556,
зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4727996 в книзі 500пр-69 за №497, 39/100
частини квартири, виданого 04 липня 2003
року, ОСОБА_23, приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу за реєстром №13760,
зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728381 в книзі 500пр-69 за №497; на
31/100 частини квартири, виданого 04 липня
2003 року, Савіною К.П., державним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори за реєстром №
3-1554, зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №4728638 в книзі 539пр-86 за №497; на
30/100 частини квартири, виданого 04 липня
2003 року, ОСОБА_23, приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу за реєстром №13993,
зареєстрованого в електронному
реєстрі 14.09.2004 року, та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наданим Комунальним
підприємством «ОМБТІ та РОН» 14.09.2004
року за №47283611 в книзі 539пр-86 за №497.

30 березня 2005 року ОСОБА_3 продав, а
ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_17 та зареєстровано в
реєстрі за № 2166. На підставі даного
договору ОСОБА_4 зареєстрував в КП
«ОМБТІ та РОН» своє право власності на
квартиру 26.04.2005 року за № 7436303.

07.10.2005 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 купили в рівних частинах кожний
квартиру під АДРЕСА_2, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідчений
державним нотаріусом Першої Одеської
державної нотаріальної контори
Савіною К.П., у реєстрі №3-2276, та
зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН», що
підтверджується копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

10 липня 2009 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси, яка набрала
законної сили, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26 травня 2004
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно та за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності нерухомого майна
скасовано у зв'язку з нововиявленими
обставинами, а справа призначена до
судового розгляду.

Оскільки ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 10 липня 2010
року, яка набрала законної сили,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 травня 2004 року скасовано в
частині визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1,
укладеними між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, чим
підтверджено його право власності на
спірні квартири, відповідачка ОСОБА_2
не мала права їх відчужувати
відповідачу ОСОБА_3, а відповідач
ОСОБА_3 30 березня 2005 року продати
ОСОБА_4 квартиру № 3, а потім 07.10.2005 року
ОСОБА_3 продати ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
квартири вибули з володіння позивача
ОСОБА_1 не з його волі, тому він просить
суд витребувати вказане майно з чужого
незаконного володіння відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та усунути
перешкоди в користуванні шляхом
скасування державної реєстрації права
власності на спірні квартири та
виселення відповідачів із членами їх
сім'ї та будь яких інших осіб з спірних
квартир.

Особа, яка вважає, що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
з позовом про визнання відповідної
угоди недійсною та витребування майна
з чужого незаконного володіння.

Реституція може бути застосована, як
спосіб захисту цивільних прав. Вимога
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні недійсного
правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК
України (в редакції 2003 року), на яку
посилається позивач, не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦК України (в
редакції 1963 року) цивільні права і
обов'язки виникають з підстав,
передбачених законодавством Союзу РСР
і Української РСР, а також з дій
громадян і організацій, які хоч і не
передбачені законом, але в силу
загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують цивільні
права і обов'язки. Відповідно до цього
цивільні права і обов'язки виникають: з
угод, передбачених законом, а також з
угод, хоч і не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать; з
адміністративних актів, у тому числі
для державних, кооперативних та
інших громадських організацій - з
актів планування; в результаті
відкриттів, винаходів,
раціоналізаторських пропозицій,
створення творів науки, літератури і
мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди
іншій особі, а так само внаслідок
придбання або збереження майна за
рахунок коштів іншої особи без
достатніх підстав; внаслідок інших дій
громадян і організацій; внаслідок
подій, з якими закон пов'язує
настання цивільно-правових наслідків.

Стаття 41 ЦК України (в редакції 1963 року)
визначає, що угодами визнаються дії
громадян і організацій, спрямовані на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків. Угоди
можуть бути односторонніми і дво- або
багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 42 ЦК України (в
редакції 1963 року) угоди можуть
укладатись усно або в письмовій формі
(простій чи нотаріальній). Угода, для
якої законом не встановлена певна
форма, вважається також укладеною, якщо
з поведінки особи видно її волю
укласти угоду. Мовчання визнається
виявом волі укласти угоду у випадках,
передбачених законодавством.

Статтею 224 ЦК України (в редакції 1963
року) визначено, що за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передавати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну суму грошей.
При цьому за правилами ст. 153 ЦК України
(в редакції 1963 року) договір вважається
укладеним з моменту досягнення
сторонами усіх істотних умов.

Згідно ст. 49 Закону України «Про
власність» № 697-XII від 07.02.1991 р.
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, третейським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про власність» № 697-XII від 07.02.1991 р.,
власник має право вимагати повернення
(віндикації) свого майна з чужого
незаконного володіння.

Статтями 144-145 ЦК України (в редакції 1963
року) визначено право власника
витребувати своє майно з чужого
незаконного володіння. При цьому, якщо
майно за плату придбане у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не повинен був
знати (добросовісний набувач), то
власник вправі витребувати це майно
від набувача лише в разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею.

Згідно ст. 6 ЦК України (в редакції 1963
року) захист цивільних прав
здійснюється в установленому порядку
судом, арбітражем або третейським
судом шляхом: визнання цих прав;
відновлення становища, яке існувало до
порушення права, і припинення дій, які
порушують право;присудження до
виконання обов'язку в натурі;
компенсації моральної
шкоди;припинення або зміни
правовідношення; стягнення з особи, яка
порушила право, завданих збитків, а у
випадках, передбачених законом або
договором, - неустойки (штрафу, пені), а
також іншими засобами, передбаченими
законом. Захист цивільних прав у
випадках і в порядку, встановлених
законодавством Союзу РСР і
Української РСР, здійснюється також
товариськими судами, профспілковими
та іншими громадськими
організаціями. У випадках, окремо
передбачених законом, захист
цивільних прав здійснюється в
адміністративному порядку.

Рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державної реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав
скасовується в разі припинення дії
договору, укладення іншого договору
або винесення судом відповідного
рішення, про що вносяться дані до
Державного реєстру прав.

Оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі
договорів купівлі-продажу від 08 липня
2003 року є власником квартир під №№2,3 що
знаходяться в АДРЕСА_1, оскільки його
право власності належним чином
зареєстровано 08.07.2003 року у
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
дане майно вибуло з його володіння не з
його волі іншим шляхом; придбане у
особи, яка не мала права його віджувати,
оскільки судом визнано за ОСОБА_7
переважне права на придбання 39/100
частин, 30/100 частин та 31/100 частин, 571/1000
частин та 429/1000 частин квартир АДРЕСА_1
за договорами купівлі-продажу від
12.12.2001 року, 18.12.2001 р., від 26.12.2001 р., від
16.01.2002 р. та від 17.01.2002 року, та
переведено права та обов'язків покупця
ОСОБА_7 за вказаними договором та
враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не є
стороною договорів купівлі-продажу,
укладених 20 листопада 2004 року на
квартиру №2, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 20
листопада 2004 року на квартиру № 3, між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 30 березня 2005 року, між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 07 жовтня 2005 року, між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, а тому його
право підлягає захисту шляхом
витребування квартири АДРЕСА_1, з
чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та
передачі на користь ОСОБА_1,
витребування квартири АДРЕСА_2, з
чужого незаконного володіння ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, та передачі на користь ОСОБА_1,
усунення перешкоди у здійсненні права
власності квартирою АДРЕСА_1,
виселення ОСОБА_4 із членами його сім'ї
та будь яких інших осіб з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житла та
передачі квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1,
виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із членами
їх сім'ї та будь яких інших осіб з
квартири АДРЕСА_2 без надання іншого
житла та передачі квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_1.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України, в редакції 2003
року, не може застосовуватись як
підстава позову про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, яке було відчужене третій
особі. Не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК
України.

Враховуючи це положення, вимога про
витребування квартир АДРЕСА_1 у
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
та передачі позивачу ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного суду України, що викладені в
п.2 постанови « «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р.
судовий захист права приватної
власності громадян здійснюється
шляхом розгляду справ, зокрема, за
позовами: а) про визнання права
власності на майно, про витребування
майна з чужого незаконного володіння (а
в передбачених законом випадках і від
добросовісного набувача).

З метою повного відновлення порушеного
права, підлягає також задоволенню
вимога про скасування запису у Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно (Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції,
адреса: м. Одеса, вул. Старицького, 10-а)
щодо реєстрації за ОСОБА_4 права
власності на квартиру АДРЕСА_1 від 26
квітня 2005 року, реєстраційний № 7436303 та
поновлення запису про право власності
ОСОБА_1 на квартиру під номером третім,
що знаходиться в АДРЕСА_1, складений на
підставі договору купівлі-продажу від
08 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
4308 та зареєстрованого 08.07.2003 в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр., усунути перешкоди у здійсненні
права власності квартирою АДРЕСА_2,
скасування запису у Єдиному державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно (Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції, адреса: м.
Одеса, вул. Старицького, 10-а) щодо
реєстрації за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права
власності на квартиру АДРЕСА_2 від 07
жовтня 2005 року, реєстраційний № 7435792,
поновлення запису про право власності
ОСОБА_1 на квартиру під номером два, що
знаходиться в АДРЕСА_1, складений на
підставі договору купівлі-продажу від
08 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
4308 та зареєстрованого 08.07.2003 в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр.

Щодо позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_1
про визнання незаконними договорів
купівлі-продажу, усунення перешкод в
реалізації права власності, то він не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

08 липня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу квартири під
номером другим, що знаходиться в
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_19,
зареєстрований в реєстрі за № 4308. 08.07.2003
року вищезазначений договір
купівлі-продажу квартири під номером
другим, що знаходиться в АДРЕСА_1, був
зареєстрований в Комунальному
підприємстві «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»,
проведено його державну реєстрацію,
право власності на спірну квартиру
було зареєстровано за ОСОБА_1.

08 липня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу квартири під
номером третім, що знаходиться в
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_19,
зареєстрований в реєстрі за № 4305. 08.07.2003
року вищезазначений договір
купівлі-продажу квартири під номером
третім, що знаходиться в АДРЕСА_1 був
зареєстрований в Комунальне
підприємство «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»,
проведено його державну реєстрацію,
право власності на спірну квартиру
було зареєстровано за ОСОБА_1. Спір у
даній справі стосується укладення
договорів купівлі-продажу квартир №№2
та 3 у липні 2003 року.

Проте, позивачка ОСОБА_2, визнаючи
недійсними договори купівлі-продажу
квартир №№2 та 3 з підстав,
передбачених ст. 48 ЦК УРСР, всупереч
вимогам цієї норми закону в своєму
позові не зазначила, вимогам якого ж
саме закону не відповідають зазначені
договори купівлі-продажу квартир №№2
та 3 від 08 липня 2003 року, що знаходяться
в АДРЕСА_1, так як диспозиція зазначеної
норми не передбачає недійсність угоди,
яка обмежує права інших власників, а
передбачає недійсність тієї угоди, яка
не відповідає вимогам закону, в тому
числі ущемлює особисті або майнові
права неповнолітніх дітей. З цього
випливає, що підстав для визнання
правочинів недійсними за тими
аргументами, на які посилалась
позивачка ОСОБА_2 як в позовній заяві,
так і в ході судового розгляду, не має.
За таких обставин, правові підстави для
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу відсутні.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 28
квітня 1978 року «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»
(з подальшими змінами) угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.
Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Пленум Верховного Суду України у п. 10
постанови «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 05 листопада
2009 року № 9 роз'яснив, що не підлягають
задоволенню позови власників майна про
визнання недійсними наступних
правочинів щодо відчуження цього
майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову.

За договорами купівлі-продажу
позивачка ОСОБА_2 не була стороною
договорів купівлі-продажу квартир №№2
та №3 від 08 липня 2003 року, що
знаходяться в АДРЕСА_1, тому не має
право вимоги вказаних договорів
недійсними.

Таким чином суд робить висновок щодо
відмови позивачці ОСОБА_2 у задоволенні
позову про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними,
зазначивши, що позивачка, яка заявила
вимоги про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу квартир
АДРЕСА_1, укладених між ОСОБА_1 та
ОСОБА_7, не була стороною оскаржуваних
договорів, тому нею обрано неналежний
спосіб захисту.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним, то він також не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Так, зокрема, слід пояснити, що позивач
ОСОБА_5, просячи визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири №2
від 08 липня 2003 року, укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_19,
зареєстрований в реєстрі за № 4308, з
підстав, передбачених ст. 48 ЦК УРСР,
всупереч вимогам цієї норми закону, як
в своєму зустрічному позові, так і в
наданих в судових засіданнях
поясненнях не зазначив, вимогам якого ж
саме закону не відповідає зазначений
договір купівлі-продажу від 08 липня 2003
року квартири №2, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР 1963 pоку
недійсною є та угода, яка не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемлює
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей.

При викладених обставинах позовні
вимоги ОСОБА_5 про визнання договору
недійсним та обґрунтування самого
позову, не відповідають вимогам
законодавства України, оскільки
вказана вимога не відповідає ч. 1 ст. 48
ЦК УРСР 1963 року, так як диспозиція
зазначеної норми не передбачає
недійсність угоди, яка обмежує права
інших власників, а передбачає
недійсність тієї угоди, яка не
відповідає вимогам закону, в тому числі
ущемлює особисті або майнові права
неповнолітніх дітей. З цього випливає,
що підстав для визнання правочину
недійсними за тими аргументами, на які
посилається Позивач як в зустрічній
позовній заяві, так і в ході судового
розгляду, не має.

Судовим розглядом встановлено, що за
договором купівлі-продажу позивач
ОСОБА_5 не є стороною договору
купівлі-продажу, тому не має право
вимоги про визнання недійсним
вказаного договору, оскільки позивач,
який заявив вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_2, укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7, не був стороною
оскаржуваного договору, тому ним
обрано неналежний спосіб захисту.

Враховуючи викладене суд вважає, що не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача.

Позивачка ОСОБА_2 вимогу про повернення
майна з чужого незаконного володіння
не ставила.

Таким чином при викладених обставинах,
беручи до уваги наведені вище факти та
відповідні їм правовідносини, при
укладенні ОСОБА_7 та ОСОБА_1 08 липня 2003
року договору купівлі-продажу, норми
діючого законодавства порушені не
були, у зв'язку з чим підстав для
визнання його недійсним в порядку ст. 48
ЦК УРСР немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтю 213 ЦПК України визначено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції
Міністерства Юстиції України; треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета ОСОБА_7 про
визнання правочинів купівлі-продажу
недійсними та нікчемними, витребування
майна від добросовісного набувача та
усунення перешкод у здійсненні права
власності квартирами - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1, строк для подання
позовної заяви про визнання правочинів
купівлі-продажу нікчемними,
витребування майна від добросовісного
набувача та усунення перешкод у
здійсненні права власності квартирою.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1, з чужого
незаконного володіння ОСОБА_4 та
передати на користь ОСОБА_1.

Витребувати квартиру АДРЕСА_2, з чужого
незаконного володіння ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, та передати на користь ОСОБА_1.

Усунути перешкоди у здійсненні права
власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом
скасування запису у Єдиному державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно (Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції, адреса: м.
Одеса, вул. Старицького, 10-а) щодо
реєстрації за ОСОБА_4 права власності
на квартиру АДРЕСА_1 від 26 квітня 2005
року, реєстраційний № 7436303 та поновити
запис про право власності ОСОБА_1 на
квартиру під номером третім, що
знаходиться в АДРЕСА_1, складений на
підставі договору купівлі-продажу від
08 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
4308 та зареєстрованого 08.07.2003 в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр.

Усунути перешкоди у здійсненні права
власності квартирою АДРЕСА_2, шляхом
скасування запису у Єдиному державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно (Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції, адреса: м.
Одеса, вул. Старицького, 10-а) щодо
реєстрації за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права
власності на квартиру АДРЕСА_2 від 07
жовтня 2005 року, реєстраційний № 7435792 та
поновити запис про право власності
ОСОБА_1 на квартиру під номером два, що
знаходиться в АДРЕСА_1, складений на
підставі договору купівлі-продажу від
08 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі за №
4308 та зареєстрованого 08.07.2003 в
Комунальному підприємстві «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
номер запису 497, на сторінці 118, в книзі:
489пр.

Виселити ОСОБА_4 із членами його сім'ї
та будь яких інших осіб з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житла та
передати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

Виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із членами їх
сім'ї та будь яких інших осіб з квартири
АДРЕСА_2 без надання іншого житла та
передати квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу від 20 листопада 2004 року
квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, купівлі-продажу від 20
листопада 2004 року квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
купівлі-продажу від 30 березня 2005 року
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, купівлі-продажу від 07 жовтня
2005 року квартири АДРЕСА_2, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 -
відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсними - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів купівлі продажу
та усунення перешкод в реалізації
права власності на нерухоме майно -
відмовити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи, що
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції про
визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу квартир,
переведення прав покупця -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_7, строк для подання
позовної заяви про визнання частково
недійсними договорів купівлі-продажу
від 12.12.2001 р., 18.12.2001 р., від 26.12.2001 р., від
16.01.2002 р. та від 17.01.2002 р. в частині
покупця;

Визнати частково недійсним договір від
12.12.2001 р. купівлі-продажу 39/100 частин
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 190,1
кв.м., укладений між ОСОБА_14, ОСОБА_22,
ОСОБА_16 з однієї сторони, та ОСОБА_7,
який діяв від імені ОСОБА_2, з другої
сторони, посвідчений 12.12.2001 р. приватним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_23 і
зареєстрований в реєстрі під № 13760, в
частині, що стосується покупця ОСОБА_2.

Перевести права покупця 39/100 частин
квартири АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 12.12.2001 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_14, ОСОБА_22,
ОСОБА_16, з однієї сторони, та ОСОБА_7, з
другої сторони.

Визнати частково недійсним договір від
18.12.2001 р. купівлі-продажу 30/100 частин
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 190,1
кв.м., укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_20 з
однієї сторони, та ОСОБА_7, який діяв від
імені ОСОБА_2, з другої сторони,
посвідчений 18.12.2001 р. приватним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_23 і
зареєстрований в реєстрі під № 13993, в
частині, що стосується покупця ОСОБА_2.

Перевести права покупця 30/100 частин
квартири АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 18.12.2001 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_8, ОСОБА_20, з
однієї сторони, та ОСОБА_7, з другої
сторони.

Визнати частково недійсним договір від
26.12.2001 р. купівлі-продажу 571/1000 частин
квартири АДРЕСА_2, загальною площею 75,2
кв.м., укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_11 з
однієї сторони, та ОСОБА_7, який діяв від
імені ОСОБА_2, з другої сторони,
посвідчений 26.12.2001 р. державним
нотаріусом Першої Одеської державної
нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. і
зареєстрований в реєстрі під № 7-3702, в
частині, що стосується покупця ОСОБА_2.

Перевести права покупця 571/1000 частин
квартири АДРЕСА_2, згідно договору
купівлі-продажу від 26.12.2001 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_10, ОСОБА_11, з
однієї сторони, та ОСОБА_7, з другої
сторони.

Визнати частково недійсним договір від
16.01.2002 р. купівлі-продажу 31/100 частин
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 190,1
кв.м., укладений між ОСОБА_25 з однієї
сторони, та ОСОБА_7, який діяв від імені
ОСОБА_2, з другої сторони, посвідчений
16.01.2002 р. державним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в
реєстрі під № 7-116, в частині, що
стосується покупця ОСОБА_2.

Перевести права покупця 31/100 частин
квартири АДРЕСА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 16.01.2002 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_25, з однієї
сторони, та ОСОБА_7, з другої сторони.

Визнати частково недійсним договір від
17.01.2002 р. купівлі-продажу 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2, загальною площею 75,2
кв.м., укладений між ОСОБА_13 з однієї
сторони, та ОСОБА_7, який діяв від імені
ОСОБА_2, з другої сторони, посвідчений
17.01.2002 р. державним нотаріусом Першої
Одеської державної нотаріальної
контори Шепелюк Р.Ю. і зареєстрований в
реєстрі під № 7-154, в частині, що
стосується покупця ОСОБА_2.

Перевести права покупця 429/1000 частин
квартири АДРЕСА_2, згідно договору
купівлі-продажу від 17.01.2002 р., на ОСОБА_7
і вважати укладеним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_13, з однієї
сторони, та ОСОБА_7, з другої сторони.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя