Справа № 481/2158/13-ц
Провадж.№ 2/481/211/2014
"14" травня 2014 р. Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Васильченко
за участю: секретаря - Юхименко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання громадян
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням,
05.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про визнання
відповідача ОСОБА_2 та її малолітнього
сина ОСОБА_3, 1999 року народження такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що відповідач
ОСОБА_2, будучи зареєстрована разом зі
своїм малолітнім сином у вказаному
приміщенні з 2009 року не проживає у
ньому. В серпні 2007 року вона надала
згоду на реєстрацію вказаних осіб у
належному їй будинку, коли
відповідачка проживала однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з її сином ОСОБА_4
Однак, відповідачка ОСОБА_2 припинила
шлюбні відносини з її сином та
переїхала проживати окремо від нього
за іншою адресою, її особисті речі в
будинку відсутні. Протягом відсутності
відповідача без поважних причин,
остання комунальні послуги не
сплачувала, допомогу в утриманні
будинку не надавала, у зв'язку з чим
порушуються її права, як утримувача
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про можливість розгляду справи за її
відсутності, заявлені вимоги
підтримала і просила їх задовольнити.
Не заперечувала проти заочного
розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про що
свідчить розписка про вручення їй
судової повістки. Заяв про розгляд
справи за її відсутності не направляла,
про причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
Дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.
Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого державним
нотаріусом Новобузької державної
нотаріальної контори 13.08.1985 року за р./№
1088 та зареєстрованого в Новобузькій
філії ММ БТІ 14.08.1985 року за р./№ 5137,
власником житлового будинку АДРЕСА_1 є
З даних будинкової книги видно, що у
вказаному житловому приміщенні 08.08.2007
року зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
та її малолітній син ОСОБА_3,
Як видно з акту депутата Новобузької
міської ради від 14.08.2013 року відповідач
ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 у
вказаному будинку з 2009 року не
проживають та не підтримують жодних
стосунків з родиною позивача.
Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї
на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не
вся сім'я, то договір найму жилого
розривається, а член сім'ї, який вибув,
втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено,
що у разі відсутності члена сімї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом, член
сімї власника житла втрачає право на
користування цим житлом.
Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 160 СК
України місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
При цьому зміст вказаної норми
свідчить проте, що місце проживання
дитини визначається за місцем
проживання її батьків.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
власника житлового приміщення мають
право користуватися займаними
приміщеннями нарівні з власником.
Разом з тим, як встановлено при
судовому розгляді справи, ОСОБА_4, який
проживав разом з ОСОБА_2 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу у спірному
житловому приміщенні, не являється
батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3, 1999
року народження, який теж
зареєстрований у цьому приміщенні, а
відтак, зважаючи на те, що його мати -
відповідачка у справі ОСОБА_2 у
спірному приміщенні не проживає понад
встановлені строки і спору щодо
визначення місця проживання дитини не
має, оскільки дитина проживає разом з
матір'ю за іншою адресою, то з
прийняттям судом рішення про
задоволення відповідного позову
житлові права цієї дитини не
За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_2 та її
малолітнього сина ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування спірним
жилим приміщенням, знайшли свої
підтвердження при судовому розгляді
справи, а тому підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача на користь
позивача, понесені останнім та
документально підтверджені судові
витрати (судовий збір), у розмірі 229 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання громадян такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
такими, що втратили право
користуватися житловим приміщенням у
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з розглядом справи, в розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп.
На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
Суддя Новобузького районного
суду
Миколаївської області