Справа № 459/1670/14
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/6109/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О.
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника відповідача
Кошевого А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про стягнення моральної шкоди
заподіяної набуттям хронічного
професійного захворювання при
виконанні трудових обов"язків,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від 29
липня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області на користь ОСОБА_3 10
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив відповідач -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Червонограді.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Червонограді
Львівської області просить рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
яким в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовити. Вважає, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт звертає увагу, що судом при
постановленні рішення судом не надано
належної правової оцінки поясненням
відповідача, щодо застосування ст.34
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні", а саме згідно
п.3 ст.34 Закону передбачено, що моральна
шкода заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності
відшкодовується фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого з викладом
характеру заподіяної моральної
(немайнової) шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних
органів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді до задоволення не
підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Згідно з вимогами ст.ст.1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на
належні,безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо. Право на соціальний захист
гарантується, зокрема,
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом 5 ст.4 Основ
законодавства України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Як вбачається із трудової книжки на
ім"я ОСОБА_3 від 21.03.1980 року, акту
розслідування професійного
захворювання від 08.11.2001 року
вбачається, що стаж роботи позивача в
підземних умовах шахти вугільного
басейну становить 19 років і 1 місяць.

Згідно довіки обласної МСЕК №3 серії
ЛВА-2 №006722 від 04.01.2002 року ОСОБА_3 вперше
встановлено 3 групу інвалідності та 50%
втрати професійної працездатності.
Згідно довідки МСЕК Серії ЛВА-1 №311419
від 21.12.2006 року ОСОБА_3 безтерміново
встановлено 50% втрати працездатності
та 3 групу інвалідності.

З виписок історії хвороби позивача
вбачається, що такий у зв"язку
наявністю згаданого захворювання
неодноразово перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту заподіяння позивачу
моральної шкоди внаслідок втрати таким
працездатності, отриманням
інвалідності пожиттєво, та зазначив
про обов`язок Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області відшкодувати таку.
При цьому, визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, судом
враховано характер заподіяної
позивачу шкоди, глибину фізичних та
душевних страждань позивача, а також
вимоги розумності та справедливості.

Укладаючи з роботодавцем угоду про
обов»язкове страхування від нещасного
випадку страховик (Фонд соціального
страхування від нещасних випадків) тим
самим бере на себе зобов»язання надати
застрахованим особам передбачені
Законом соціальні послуги та виплати.

На час спірних правовідносин діяли як
ч. 3 ст. 34 Закону України від 23.09.1999 року
№ 1105-ХІV «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності» так
і ст.9 Закону України «Про охорону
праці», згідно з якою відшкодування
шкоди, заподіяної працівником
внаслідок ушкодження його здоров»я,
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
законодавства України.

Згідно п.п. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції чинній на час спірних
правовідносин) передбачено надання
позивачу соціальних послуг і виплат, у
тому числі відшкодування моральної
шкоди при наявності факту її
заподіяння потерпілому.

Надаючи соціальні послуги
застрахованим особам та здійснюючи
страхові виплати грошових сум, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків здійснює забезпечення
соціального захисту громадян у разі
тимчасової, стійкої або повної втрати
працездатності.

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Зокрема, моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
вона зазнала у зв»язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров»я.

Встановлення Законом обов»язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодовувати моральну
шкоду є засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку та професійного захворювання.

Згідно із ч. 4 ст.14 Закону України «Про
загальнообов»язкове соціальне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», до професійного
захворювання належить захворювання, що
виникло внаслідок професійної
діяльності застрахованого та
зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних
видів робіт та інших факторів,
пов»язаних з роботою.

Ушкодження здоров»я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов"язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
встановлено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з Роз»ясненнями
Конституційного Суду України,
викладеними в Рішенні від 27.01.2004 року
№1-рп/2004 у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції ФССНВВПЗ України в
Кіровоградській області про офіційне
тлумачення положень ч.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ушкодження здоров»я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов»язків, незалежно від ступеня
втрати профпрацездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання, а тому суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку про
наявність факту заподіяння моральної
шкоди, стягнувши з відповідача грошову
компенсацію на відшкодування
моральної шкоди спричиненої внаслідок
професійного захворювання, в розмірі 10
000 грн., при цьому врахував характер
заподіяної позивачу шкоди, глибину
фізичних та душевних страждань
позивача, а також вимоги розумності та
справедливості.

З урахуванням наведених обставин, не
заслуговують на увагу обґрунтування
вимог апеляційної скарги щодо
обов»язкових умов для підтвердження
факту моральної шкоди - висновку
лікарських установ про наявність
моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому підстав для задоволення
апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій