Справа №2-6566/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

27 листопада 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Оксюти Т.Г.

при секретарі
Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користування житловим приміщенням та
вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до
відповідача та просила усунути
перешкоди у користування власністю, а
саме 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 до житлового
приміщення, а саме до квартири АДРЕСА_1
та зобов'язати відповідача ОСОБА_2
надати позивачу ключі від вказаної
квартири.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є
власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1
на підставі рішення суду.

Вказану частину квартири позивач
отримала у спадщину після смерті її
батька ОСОБА_3

Інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_1
належить відповідачу ОСОБА_2

Зазначила, що відповідач чинить їй
перешкоди у користуванні та володінні
вказаною квартирою, забрав усі
комплекти ключів, обмежив вільний
доступ до її майна і перешкоджає
вселенню у спірну квартиру.

Позивач неодноразово намагалась
потрапити у спірну квартиру, однак
відповідач їй у цьому перешкоджає.

Вважає, що відповідач порушує її права,
яка власника, а тому просила позов
задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, про дату та час
розгляду справи повідомлена належним
чином, надала заяву в якій позовні
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила їх задовольнити, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у його відсутність,
оскільки неявка відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення, проти чого не заперечувала
представник позивача.

Суд, врахувавши заяву представника
позивача, дослідивши та вивчивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 23.12.2013 року за позивачем ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3 визнано право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

У задоволені вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини після ОСОБА_3
відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, позивач ОСОБА_1 є власником 1/2
частини квартири АДРЕСА_2.

Встановлено, що інша 1/2 частина
вказаної квартири належить
відповідачу ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач чинить позивачу ОСОБА_1
перешкоди у користуванні та володінні
вказаною квартирою, забрав усі
комплекти ключів, обмежив вільний
доступ до її майна і перешкоджає
вселенню у спірну квартиру.

Позивач неодноразово намагалась
потрапити у спірну квартиру, однак
відповідач їй у цьому перешкоджає.

Вказане підтверджується
листом-вимогою про усунення перешкод у
користуванні власністю від 03.09.2014 року
та повідомленням Солом'янського РУ ГУ
МВС України в м. Києві від 03.09.2014 року.

Позивач просила, усунути перешкоди у
користування власністю, а саме 1/2
частиною квартири АДРЕСА_1, вселити її
до вказаного житлового приміщення, та
зобов'язати відповідача ОСОБА_2 надати
їй ключі від вказаної квартири, на що
слід зазначити наступне.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася в
1997 році відповідно до Закону України
від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4,
7 та 11 Конвенції» закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житло житловий будинок,
садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу України
жилі будинки (квартири), що є у
приватній власності громадян, не може
бути в них вилучено, власника не може
бути позбавлено право користування
жилим будинком.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
чинить перешкоди у користуванні ОСОБА_1
своєю 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2, яка
належить їй на праві власності.

Отже, на думку суду, позивач, яка в
установленому законом порядку набула
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2, має право вимагати усунення
перешкод та вселення у спірне житлове
приміщення із зобов'язанням
відповідача надати ключі від квартири.

Таким чином, відповідач, проживаючи у
квартирі, 1/2 частина якої належить
позивачу на праві власності, порушує її
права та законні інтереси, як власника
на свій розсуд володіти, користуватись
і розпоряджатись належним майном.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. На підставі
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що позивач довела ті
обставини на які посилалась як на
підставу своїх позовних вимог, а тому
вона має бути вселеною у квартиру
АДРЕСА_2 з усуненням перешкод у
користуванні її власністю, які
чиняться з боку відповідача ОСОБА_2, із
зобов'язанням останнього надати їй
ключі від спірної квартири.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача суми сплаченого судового
збору 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 317, 319, 321, 387, 391 ЦК України, ст. 150, 155
ЖК України, ст. ст. 10, 27, 28, 30, 57-58, 60, 88, 169,
208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користування житловим
приміщенням та вселення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування та
розпоряджання 1/2 частиною квартири
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, не
чинити перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
праві користування та розпоряджання 1/2
частиною квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру
АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, надати
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ключі від квартири
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4
судові витрати, які складаються з суми
судового збору 243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя