Справа № 136/291/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" березня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю секретаря
Белінська С. І.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Липовець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну розміру аліментів на
дитину

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
позовом про зміну розміру аліментів на
неповнолітню дитину.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач пояснив, що постановою
Липовецького районного суду
Вінницької області від 04 грудня 2003
року з нього на користь ОСОБА_2 було
стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку. Крім того, рішенням
Маліновського районного суду м.Одеси
від 10 квітня 2012 року з позивача також
стягуються аліменти на утримання сина
від іншого шлюбу ( який уже розірвано) -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. На теперішній час
позивач не працює , не має доходу, крім
цього з ним проживає батько, пенсіонер
за віком, який хворіє на ішемічну
хворобу серця. В зв'язку з чим просив
суд зменшити розмір аліментів, що
стягується з нього на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до розміру 200 гривень щомісячно до
досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав .Суду пояснив, що він
має мінливий дохід, оскільки
періодично працює на будівельних
роботах на території України. На
утримання сина ОСОБА_3 з нього
стягується 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, а на
утримання сина ОСОБА_5 - 50% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Просив суд зменшити розмір аліментів,
що стягується з нього на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до розміру 200 гривень щомісячно . Також
пояснив, що мешкає разом з 63-річним
батьком-підприємцем, який є
пенсіонером за віком і хворіє серцем.

Відповідачка позов не визнала.
Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, суду пояснила, що
позивач є працездатною особою, має
можливість сплачувати аліменти у
встановленому судом розмірі. Вона не
працює, а їх спільний з позивачем син з
народження хворіє бронхіальною астмою.
Проте вона жодного разу не зверталась
за стягненням додаткових витрат з
позивача, пов»язаних з лікуванням сина.
Зменшення розміру аліментів суттєво
погіршить матеріальне становище
дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В силу ст.ст.180,182-183 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. При
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають значення для справи.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, викладених у Постанові №
3 від 15.05.2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», вирішуючи питання щодо
розміру аліментів суд повинен
урахувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров"я
когось із них.

Судом установлено, що постановою
Липовецького районного суду
Вінницької області від 04 грудня 2003
року з позивача на користь ОСОБА_2 було
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 8,50 грн (мінімального розміру
аліментів на той час) щомісячно,
починаючи з 04.12.2003 року до повноліття
дитини. З довідки відділу ДВС
Тульчинського РУЮ та головного
управління юстиції у Вінницькій
області вбачається, що з позивача на
користь відповідачки на утримання
сина ОСОБА_3 нараховуються та
стягуються аліменти в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто , з наданих суду доказів судом
встановлено, що з позивача, який
постійного офіційного місця роботи не
має , на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3 стягується мінімальний
розмір аліментів - 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Рішенням Маліновського районного суду
м.Одеси від 10 квітня 2012 року з позивача
також стягуються аліменти на утримання
сина від іншого шлюбу (який був
розірваний за рішенням суду) - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Як на підставу позовних вимог про
зменшення розміру аліментів, позивач
посилається на те, що він не працює , не
має доходу, має іншу дитину, на яку
сплачує аліменти в розмірі 50%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Крім того з ним
проживає батько, який є пенсіонером за
віком і який хворіє на ішемічну хворобу
серця.

В той же час в судовому засіданні
позивач підтвердив, що він має
мінливий дохід, оскільки періодично
працює на будівельних роботах на
території України. Сімейний стан не
змінився , оскільки в позовній заяві
вказано, що шлюб з ОСОБА_4 - розірвано.
Доказів, що в даний час він перебуває в
третьому шлюбі - суду не надано.

На час ухвалення рішення
Маліновського районного суду м.Одеси
від 10 квітня 2012 року, яким з позивача
стягнуто аліменти на утримання сина
від іншого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі 50% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку - ОСОБА_1 уже
сплачував аліменти на сина ОСОБА_3 в
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. З рішенням
суду погодився, його не оскаржував,
питання про зменшення розміру
стягуваних аліментів на сина ОСОБА_5 не
ставив і не ставить. Таким чином, ця
обставина також не є підставою для
зменшення розміру аліментів. Крім
цього, суд вважає, що зменшення розміру
аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ,
який до того ж постійно хворіє
бронхіальтною астмою, поставить його
в нерівне матеріальне положення з
іншою дитиною.

Посилання позивача на проживання з
батьком, який є пенсіонером за віком і
хворіє на ішемічну хворобу серця - не
стосуються предмету позову, оскільки
не свідчить про зміну матеріального
або сімейного стану, чи погіршення
стану здоров»я платника аліментів.

При вирішенні питання щодо можливості
зменшення розміру аліментів судом
також враховується, що відповідно до
норм Сімейного кодексу України розмір
аліментів в будь-якому випадку не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. При цьому суд
враховує вимоги статті восьмої
Закону України «Про охорону дитинства»
щодо права кожної дитини на рівень
життя, достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку та статті 27 Конвенції про
права дитини від 20.11.1989 року, діючої на
Україні з 27.09.1991 року згідно з якою
"держави-учасники визнають право
кожної дитини на рівень життя
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батько (-ки) несуть
основну відповідальність за
забезпечення умов життя, необхідних
для розвитку дитини, в межах своїх
здібностей і фінансових можливостей".

Враховуючи викладене, а насамперед
інтереси дитини, суд вважає, що розмір
аліментів, стягуваних з позивача на
користь відповідача на утримання сина
є мінімальним, не є значним, та таким що
ставить в тяжке матеріальне становище
позивача, а обставини, наведені ним на
підставу зменшення розміру аліментів,
не свідчать про необхідність зміни їх
розміру в сторону зменшення.

За таких обставин в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 180-183, 192
Сімейного Кодексу України та
керуючись ст.ст. 10, 60,209, 212-215 ЦПК України,
суд

В
И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Л. Т. Мочульська