АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9903 /2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участю осіб:
представника позивача Остапової О.В.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок порушення трудових
обов'язків;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 13 березня 2014
року

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 13.03.2014 року позов ПАТ
«Укртрансгаз» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укртрансгаз»
матеріальну шкоду, заподіяну ним
внаслідок порушення трудових
обов'язків у розмірі 17 464 грн. 00 коп. та
судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп., а
всього стягнуто 17 693 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого судом
рішення, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що обставини справи
за його відсутності в судовому
засіданні не було встановлено в
повному обсязі. Рішення суду
ґрунтується лише на тому, що згідно
акту інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей, що
знаходилися під його повною
матеріальною відповідальністю, від
19.10.2012 року і за результатами вказаної
інвентаризації було виявлено
недостачу матеріальних цінностей на
загальну балансову вартість 29 412 грн. 44
коп., у кількості 7 (семи) одиниць, а
згідно звіту незалежної оцінки майна №
О 11/02 від 19.10.2012 вартість цих
матеріальних цінностей становить 17464
грн.

Однак, ухвалюючи рішення, суд не
звернув уваги на те, що даний акт ним не
підписаний, що позивачем не відібрано у
нього ніяких пояснень з приводу
недостачі, і він звільнений з роботи за
власним бажанням без будь-яких
застережень.

Також, апелянт зазначає, що, наданий
суду як доказ нестачі
товарно-матеріальних цінностей акт, не
є тим актом, який він підписував 19
жовтня 2012 року, окрім першого аркуша. За
результатами, проведеної до його
звільнення з роботи інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей, який
був ним підписаний, було виявлено
недостачу тільки двох ноутбуків ASUS
К40АВ та HP Pavilion DV6-2115ег, придбаних філією
ще до його працевлаштування на це
підприємство, і які на момент його
працевлаштування не зберігались на
складі, а були в користуванні у
керівництва Товариства: один в
користуванні директора філії
«Агрогаз» ДК «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України» ОСОБА_5, а інший в
користуванні заступника директора
ОСОБА_6 Вказані особи були звільнені з
роботи раніше за нього, але його ніхто
не повідомляв, що вони будуть
звільнятись і обхідні листи він їм не
підписував, тому не міг
проконтролювати які
товарно-матеріальні цінності вони
залишили на своїх робочих місцях, а
якими розпорядились на власний розсуд.

На момент інвентаризації 19.10.2012 року,
яка проводилась комісією в його
присутності, як того вимагає п.п. 4.15
Посадової інструкції техніка 1
категорії загального відділу філії
«Агрогаз», недостачі інших
товарно-матеріальних цінностей,
вказаних в позовній заяві виявлено не
було.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну
скаргу в повному обсязі, посилаючись на
доводи, викладені в ній. Представник
позивача Остапова О.В. заперечувала
проти задоволення поданої апеляційної
скарги, посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
Публічне акціонерне товариство
«УКРТРАНСГАЗ» є суб'єктом
господарювання з державною часткою в
статутному (складеному) капіталі. До
нього перейшли всі права та обов'язки
Дочірньої компанії «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України».

ОСОБА_3 працював механіком
Новопсковської дільниці тепличного
господарства з вирощування продукції
закритого грунту. Відповідно до наказу
про переведення № 13-к від 01 лютого 2012
року ОСОБА_3 переведено з 01 лютого 2012
року на посаду техніка І категорії
загального відділу філії «Агрогаз» ДП
«Укртрансгаз» на підставі заяви ОСОБА_3

01.02.2012 року з відповідачем було
укладено договір про повну матеріальну
відповідальність, він був ознайомлений
з посадовою інструкцією техніка І
категорії.

Як зазначає позивач, на виконання
умов договору про повну матеріальну
відповідальність від 01.02.2012 року
відповідачу були створені
Адміністрацією всі умови, необхідні
для нормальної роботи з забезпечення
повного зберігання довірених йому
матеріальних цінностей.

Дія договору про повну матеріальну
відповідальність від 01.02.2012 року,
згідно п.4 поширювалась на весь час
роботи з довіреними відповідачу
матеріальними цінностями, тобто до
моменту фактичного звільнення
відповідача із займаної посади техніка
І категорії загального відділу філії
«Агрогаз» - 25.10.2012 року (відповідно до
наказу директора філії «Агрогаз»
ОСОБА_7 № 186-к від 15.10.2012 року.

19 жовтня 2012 року в філії «Агрогаз» ДП
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»
проведена інвентаризація
товарно-матеріальних цінностей, що
знаходилися під повною матеріальної
відповідальністю відповідача. За
результатами вказаної інвентаризації
було виявлено недостачу матеріальних
цінностей на загальну балансову
вартість 29 412 грн. 44 коп., у кількості 7, а
саме:

- ASUSК40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1" (інвентарний
номер 93);

- HPPavilion DV6-2115er (WH710EA) 15.6" (інвентарний
номер 3);

- мобільний телефон SonyEricsson W800 і
(інвентарний номер 17);

- ноутбук ASUS WS (інвентарний номер 18);

- мобільний телефон NokiaClassic Pink
(інвентарний номер 250);

- монітор № 1671 (інвентарний номер 748);

- монітор № 2124 (інвентарний номер 753).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межахі порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,установі,
організації винними протиправними
діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП
України зазначено, що працівники
несутьматеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли, між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті укладено письмовий договір про
взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Механізм розрахунку розміру збитків
від нестачі матеріальних цінностей
визначений Порядком визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.01.1996 №116, п. 2 якого встановлює, що
розмір збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей визначається
шляхом проведення незалежної оцінки
відповідно до тональних
стандартів оцінки, у разі визначення
розміру збитків, що призвели до
завдання майнової шкоди державі,
територіальній громаді або суб'єкту
господарювання з державною
комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, розмір збитків
визначається відповідно до методики
оцінки майна, затвердженої Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до абз.9 п. 1 Методики оцінки
майна, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р.
№ 1891, ця Методика застосовується для
проведення оцінки майна у таких
випадках визначення розміру збитків,
що призвели до завдання майнової шкоди
державі, територіальній громаді або
суб'єкту господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, у разі
необхідності обґрунтування наявності
або установлення фактів розкрадання,
нестачі, знищення (псування) майна.

На виконання зазначених положень
законодавства та з дотриманням
Методики оцінки майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.12.2003 р. № 1891, Дочірньою компанією
«Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» отримано звіт з незалежної
оцінки майна № О 11/02 від 19.10.2012 (копія
додається), згідно якого ринкова
вартість зниклих відповідно до
інвентарного акту від 19.10.2012
матеріальних цінностей в кількості 7
одиниць (ASUSК40АВ (K40AB-ZM84SCGDWW) 14.1"
(інвентарний номер 93), HP Pavilion DV6-2115er (WH710EA)
15.6"(інвентарний номер 3), мобільний
телефон SonyEricsson W800 і (інвентарний номер
17), ноутбук ASUS WS(інвентарний номер 18).
мобільний телефон NokiaClassic Pink
(інвентарний номер 250), монітор № 1671
(інвентарний номер 748), монітор № 2124
(інвентарний номер 753) становить 17 464
грн.

Отже, розмір шкоди, заподіяної
відповідачем внаслідок порушення
покладених на нього трудових
обов'язків, яке полягає у факті
виявленої недостачі відповідно до
інвентарного акту основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів від 19.10.2012 року, становить 17 464
грн.

ОСОБА_3 стверджує, що він підписав
лише перший лист зазначеного акту,
другі листи цього акту були іншими за
змістом, оскільки в них йшлось лише про
відсутність ноутбуків. Колегія суддів
не приймає до уваги цей довід апелянта,
оскільки пояснення сторони у справі не
є доказом, а будь - яких доказів на
підтвердження зазначених фактів
відповідач суду не надав. В матеріалах
справи міститься інвентарний акт
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів від 19.10.2012 року,
докази його недійсності або підробки
відсутні. Представник позивача
категорично заперечує факт підробки
зазначеного інвентарного акту.

Крім того, ОСОБА_3 не надав суду будь
- яких доказів того, що ноутбуки
перебували в користуванні у
керівництва Підприємства. Представник
позивача зазначені обставини не
визнала.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неналежну оцінку наявних в матеріалах
справи доказів, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на думку суду є необґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: