Комінтернівський районний суд
Провадження № 2/641/1588/2014
Справа № 641/2383/14-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 березня 2014 року Суддя
Комінтернівського районного суду м.
Харкова Курганникова О.А., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про захист
порушеного права споживача, визнання
недійсним факторингового договору № 15
від 28.11.2012 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ОМЕГА БАНК», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про захист
порушеного права споживача, визнання
недійсним факторингового договору № 15
від 28.11.2012 року, в якому просить визнати
недійсним договір факторингу №15
укладений 28.11.2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Частина 5 ст. 110 ЦПК України містить
норму, яка визначає підсудність
позовів про захист прав споживачів,
надаючи позивачеві право звернутися в
суд або за загальним правилом
підсудності, або за місцем проживання
споживача, або за місцем заподіяння
шкоди чи виконання договору. В даній
нормі маються на увазі позови про
спори, що виникають з правовідносин,
які регулюються Законом України «Про
захист прав споживачів», тому для
правильного застосування правила, що
містяться у ч. 5 ст. 110 необхідно
звернутися до цього закону.

Як вбачається з преамбули Закону
України «Про захист прав споживачів»,
даний закон регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів», споживачем є
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Таким чином, зважаючи на викладене,
даний позов не пов'язаний із
відносинами щодо захисту прав
споживачів, а тому встановлена ч. 5 ст. 110
ЦПК України альтернативна підсудність
на дані правовідносини не поширюється.

Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Як вбачається з позовної заяви,
відповідач Публічне акціонерне
товариство «ОМЕГА БАНК» знаходиться за
юридичною адресою: м. Київ, вул..
Новокостянтинівська, 18-В (Оболонський
район м. Києва), а Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС»:
м. Київ, вул.. Щорса, 31 (Печерський район
м. Києва).

Відповідно до ст.. 115 ЦПК України
якщо суддя, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі,
встановить, що справа не підсудна цьому
суду, заява повертається позивачеві
для подання до належного суду, про що
постановляється ухвала. Ухвала суду
разом із заявою та всіма додатками до
неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 заява
повертається у випадках, коли справа не
підсудна цьому суду.

У зв'язку з наведеним дана справа
Комінтернівському районному суду м.
Харкова не підсудна і підлягає
поверненню позивачеві.

З урахуванням наведеного,
керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОМЕГА БАНК», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про захист
порушеного права споживача, визнання
недійсним факторингового договору № 15
від 28.11.2012 року повернути позивачеві,
роз'яснивши йому, що для вирішення
цього спору потрібно звернутися до
суду за місцем знаходження
відповідача.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя -О. А. Курганникова