Справа № 1522/7737/12
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль" в особі його
Одеської обласної дирекції до ОСОБА_4,
за участю третьої особи без
самостійних вимог щодо предмета спору :
приватного підприємства
„Прогрес-Маклер", про визнання права
іпотеки та звернення стягнення на
предмет іпотеки ;

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2012 року ПАТ „Райффайзен Банк
Аваль в особі його Одеської обласної
дирекції звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_4 про визнання права іпотеки
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, та про звернення стягнення на
цей предмет іпотеки шляхом реалізації
його на публічних торгах за ціною,
визначеною незалежним оцінювачем на
час проведення торгів, в рахунок
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором № 014/0054/74/57486 від 21.06.2006 року у
загальному розмірі 3 102 087,29 грн.,
мотивуючи свої вимоги невиконанням
відповідачем своїх зобов'язань за цим
договором щодо повернення кредиту та
внесення плати за користування
кредитом у розмірі, строки і на умовах
визначених цим договором.

Представник ПАТ „Райффайзен Банк
Аваль" - Слобода О.М. підтримала позов і
просила розглянути справу без участі
представника позивача, про що подала
адресовану суду свою письмову заяву,
яка приєднана судом до матеріалів
справи.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_6 на протязі тривалого часу не
з'являються в судове засідання, не
повідомляють суду причини своєї неявки
і не цікавляться розглядом даної
справи, тим самим створюючи штучну
тяганину у справі.

Направлена судом судова повістка
третій особі ПП „Прогрес-Маклер", за
адресою місцезнаходження цього
підприємства, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, була
повернута судові з поміткою пошти про
те, що це підприємство більше не
знаходиться за такою адресою.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно з кредитним договором №
014/0054/74/57486 від 21.06.2006 року акціонерний
поштово-пенсійний банк „Аваль", назва
якого була змінена на відкрите
акціонерне товариство „Райффайзен
Банк Аваль", назва якого в свою чергу
була змінена на публічне акціонерне
товариство „Райффайзен Банк Аваль",
надало ОСОБА_4 кредит в сумі 215000,00
дол.США на строк 240 місяців, з 21.06.2006 року
по 21.06.2026 року, із сплатою процентів за
користування кредитними коштами за
процентною ставкою у розмірі 12,75 %
річних та сплатою при наданні кредиту
одноразово комісії за розрахункове
касове обслуговування позичкового
рахунку, з погашенням кредиту та
внесенням плати за користування
кредитними коштами щомісячними
ануїтентними платежами у розмірі,
строки і на умовах визначених цим
договором, з кінцевою датою повернення
кредиту та усіх нарахувань за ним -
21.06.2026 року.

Позивач повністю та в строки виконав
свої зобов'язання за вказаним
кредитним договором, видавши ОСОБА_4
готівкою кредитні кошти в сумі 215000,00
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
на 21.06.2006 року становить 1085750,00 грн., що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 11 від 21.06.2006 року.

Однак відповідач ОСОБА_4 з листопада 2011
року не виконує свої зобов'язання за
цим договором щодо повернення кредиту
та внесення плати за користування
кредитом.

Згідно з п.9.1. цього кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитної заборгованості
та відсотків за користування кредитом,
передбачених цим договором,
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу, за кожний день прострочення
починаючи з першого дня закінчення
строку виконання зобов'язань,
зазначених в цьому договорі.

Відповідно до положень пункту 6.5. цього
кредитного договору, у випадках
невиконання позичальником умов цього
договору та/або договорів застави,
інших договорів, що забезпечують
погашення кредиту, кредитор має право
достроково стягувати заборгованість
за кредитом, нараховані відсотки за
користування кредитом та штрафні
санкції. Таке стягнення здійснюється
за рахунок коштів, майна та майнових
прав позичальника, включаючи
забезпечення за цим договором, за умови
попереднього (за 30 днів) повідомлення
позичальника рекомендованим листом.

Як вбачається з наданого позивачем
суду розрахунку, заборгованість
відповідача перед позивачем за
кредитним договором № 014/0054/74/57486 від
21.06.2006 року станом на 11.03.2011 року склала
390932,35 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ (7,9351грн. за 1,00дол.США) на вказану
дату становить 3102987,29 грн., з яких :
заборгованість за кредитом - 205090,70
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 1627415,21грн. ; заборгованість за
відсотками за користування кредитом -
60239,49 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 476006,38 грн. ; пеня за
прострочення тіла кредиту - 5952,49
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 47233,60 грн. ; заборгованість за
прострочення відсотків по кредиту -
119649,67 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 949432,10 грн.

Також судом установлено, що рішенням
Приморського районного суду м.Одеси
від 20.04.2011 року у цивільній справі №
2-2315/11, що набрало законної сили 14.02.2012
року, з ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в солідарному
порядку стягнуто на користь ПАТ
„Райффайзен Банк „Аваль" в особі його
Одеської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
№ 014/0054/74/57486 від 21.06.2006 року у загальному
розмірі 3102087,29 грн. (з яких :
заборгованість за кредитом - 1627415,21грн. ;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 478006,38 грн. ; пеня
за прострочення тіла кредиту - 47233,60 грн.
; пеня за прострочення відсотків по
кредиту - 949432,10 грн.).

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за згаданим кредитним
договором, 21.06.2006 року між позивачем як
іпотекодержателем і ОСОБА_4 як
іпотекодавцем був укладений іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за р.№ 1738,
за умовами якого предметом іпотеки є
майнові права на квартиру АДРЕСА_2,
будівництво якої не завершено, та
вказана адреса квартири є будівельною
і може бути змінена після введення
будинку, в якому знаходиться квартира,
в експлуатацію, а майнові права на
квартиру підтверджуються договором №
ПЛ-13 про інвестування, який укладений
12.01.2006 року між ПП „Прогрес-Маклер" та
іпотекодавцем.

Крім того, цей договір іпотеки
встановлює, що після введення в
експлуатацію та реєстрації права
власності на вказану в цьому договорі
квартиру як нерухоме майно предметом
іпотеки за цим договором стає вказана в
цьому договорі квартира як нерухоме
майно.

Відповідно до п.1.4. цього договору
іпотеки, після закінчення будівництва
збудована нерухомість, майнові права
на яку є предметом іпотеки за цим
договором, продовжує бути предметом
іпотеки відповідно до умов цього
іпотечного договору. Іпотекодержатель
на підставі документа про право
власності реєструє у встановленому
законом порядку обтяження прав
власника на збудовану нерухомість.

Пункт п.1.7. цього договору іпотеки
встановлює, що заставна вартість
предмета іпотеки за цим договором
визначена сторонами у 1918919,20 грн.

Згідно п.п.3.3.1., 3.3.2. цього договору
іпотеки, іпотекодавець повинен після
введення квартири в експлуатацію
отримати у встановленому законом
порядку документи, які відповідно до
чинного законодавства України
підтверджують право власності на
квартиру, як на нерухоме майно та після
отримання (оформлення)
правовстановлюючих документів на
квартири у 3-денний строк передати їх на
відповідне зберігання
іпотекодержателю. Ці документи
залишаються у іпотекодержателя до
повного виконання іпотекодавцем умов
кредитного договору.

Більш того, 21.06.2006 року між позивачем і
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору № 014/0054/74/57486 від 21.06.2006 року, за
умовами якої ОСОБА_4 зобов'язався
передати в заставу кредитору майно, що
буде здане в експлуатацію, у вигляді
квартири, розташованої за будівельною
адресою : АДРЕСА_2, протягом 30
календарних днів з дня отримання
свідоцтва про право власності.

Згідно розпорядженню Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 21.01.2008 року № 80,
закінчений будівництвом об'єкт -
багатоквартирний житловий будинок з
офісними приміщеннями та підземним
гаражем, який розташований за адресою :
АДРЕСА_2, прийнято в експлуатацію, та
зазначеному житловому будинку
присвоєно поштову адресу : АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки ПП
„Прогрес-Маклер" від 21.06.2006 року,
відповідач ОСОБА_4 здійснив повну
сплату у розмірі 1918919,20 грн. згідно
договору № РЛ-13 про інвестування від
12.01.2006 р. за квартиру під будівельним
номером АДРЕСА_2.

Проте відповідач ОСОБА_4 до
теперішнього часу не надав позивачу
документи для оформлення змін до
договору іпотеки від 21.06.2006 року за р.№
1738 і реєстрації обтяження предмету
іпотеки, як це передбачено умовами
цього договору іпотеки та умовами
укладеної між сторонами 21.06.2006 року
додаткової угоди № 1 до кредитного
договору № 014/0054/74/57486 від 21.06.2006 року.

З огляду на наведене, суд
погоджується з доводами позивача
стосовно того, що відповідно до умов
договору іпотеки від 21.06.2006 року за р.№
1738 квартира АДРЕСА_1, як збудована
нерухомість, майнові права на яку були
предметом іпотеки за цим договором
іпотеки, продовжує бути предметом
іпотеки.

Вирішуючи дану справу, суд також
враховує, що пункт п.3.3.4. цього договору
іпотеки встановлює, що іпотекодавець
зобов'язаний не відчужувати предмет
іпотеки у будь-який спосіб та не
обтяжувати його зобов'язаннями з боку
третіх осіб без отримання попередньо
письмової згоди на це від
іпотекодержателя.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону
України „Про іпотеку", правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна без згоди
іпотекодержателя є недійсним.

Згідно ст.23 Закону України „Про
іпотеку", у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, іпотека є
дійсною для набувача відповідного
нерухомого майна, навіть у тому
випадку, якщо до його відома не була
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Ці положення Закону „Про іпотеку"
відповідають вимогам ст.574 ЦК України,
яка встановлює, що застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду. До застави, яка виникає на
підставі закону, застосовуються
положення цього Кодексу щодо застави,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлене законом.

Відтак суд погоджується з
доводами позивача стосовно того, що в
даному випадку іпотека банку на
квартиру АДРЕСА_1, кому б вона не
належала на цей час, встановлена
законом і відповідає усім чинним
нормам законодавства щодо іпотеки.

У відповідності до п.п.3.1.4., 4.2.
договору іпотеки від 21.06.2006 року за р.№
1738, у випадку невиконання
іпотекодавцем зобов'язань за цим
договором та/або за кредитним
договором, в тому числі при повному або
частковому неповерненні у встановлені
кредитним договором строки суми
кредиту та/або несплаті або частковій
несплаті у встановлені кредитним
договором строки відсотків за
користування кредитом та/або
неустойки, іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки,
реалізувати його відповідно до п.4
цього договору, та за рахунок вирученої
від реалізації предмета іпотеки суми
задовольнити у повному обсязі вимогу,
що визначена на момент фактичного
задоволення, включаючи сплату кредиту,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, а також витрат, пов'язаних
з реалізацією предмета іпотеки, у тому
числі з урахуванням податків.

Згідно п.4.1. цього договору іпотеки, у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов цього договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю письмову вимогу про
усунення порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
така вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Ці положення договору іпотеки від
21.06.2006 року за р.№ 1738 повністю
відповідають вимогами ст.ст.33,35 Закону
України „Про іпотеку".

Проте позивач не надав суду докази на
підтвердження того, що ним було
надіслано відповідачу ОСОБА_4 письмову
вимогу про усунення порушення, як це
передбачено ст.ст.33, 35 Закону України
„Про іпотеку" та п.4.1. договору іпотеки
від 21.06.2006 року за р.№ 1738.

Недотримання іпотекодержателем
процедури звернення стягнення на
предмет іпотеки є підставою для
відмови в позові про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного і керуючись
Законом України „Про іпотеку", ст.574 ЦК
України, ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК
України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" в
особі його Одеської обласної дирекції
задовольнити частково.

Визнати за публічним акціонерним
товариством „Райффайзен Банк „Аваль"
право іпотеки нерухомого майна, а саме
квартири АДРЕСА_1, на підставі договору
іпотеки від 21 червня 2006 року,
укладеного між акціонерним
поштово-пенсійним банком „Аваль",
назва якого була змінена на відкрите
акціонерне товариство „Райффайзен
Банк „Аваль", назва якого в свою чергу
була змінена на публічне акціонерне
товариство „Райффайзен Банк „Аваль",
як іпотекодержателем і ОСОБА_4 як
іпотекодавцем, посвідченим приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за р.№ 1738.

У задоволенні решти частини позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Н.А.Ільченко

14.03.2014