АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7737/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3403/14
Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретар Колодюк О.П.

за участі представника позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
припиненим зобов'язання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
звернулись до суду із вказаним позовом
та просили визнати припиненим їх
зобов'язання по поверненню ОСОБА_5
грошових коштів в сумі 12880 доларів США,
що в еквіваленті складало 102 846, 80 грн.
за борговою розпискою від 07.07.2009 року.

В обгрунтування позовних вимог
вказували, що рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 13 грудня 2012
року, що набрало законної сили,
стягнуто з них солідарно на користь
ОСОБА_5 заборгованість за борговою
розпискою від 7 липня 2009 року в сумі 102
846, 80 грн.

На виконання вказаного рішення, вони
розрахувались з ОСОБА_5 за основним
зобов'язанням, а останній повернув їм
оригінал боргової розписки.

Однак, відповідачем було подано на
виконання виконавчі листи №2-1822/12,
видані на підставі рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 13
грудня 2012 року до Автозаводського ВДВС
Кременчуцького МУЮ, що порушує їх
права, як осіб, що добровільно виконали
рішення суду.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3- задоволено.

Визнано зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 по поверненню ОСОБА_5 грошових
коштів в сумі 12 880 доларів США, що в
еквіваленті станом на 07.07.2009 року
складало 102 846, 80 грн. - припиненим.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивачів
по 243,60 грн. судових витрат.

Вказане рішення місцевого суду в
апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5,
просив скасувати його та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що рішенням
Автозаводського районного суду міста
Кременчука від 13 грудня 2012 року,
залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 11 лютого 2013 року, з ОСОБА_2, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на
користь ОСОБА_5 заборгованість за
борговою розпискою від 7 липня 2009 року в
сумі 12880 доларів США, що у гривневому
еквіваленті складає 102 846, 80 грн. та 3 %
річних від простроченої суми
заборгованості у розмірі 8 334,80 грн.

Відповідач ОСОБА_5 подав на виконання
до Автозаводського ВДВС
Кременчуцького МУЮ виконавчі листи
№2-1822/12, видані Автозаводським районним
судом м. Кременчука щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 03 квітня 2013 року, а щодо ОСОБА_1
23 травня 2013 року, де відкриті виконавчі
провадження, які до цього часу не
закінчені.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
ними було виконано свої зобов'язання за
основною вимогою перед ОСОБА_5, а тому
для уникнення подвійного стягнення їх
зобов'язання слід вважати припиненими.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком місцевого суду.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України
і виконуються в порядку, визначеному ЗУ
«Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі виконавчих листів, виданих
Автозаводським районним судом м.
Кременчука, 8 квітня 2013 року, 23 травня 2013
року, 12 листопада 2013 року
Автозаводським ВДВС Кременчуцького
МУЮ було відкрито виконавчі
провадження відносно ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відповідно, з виконання рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 13 грудня 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі отримання
документального підтвердження про
повне виконання рішення боржником до
початку його примусового виконання
державний виконавець закінчує
виконавче провадження в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 49 вказаного Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

З матеріалів виконавчих проваджень
відкритих відносно позивачів, не
вбачається належного виконання
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 13 грудня 2012 року.

При цьому застосування судом першої
інстанції до спірних правовідносин
норм ЦК України щодо підтвердження
виконання зобов'язання є безпідставним
з огляду на те, що з початком процедури
примусового виконання рішення суду,
спірні правовідносини врегульовуються
ЗУ «Про виконавче провадження» та
іншими нормативно-правовими актами, що
встановлюють порядок виконання
рішення суду.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, наявність у боржників в
розумінні ЗУ «Про виконавче
провадження» розписки кредитора не
вказує на належне виконання ними своїх
зобов'язань. Доказом виконання рішення
суду в даному випадку може бути
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
відповідно до ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Отже, суд першої інстанції не
застосував до спірних правовідносин
закон, який підлягав застосуванню, що
відповідно до стю 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК
України суд ухвалою вносить
виправлення до виконавчого листа, а у
разі якщо його було видано помилково
або якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовується сторонами по справі,
позивачі не зверталися до суду із
заявою про визнання виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню, а тому
висновок суду першої інстнації про
часткове виконання виконавчих листів
№2-1822/12, виданих Автозаводським
районним судом м. Кременчука про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_1
кошті на користь ОСОБА_5, є передчасним.

Окрім того, стаття 16 ЦК України
встановлює способи захисту цивільних
прав та інтересів судом.

Законодавство не встановлює такого
способу захисту цивільного права, як
визнання зобов'язання припиненим, а
тому обраний позивачами спосіб захисту
своїх прав та інтересів не відповідає
вимогам закону.

Виходячи з викладеного, внаслідок
порушення норм матеріального та
процесуального права, було ухвалено
помилкове рішення про визнання
зобов'язань позивачів припиненими, яке
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 01 жовтня 2014 року - скасувати та
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
припиненим зобов'язання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Ю. Кузнєцова

Судді
Л.М. Хіль

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: