АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 05 березня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Кредит ЄвропаБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ПАТ «Кредит
Європа Банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту
№00009-МL-41 від 05.03.2008 року в розмірі
37 250,10 грн. та стягнути витрати по сплаті
судового збору в сумі 372,50 грн.

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 05.03.2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Кредит ЄвропаБанк» борг у
розмірі 37 250,10 грн. та 372,50 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в повному обсязі та визнати
нікчемними умови вказаного кредитного
договору в частині валютного
кредитування. Апелянт посилається на
те, що рішення є незаконним та
необґрунтованим. В обґрунтування своїх
доводів вказує, що укладення договорів
споживчого кредиту в іноземній валюті
суперечить законодавству України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши наведені
в скарзі доводи та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що наявність заборгованості
відповідача підтверджується доказами
наявними в матеріалах справи.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Справа № 760/25857/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/14541/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Кізюн
Л.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Під час розгляду
справи в суді встановлено, що 05.03.2008
року між ПАТ «Кредит Європа Банк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання споживчого кредиту
№00009-МL-4, за яким банком було
надано позичальнику грошові кошти, як
кредит в розмірі 14 224,98 дол. США в строк
до 05.03.2015 року зі сплатою 10,20 % річних за
користування кредитом(а. с. 6-7). Свої
зобов'язання за договором банк виконав
у повному обсязі, що підтверджується
випискою по особовим рахункам від
05.03.2008 року (а. с. 22). Відповідач перестав
сплачувати кошти за вищезгаданим
договором, в зв'язку з чим виникла
заборгованість в розмірі 37 250,10 грн. (а.
с. 23-26). Позивачем направлялась
відповідачу вимога про погашення
заборгованості (а. с. 27).

За змістом статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає
можливість зробити висновок про те, що
відповідач, який добровільно погодився
на умови кредитного договору, повинен
був належно їх виконувати.

Відповідно до матеріалів справи,
відповідач всупереч умов вище
вказаного кредитного договору
перестав сплачувати кошти, внаслідок
чого станом на 11.11.2013 року виникла
заборгованість в сумі 37 250,10 грн., що
складається з непогашеного кредиту - 35
954,67 грн.; несплачених відсотків 1 097,68
грн.; несплаченої пені 197,75 грн. (а. с. 23-26).

Таким чином, у відповідача перед банком
виникли зобов'язання щодо повернення
заборгованості за вказаним договором.

Відповідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України у разі порушення позичальником
своїх зобов'язань за кредитним
договором, кредитодавець має право
достроково стягнути заборгованість по
кредиту, відсоткам та комісії.

Згідно з п. 5.2 п.п. 5.2.1 умов кредитування,
банк набуває право вимагати від
клієнта погашення боргу достроково у
разі затримки сплати клієнтом
чергового платежу за графіком
платежів більш ніж на 1 календарний
місяць (а. с.11).

Враховуючи, що в суді першої інстанції
було встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за вищевказаним кредитним
договором не виконує, колегія суддів
вважає висновки суду щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
є правильними.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність видачі вказаного кредиту
в доларах США колегія суддів вважає
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.9 Умов кредитування,
якщо кредит надається в іноземній
валюті, то клієнту відкривається
додатковий рахунок в гривнях (а. с. 6). п.
3.1 У разі видачі кредиту в іноземній
валюті, відкриваються два рахунки - в
іноземній валюті та в національній
валюті України. Перерахування коштів
кредиту з рахунку на користь продавця
відбувається в національній валюті
України (а. с. 9).

Таким чином, сторони договору
банківського кредиту самі визначили,
що договір укладається в іноземній
валюті, а саме в доларах США, тобто на
такі умови добровільно погодився сам
відповідач. Що стосується посилань
апелянта на вимоги ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідно до якої після 16.10.2011 року
надання споживчих кредитів в іноземній
валюті на території України
забороняється, то відповідно до
діючого законодавства, дія цього
закону на спірні правовідносини не
розповсюджується , оскільки вказаний
кредитний договір був укладений 05.03.2008
року.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
вимоги апелянта є недоведеними та
такими, що не знайшли своє
підтвердження при розгляді справи в
апеляційній інстанції, а тому не
заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи, а наведені
в апеляційній скарзі доводи висновок
суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 05 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко