Справа № 1326/1733/12
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/6027/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци
Ю.Г., за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "ОКСІ БАНК" на
рішення Франківського районного суду
м.Львова від 18 липня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "ОКСІ БАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"ОКСІ БАНК", за участю третьої особи -
ОСОБА_3, про визнання договору поруки
припиненим,-

в
с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
(ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного
акціонерного товариства "ОКСІ БАНК" (п/р
145, код банку: 325990)
заборгованість в сумі 6 093 367 (шість
мільйонів дев'яносто три тисячі триста
шістдесят сім) грн. 85 коп. та 3219 (три
тисячі двісті дев'ятнадцять) грн. 00 коп.
судових витрат. В решті позовних вимог
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено повністю. Визнано договір
поруки №05/10П між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством "ОКСІ БАНК"
від 01.07.2010 року припиненим.

Рішення суду оскаржило ПАТ "ОКСІ
БАНК", просить таке скасувати, ухвалити
нове рішення, яким повністю
задовольнити позовну заяву ПАТ "ОКСІ
БАНК" до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 6 093 367, 85 грн. та
судового збору в сумі 3 219,00 грн. та
відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ПАТ "ОКСІ БАНК" про
визнання договору поруки припиненим.

Мотивує тим, що суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
неповно з`ясував обставини справи.
Вважає, що сума заборгованості, яку
вирішив стягнути суд, повинна бути
солідарно стягнута з ОСОБА_3 як
позичальника та ОСОБА_2 як поручителя
солідарно. Вказує на те, що згідно з п.
1.1. Договору поруки поручитель
солідарно відповідає перед кредитором
за виконання божником зобов'язань у
повному обсязі за Кредитним договором,
який було укладено між кредитором та
боржником, та додаткових угод до нього,
які можуть бути укладені в майбутньому.
Зазначає, що, підписуючи 01.07.2010 року
Договір поруки, ОСОБА_2 в п. 3.4 дав згоду
солідарно відповідати перед ПАТ "ОКСІ
БАНК" за зобов'язаннями ОСОБА_3 навіть
при збільшенні обсягу його
відповідальності. А тому, посилання
суду на ч.1 ст. 559 ЦК України, яка
передбачає, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності, є безпідставним,
оскільки поручитель дав згоду на
збільшення відповідальності.
Необгрунтованим вважає висновок суду
щодо припинення поруки і на підставі ч.4
ст.559 ЦК України - відсутність вимоги до
поручителя протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання. Вказує на те, що
25.03.2011 року строк виконання основного
зобов`язання був продовжений до 25.03.2013
року. Крім того, в спростування
невірного висновку суду про припинення
поруки зазначає, що 25.06.2011 року банк
надсилав листа ОСОБА_2 з вимогою про
сплату заборгованості, і даний лист
поручитель отримав 08.07.2011 року,
відповідні докази містяться в
матеріалах справи. Також вказує на
порушення судом першої інстанції
таємниці нарадчої кімнати під час
ухвалення судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, яка підтримала
апеляційну скаргу, у відсутності
відповідачів, належним чином
повідомлених про розгляд справи,
колегія суддів вважає скаргу такою, що
підлягає до задоволення.

Так, судом першої інстанції безспірно
встановлено, що ОСОБА_3 умов Кредитного
договору №05/10 від 26.03.2010 року,
укладеного з ПАТ "ОКСІ БАНК" (далі -
Кредитний договір), не виконала,
допустивши порушення термінів
повернення кредитних коштів та
нарахованих відсотків, встановлених
графіком повернення кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості,
станом на 23.01.2014 року загальна сума
боргу за Кредитним договором становить
6093367, 85 грн., чого сторони не оспорюють.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що 01.07.2010 року між ПАТ "ОКСІ
БАНК" та ОСОБА_2 на забезпечення
виконання зобов`язань ОСОБА_3 укладено
Договір поруки №05/10П (далі - Договір
поруки).

Подавши зустрічну позовну заяву,
ОСОБА_2 зазначив про наявність підстав,
передбачених ст. 559 ЦК України, що було
враховано судом першої інстанції,
вирішуючи питання стягнення всієї суми
заборгованості лише з боржника ОСОБА_3,
а договір поруки визнати припиненим.

Зокрема, ухвалюючи оскаржуване
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що порука припинилась у зв`язку зі
зміною зобов`язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, та у зв`язку зі
спливом шестимісячного строку
пред`явлення вимоги до поручителя, який
настав 25.09.2011 року.

З`ясувавши, що на момент укладення
Договору поруки обсяг
відповідальності становив кредитну
лінію з лімітом 7752000, 00 грн. зі сплатою
процентів за ставкою 25 % річних та
строком повернення 25.03.2011 року і в
подальшому умови договору було змінено
- ліміт кредитування встановлено в сумі
7877341, 77 грн. зі сплатою 20% річних та
кінцевою датою повернення 25.03.2013 року,
суд першої інстанції дійшов висновку
про збільшення обсягу
відповідальності поручителя без його
згоди. Однак, такий висновок не
відповідає обставинам справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов`язання, а також
у разі зміни зобов`язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки,
поручитель солідарно відповідає перед
кредитором за виконання божником
зобов'язань у повному обсязі за
Кредитними договором, який було
укладено між кредитором та боржником
та додаткових угод до нього, які можуть
бути укладені в майбутньому, згідно з
яким боржнику надано кредитну лінію з
лімітом 7752000, 00 грн. на споживчі потреби
зі сплатою процентів за ставкою 25 %
річних строком повернення 25.03.2011 року.
Вказані зобов'язання поручителя перед
кредитором є безумовними і ніяких умов,
крім передбачених даним договором не
потребують (п.1.2 Кредитного договору).

До того ж, в Договорі поруки збільшення
обсягу відповідальності поручителя
обумовлено п. 3.4 даного Договору, який
передбачає, що поручитель погоджується
з тим, що при внесенні будь-яких змін у
Кредитний договір в тому числі, якщо
такі зміни збільшують обсяг
відповідальності поручителя або
відбулась новація зобов'язання, такі
зміни розповсюджуються на цей Договір
поруки і на поручителя і не є підставою
для припинення поруки.

Відтак, укладення додаткових договорів
до Договору поруки не вимагалось,
оскільки згода поручителя на
збільшення його відповідальності за
Кредитним договором висловлена в
Договорі поруки і застосування судом
першої інстанції ч.1 ст.559 ЦК України є
безпідставним.

Додатково слід зазначити, що даний
висновок узгоджується з роз`ясненням,
наведеним у п. 22 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільний та кримінальних
справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» - відповідно
до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Крім того, визначаючи підставу для
припинення Договору поруки, суд першої
інстанції застосував ще й ч.4 ст.559 ЦК
України, відповідно до якої порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов`язання не пред`явить вимоги до
поручителя.

Згідно з додатковим договором №17 від
25.03.2011 року до Кредитного договору
(а.с.29), кредитні кошти надаються на
строк по 25.03.2013 року, а отже строк
виконання основного зобов'язання - 25
березня 2013 року. Тобто в останній день
строку виконання основного
зобов`язання за Кредитним договором
відбулася пролонгація зобов`язання, на
яку, як вже було зазначено, погодився
поручитель, підписавши Договір поруки.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 надсилались та були вручені
листи №1011-506/1 від 25.06.2011року та №1010-154
від 14.02.2012 року (а.с.128-130), якими
поручителя повідомлено про змінені
умови Кредитного договору: суму, строк
погашення кредиту, змінену процентну
ставку та необхідність в п`ятиденний
строк з дня отримання вимоги погасити
прострочену заборгованість за
Кредитним договором.

З урахуванням уточнень до позовної
заяви, банком було пред`явлено вимогу
про стягнення заборгованості, в тому
числі, з ОСОБА_2 як поручителя у зв`язку
з тим, що позичальник/поручитель не
виконали зобов`язань за Кредитним
договором.

З огляду на наявні в матеріалах справи
та досліджені в судовому засіданні
докази, колегія суддів вважає дану
позовну вимогу обґрунтованою.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині порушення суддею таємниці
нарадчої кімнати, то такі не
заслуговують на увагу, оскільки дані
обставини не знайшли свого
підтвердження в процесі розгляду
справи.

Оскільки судом першої інстанції
зроблені висновки при прийнятті
рішення не відповідають обставинам
справи, неправильно застосовано норми
матеріального права, рішення суду, в
силу ст. 309 ЦПК України, підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову ПАТ
"ОКСІ БАНК" та відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 309, ст. ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в
и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ОКСІ БАНК"
задовольнити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 18 липня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
"ОКСІ БАНК" задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ОКСІ БАНК" (п/р 145, , код банку: 325990)
заборгованість за Кредитним договором
№05/10 від 26.03.2010 року в сумі 6 093 367 грн. 85
коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 про визнання припиненим
Договору поруки №05/10П від 01.07.2010 року,
укладеного між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством "ОКСІ БАНК",
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.