Справа №489/5702/14-ц 19.11.2014 19.11.2014 19.11.2014
Провадження №22-ц/784/2987/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційної
інстанції - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

за участю позивача - ОСОБА_3 його
представника - ОСОБА_4, представника
відповідачки - ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення, -

в с т а н о в и л а:

5 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та вселення.

Позивач зазначав, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності йому та ОСОБА_6 по ? частині.
Зазначеною квартирою на даний час
користується відповідачка.

Посилаючись на те, що відповідачка
перешкоджає йому користуватися
вказаним житловим приміщенням, змінила
замки на вхідних дверях та
відмовляється впускати його до житла,
вирішити питання про користування
власністю в добровільному порядку
ОСОБА_6 відмовляється, позивач просив
суд зобов'язати останню не чинити йому
перешкоди у користуванні квартирою,
вселити його до квартири та передати
ключі від вхідних дверей квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 29 вересня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано
ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в
користуванні власністю, а саме 1/2
часткою квартири АДРЕСА_1, шляхом
надання ОСОБА_3 дублікату ключів від
вхідних дверей та вселення його до
квартири. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального
права, просила рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Право власника квартири
використовувати помешкання для
власного проживання закріплене у ст. 383
ЦК України.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користуватися та розпоряджатися
своїм майном.

Право громадянина на користування
належною йому квартирою закріплене і в
статті 150 ЖК України.

Чинне законодавство не ставить
реалізацію цього права в залежність
від того, чи має право власності на
такий об'єкт лише одна особа, чи він
перебуває у власності кількох осіб.
Небажання співвласників надати у
користування іншому співвласнику
належне цим особам майно, є порушенням
прав такого співвласника, що
підлягають судовому захисту.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 29 жовтня 2013 року за
ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, яке
зареєстроване 13 листопада 2013 року в
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (а.с.6-7).

ОСОБА_6 належить ? вказаної квартири
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 15 лютого 2005 року, виданого
ЖКВ ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на
підставі розпорядження № 2141 від 1
лютого 2005 року (а.с.25-26).

Отже, зазначена квартира перебуває в
спільній частковій власності сторін.

Вказане жиле приміщення має одну
житлову кімнату площею 18,85 кв.м.

ОСОБА_3 в квартирі зареєстрований з 17
квітня 2014 року, а ОСОБА_6 з 12
листопада 2002 року та на їх ім'я відкриті
окремі особові рахунки (а.с. 54,55).

Положеннями ст. 358 ЦК України
передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою частковою
власністю.

Як встановлено судом, в спірній
квартирі проживає відповідачка, яка
змінила ключі від вхідних дверей
квартири та не дає згоди на вселення в
спірну квартиру ОСОБА_3 (а.с. 10).

Отже, наведене свідчить про наявність
перешкод у користуванні належною
позивачу власністю з боку
відповідачки, а також про відсутність
між сторонами домовленості щодо
порядку користування квартирою, яка
перебуває у спільній частковій
власності.

З урахуванням встановленого та
положень вказаних вище норм, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
обґрунтованість заявленого позову та
задовольнив його.

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості спільного проживання в
однокімнатній квартирі двох одиноких
осіб відповідно до ст. 50 ЖК України є
безпідставними, оскільки вказана
стаття регулює правовідносини щодо
надання жилої площі в будинках
державного і громадського житлових
фондів.

Посилання ОСОБА_6 на відсутність
іншого житла на увагу суду не
заслуговують, оскільки спростовуються
інформацією з реєстру прав власності
на нерухоме майно, відповідно до якого
останній на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_2
(а.с.56).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованих висновків
суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: