Справа №2/489/298/2014р.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2014р. Ленінський районний суд м.
Миколаєва, у складі: головуючого судді -
Рум'янцевої Н.О., при секретарі - Ляшик
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Миколаєва справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
часток в спільній сумісній власності
подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
часток в спільній сумісній власності
подружжя.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
з 22.10.1968р. по 07.06.2013р. його батьки
перебували у шлюбі. У період
перебування у шлюбі його батьками була
придбана квартира АДРЕСА_1, шляхом
внесення за спільні кошти внески до ЖБК
«Волга», у зв'язку з чим батьку позивача
- ОСОБА_2 видано свідоцтво про право
приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла матір позивача - ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилася спадщина у
вигляді частки цієї квартири.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просить суд визначити частки в
спільній сумісній власності подружжя,
а саме визначити за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по
? частки вказаної квартири та визнати
за кожним право власності на вказані
частки.

Від позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за його відсутністю, а
також про те, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
про їх задоволення.

Від відповідача надійшло клопотання
про розгляд справи за його відсутністю,
а також про те, що позовні вимоги визнає
та не заперечує проти задоволення
позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію шлюбу
із зазначенням відомостей про другого
з подружжя від 22.10.2013р., видане Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції, 22.10.1968р. був зареєстрований
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, прізвище
якої після реєстрації шлюбу змінилося
на «ОСОБА_3».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача -
ОСОБА_3, свідченням чого є Свідоцтво про
смерть Серії НОМЕР_1, а/з № 2390 від
08.06.2013р.

Судом встановлено, що за час шлюбу
батьками позивача придбано квартиру
АДРЕСА_1, шляхом внесення пайових
внесків на будівництво та отримання
квартири, цей факт сторонами не
оспорювався, доказів протилежного не
надано.

У зв'язку з вказаним ОСОБА_2 було видано
Свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яке видане на
підставі рішення виконкому Ленінської
районної ради народних депутатів від
21.02.1992р.

Згідно ст. 22 КпШС майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи» від
18.09.1987р. № 9 роз'яснено, що під час
розгляду спорів про поділ квартири між
подружжям, яке розлучилося, необхідно
керуватись нормами ст. 146 ЖК, ст. 15
Закону України «Про власність», п. 43
Примірного статуту ЖБК і
законодавством про шлюб та сім'ю (ст. ст.
22, 24, 28, 29 КпШС), враховуючи, зокрема, що
пай, внесеним подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, після повної сплати
пайового внеску, є їх спільним майном і
підлягає поділу на загальних
підставах.

Відповідно до ст. 28 КпШС в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Таким чином, суд вважає, що квартира
АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю
подружжя, оскільки придбана за спільні
кошти під час перебування у шлюбі.

В судовому засіданні не встановлено
порушення прав та інтересів третіх
осіб.

На підставі викладеного, а також
враховуючи те, що відповідач не
заперечує проти задоволення позову,
суд вважає необхідним задовольнити
вимоги щодо визначення часток у
спільній сумісній власності подружжя
по ? частки квартири за кожним.

В той же час слід зазначити, що частиною
4 статті 25 ЦК України визначено, що
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті,
тому вимога позивача щодо визнання
права власності на ? частку за померлою
ОСОБА_3 є безпідставною.

Також позивач не може ставити питання
щодо визнання права власності на ?
частку нерухомого майна за
відповідачем ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню
шляхом встановлення спільної
власності подружжя та визначення
часток у спільній власності.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги містять немайновий
характер. У відповідності до п. 1.2 ч. 2 ст.
4 Закону України «Про судовий збір» за
подання до суду позовної заяви
немайнового характеру сплачується
судовий збір у розмірі 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати, що
складає 229,40 грн..

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
стягується судовий збір у розмірі 229,40
грн..

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про
судовий збір» передбачено, що у
випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї
статті (внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом), судовий збір повертається в
розмірі переплаченої суми.

Позивачем було сплачено судовий збір у
розмірі 960,00 грн., а тому поверненню
підлягає надлишок сплаченого судового
збору в сумі 730,60 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання часток в спільній сумісній
власності подружжя та визнання права
власності - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
встановивши частки у спільному майні
по ? за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.
(двісті двадцять дев'ять грн. сорок
коп.).

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним за
Квитанцією від 18.11.2013р. надлишок
судового збору в розмірі 730 грн. 60 коп.
(сімсот тридцять грн. шістдесят коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з моменту його
оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: