Справа № 502/668/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кілія, цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.03.2013 року звернувся до
Кілійського районного суду Одеської
області з позовною заявою до ОСОБА_2 про
припинення стягнення аліментів, які
згідно з рішенням судової колегії
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області від
24.05.2012 року стягуються з нього на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
повнолітнього сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 250 гривень
щомісячно, починаючи з 12.10.2011 року і до
досягнення дитиною 23 річного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, але не більш, як
на строк навчання повнолітнього
ОСОБА_3.

В судові засідання ОСОБА_1 не з'явився,
але надав заяви, згідно з якими позов
підтримав у повному обсязі та просить
суд розглянути справу за його
відсутності /а.с. 34-39/.

В позовній заяві та доповненні до
позову зазначено, що згідно з рішенням
апеляційного суду Одеської області з
ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання повнолітнього
сина, який навчається в розмірі 250
гривень щомісячно та 2100 гривень за
навчання. Однак, у ході перевірки
проведеної Ізмаїльською міжрайонною
прокуратурою був встановлений факт, що
студента ОСОБА_3 переведено на заочну
форму навчання, і він мешкає та працює в
м. Одеса, маючи власні доходи, які
скриває. Під час вступу ОСОБА_3 до
університету, він проходив медичну
комісію та був визнаний здоровим,
оскільки поступив на денну форму
навчання, а хвороба, у зв'язку з якою
студента було переведено на заочну
форму навчання, не дає йому права на
отримання інвалідності. Також позивач
зазначає, що він сплачує аліменти на
утримання неповнолітньої дитини та
утримує цивільну дружину - ОСОБА_4, яка
на теперішній час ніде не працює, і
надає матеріальну допомогу своїй
матері - ОСОБА_5 Окрім цього, ОСОБА_1
мешкає у квартирі, яку орендує,
сплачуючи при цьому комунальні
послуги, а постійного доходу та роботи
не має у зв'язку зі станом здоров'я. На
підставі викладеного ОСОБА_1 зазначає,
що позбавлений можливості надавати
матеріальну допомогу повнолітньому
ОСОБА_3 та просить задовольнити позов у
повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась,
але надала на адресу суду заяву, згідно
з якою просить розглянути справу за її
відсутності /а.с. 68/ та письмові
заперечення на позов /а.с. 40-41/.

Згідно з письмовими запереченнями
ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнає виходячи
з наступного.

На час стягнення апеляційним судом
Одеської області на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання повнолітнього
ОСОБА_3, він дійсно навчався на денній
формі навчання Ізмаїльського
державного гуманітарного
університету, однак у зв'язку зі станом
здоров'я, з 29.08.2012 року був вимушений
перейти на заочну форму навчання за
контрактом. Твердження ОСОБА_1 про те,
що ОСОБА_3 мешкає та працює в м. Одеса і
при цьому має власні доходи які
скриває, на думку відповідача є
безпідставними, оскільки син постійно
хворіє і позбавлений можливості
працевлаштуватись, що підтверджується
відповідними медичними довідками, а
позивачем не надано суду жодного
доказу на підтвердження своїх
тверджень. Не підтверджується
матеріалами справи і факт того, що
позивач ніде не працює та не має
постійного джерела доходів, у зв'язку з
чим позбавлений можливості надавати
матеріальну допомогу своєму сину.
Таким чином, на теперішній час, наявні
усі необхідні ознаки, передбачені ст. 199
СК України та п. 20 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 3 від 15.05.2006
року, які дають підстави стягувати з
позивача аліменти на утримання
повнолітнього сина, що навчається та
потребує матеріальної допомоги.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_2
просить суд відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, суд вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню.

Судом достовірно встановлено і не
оспорюється сторонами, що рішенням
судової колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 24.05.2012 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання повнолітнього
сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 250
гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2011
року і до досягнення дитиною 23 річного
віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, але не
більш, як на строк навчання
повнолітнього ОСОБА_3. Рішення
Кілійського районного суду в частині
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення 2100 гривень за навчання
залишено без змін. В мотивувальній
частині рішення зазначено, що колегія
перевірила матеріальний стан
відповідача та встановила, що він досяг
віку 40 років, переніс операцію, у нього
є неповнолітня дитина, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина, мати його другої
дитини, ОСОБА_4 не працює з 08.12.2011 року
/а.с. 20-21/.

Згідно з висновком ЛКК № 1509,
виданим 11.06.2012 року КБУ Кілійська ЦРЛ
Кілійська районна поліклініка, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє тромбоцитопатією;
синдромом лікворно-динамічних
порушень; частими носовими
кровотечами. Потребує переводу на
заочну форму навчання у зв'язку зі
станом здоров'я /а.с. 44/.

12.06.2012 року ОСОБА_3 на ім'я ректора ІДГУ
подано заяву про переведення на заочне
відділення у зв'язку зі станом здоров'я
/а.с. 43/.

29.08.2012 року між ректором Ізмаїльського
державного гуманітарного університету
та ОСОБА_3 укладено індивідуальний
договір про підготовку
бакалавра-контрактника з терміном
навчання 3 роки, про підготовку на
педагогічному факультеті, 2 курсі,
заочної форми навчання /а.с. 42/.

Факт того, що ОСОБА_3 з 18.09.2012 року є
студентом 2 курсу педагогічного
факультету заочної форми навчання
Ізмаїльського державного
гуманітарного університету також
підтверджується листом заступника
Ізмаїльського міжрайонного прокурора
Одеської області /а.с. 26/ та листом
ректора Ізмаїльського державного
гуманітарного університету № 1-5/551 від
11.10.2012 року /а.с. 28/.

Згідно з медичними документами від
18.01.2014 року та 04.02.2014 року ОСОБА_3
встановлено діагноз: варикозна хвороба
ніг, ХВН зліва 2 ст., уроджена
тромбоцитопатія та рекомендовано
обмеження статичних навантажень /а.с.
66-67/.

Рішенням Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12.12.2011
року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_4, на утримання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 500 гривень,
щомісячно, починаючи з 01.12.2011 року і до
повноліття дитини /а.с. 6/.

З копії трудової книжки ОСОБА_4
вбачається, що з 08.12.2011 року вона не
працює у зв'язку з необхідністю
здійснення догляду за дитиною /а.с. 53/.

08.08.2011 року ОСОБА_1 у клініці
«Флебології» м. Сімферополь, переніс
операцію /а.с. 9/.

У довідці № 15, виданій
«Житлово-будівельним кооперативом №
21-Керч» зазначено, що ОСОБА_1 мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, за договором
піднайму, з 14.05.2009 року по 14.05.2014 року та
сплачує комунальні послуги /а.с. 11/.

ОСОБА_1 поштовими переказами надсилав
своїй матері - ОСОБА_5 грошові кошти:
12.08.2011 року - 800 гривень /а.с. 7/; 520 гривень
(копія фіксального чеку без дати) /а.с. 8/;
05.08.2013 року - 513 гривень /а.с. 55/.

Відповідно до ст. 198 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

У п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року « Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» зазначено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 29.08.2012 року, у
зв'язку зі станом здоров'я, переведений
на 2 курс педагогічного факультету
заочної форми навчання Ізмаїльського
державного гуманітарного університету
де і навчається на теперішній час.

Також судом достовірно встановлено, що
у період часу з 12.08.2011 року по день
винесення рішення, ОСОБА_1, шляхом
надсилання поштових переказів на ім'я
ОСОБА_5, відправив останній грошові
кошти на загальну суму 1833 гривні, що не
може бути розцінено, як її утримання.

При винесенні 24.05.2012 року рішення про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
утримання ОСОБА_3, який досяг
повноліття, але продовжує навчатись,
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області врахувала:
матеріальний стан та стан здоров'я
відповідача, наявність на його
утриманні неповнолітньої дитини та
цивільної дружини та інші обставини.

Суд не приймає до уваги твердження
ОСОБА_1 про те, що у зв'язку з
переведенням на заочну форму навчання
ОСОБА_3 втратив право на отримання
аліментів, оскільки ці твердження не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Також суд не приймає до уваги
твердження позивача про те, що після
переведення на заочну форму навчання
ОСОБА_3 працює та отримує власні доходи,
оскільки належних доказів на
підтвердження цього факту суду не
надано.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 про
скасування стягнення аліментів
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про скасування стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який досяг повноліття, але
продовжує навчатись.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан.