Справа № 2-164-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі:
Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві -
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві -
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Позивачі при зверненні до суду
мотивувала свої вимоги тим, що вона є
наймачем житлового приміщення, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше 8 років не
проживають у квартирі, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, також відповідачі
не сплачують комунальні послуги, не
отримують кореспонденцію за вказаною
адресою, особистих речей в квартирі не
мають та не цікавляться житловим
приміщенням в якому зареєстровані.

В зв'язку із зазначеним позивач просила
суд визнати відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовну заяву підтримали та
просили суд про задоволення позову.

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились, направивши до
суду замість себе представника, яка в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала посилаючись на, що
відповідачі проживають у спірній
квартирі та оплачують частину
житлово-комунальних послуг, а саме
відповідач ОСОБА_2 надавала гроші
позивачу для сплати своєї частки, що
приблизно складало 200 грн. на місяць.
Також представник відповідачів в своїх
запереченнях посилалась на те, що між
сторонами склались неприязні
відносини у зв'язку із користуванням
житловим приміщенням, зазначає, що
позивач постійно влаштовує сварки із
відповідачами та намагається
позбавити відповідачів подальшої
участі у приватизації квартири, також
зазначала, що відповідачі будь-якого
іншого майна для проживання не мають. В
зв'язку із зазначеним представник
відповідачів просила суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, заздалегідь
надавши до суду заяви про розгляд
справи у їхню відсутність (а.с. 159, 169).

Третя особа: Солом'янський районний
відділ ГУ ДМС України в м. Києві в
судове засідання свого представника не
направили заздалегідь надавши до суду
заяву про розгляд справи у відсутність
представника третьої особи (а.с. 109).

Суд, заслухавши пояснення сторін
присутніх в судовому засіданні,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем
житлового приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира є
трикімнатною та не приватизованою.

Згідно копії довідки Форми № 3 від 18.
09. 2013 року № 2505 вбачається, що в
житловому приміщенні, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3
(а.с 40).

Позивач при зверненні до суду
посилалась на те, що відповідачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 більше 8 років не проживають у
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, також відповідачі не
сплачують комунальні послуги, не
отримують кореспонденцію за вказаною
адресою, особистих речей в квартирі не
мають та не цікавляться житловим
приміщенням в якому зареєстровані, в
зв'язку з чим просила суд про
задоволення позову.

Представник відповідачів в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала в повному обсязі
посилаючись на те, що відповідачі
проживають у спірній квартирі та
оплачують частину житлово-комунальних
послуг, а саме відповідач ОСОБА_2
надавала гроші позивачу для сплати
своєї частки, що приблизно складало 200
грн. на місяць. Також представник
відповідачів зазначала, що між
сторонами склались неприязні
відносини у зв'язку із користуванням
житловим приміщенням, що позивач
постійно влаштовує сварки із
відповідачами та намагається
позбавити відповідачів подальшої
участі у приватизації квартири. В
зв'язку із зазначеним представник
відповідачів просила суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Вбачається, що відповідач ОСОБА_2,
яка є сестрою позивача та її син, ОСОБА_3
з червня 2005 року в житловому
приміщенні, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 не проживають, що
підтверджується Актами про
відсутність (не проживання ) особи за
місцем реєстрації (а.с. 5-7).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили
факт не проживання відповідачів
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 понад шість місяців.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому
засіданні суду пояснили, що періодично
бачили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у дворі
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1,Однак зазначені
свідки однозначно не підтвердили факт
того, що відповідачі дійсно проживають
в спірному житловому приміщенні, а
також мають там особисті речі, а тому
суд критично ставиться до показів
свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Суд також не приймає до уваги
твердження представника відповідача
щодо того, що відповідач ОСОБА_2
надавала гроші позивачу для сплати
своєї частки за житлово-комунальні
послуги, що приблизно складало 200 грн.
на місяць, оскільки представником
відповідача до суду не було надано
належних доказів на підтвердження
вказаних обставин.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані, але не
проживають в квартирі, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 понад шість
місяців, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами.

Оцінюючи встановлені обставини справи
та відповідні їм норми закону, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку про солідарне стягнення з
відповідачів на користь позивача суму
сплаченого судового збору у розмірі 229
грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 229,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: