Тарутинський районний суд Одеської
_____________________________________________________Справа
№1528/1702/2012
Провадження по справі № 2/514/96/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
с.м.т. Тарутине

Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді
Горбаня Ю. О.

при секретарі
Волконогло Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Веріс ОСОБА_4 ОСОБА_5 де третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог є орган опіки та піклування
Тарутинської районної державної
адміністрації Одеської області про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення і зняття з
реєстраційного обліку та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» де третіми особами,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору є ОСОБА_2, орган опіки та
піклування Тарутинської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання частково
недійсним договору іпотеки, визнання
недійсною додаткової угоди до договору
іпотеки ,

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє також в
інтересах малолітньої ОСОБА_6 де
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог орган опіки та
піклування Тарутинської РДА Одеської
області про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення і зняття з
реєстраційного обліку. Свої вимоги
мотивує тим, що 24 квітня 2008 року між ЗАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2
було укладеного кредитний договір
№ODTRGA00000016 відповідно до якого їй був
наданий кредит в розмірі 208430 гривень 00
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 17,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 24 квітня 2018 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ЗАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 24 квітня
2008 року уклали договір іпотеки №
ODTRGA00000016, посвідчений приватним
нотаріусом Тарутинського
нотаріального округу Одеської області
і зареєстрований в реєстрі за №1771,
згідно якого відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 100,1
кв.м. житловою площею 74.40 кв.м., який
розташований за адресою АДРЕСА_1. 19
травня 2011 року між банком та ОСОБА_1,
ОСОБА_2 була укладена додаткова угода
до договору іпотеки №ODTRGA00000016 від 24
квітня 2008 року.

Проте в обумовленні кредитним
договором строки відповідач своїх
зобов'язань щодо погашення
заборгованості за наданим кредитом не
виконав, внаслідок чого виникла
заборгованість за наданим кредитом в
розмірі 251433 гривні 31 копійки. У зв'язку
з цим позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки житловий
будинок, виселити відповідачів зі
зняттям їх з реєстраційного обліку.

ОСОБА_1 подав до суду зустрічну
позовну заяву до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» де
третіми особами, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору є
ОСОБА_2, орган опіки та піклування
Тарутинської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання частково недійсним договору
іпотеки, а саме п. 20.12 вищевказаного
договору, визнання недійсною
додаткової угоди від 19 травня 2011 року
до договору іпотеки, посилаючись на те,
що реєстрація його членів родини, а
саме: доньки ОСОБА_4Г та її малолітньої
доньки ОСОБА_6 в житловому будинку, що є
предметом іпотеки після укладення
кредитного договору за №ODTRGA00000016 від 24
квітня 2008 року та договору іпотеки
№ODTRGA00000016 від 24 квітня 2008 року є
абсолютно законною, у зв'язку з тим, що
пунктом 20.12 вищевказаного договору
іпотеки було передбачено, що
іпотекодавець зобов'язується не
надавати документи у відповідні
державні органи з метою реєстрації
будь-яких осіб в предметі іпотеки без
письмової згоди на це
іпотекодержателя, але згідно діючого
законодавства відмова від цього права
є нікчемною. Таким чином, вказаний
пункт іпотечного договору суперечить
нормам закону, тому може бути визнаний
недійсним. Крім того, додаткова угода
від 19 травня 2011 року до іпотечного
договору не відповідає вимогам закону,
а саме: вона не є нотаріально
посвідченою, як це передбачено
законодавством, тобто відсутність цією
формальності є підставою для визнання
її недійсною. Також не відповідають
дійсності наданий позивачем
розрахунок заборгованості, оскільки
був виконаний з урахуванням умов,
викладених у додатковій угоді, в той
час як вона була укладена з порушенням
норм законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю позов
підтримала в повному обсязі та
пояснила, що 24 квітня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір, згідно до
якого їй був наданий кредит у розмірі
208430 гривень 00 копійок зі сплатою
відсотків за користування кредитом.
Дія договору закінчується 24 квітня 2018
року. В порядку забезпечення виконання
зобов'язання по кредитному договору
між банком та ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки від 24 квітня 2008 року,
який був посвідчений приватним
нотаріусом. На час укладання договору
сторонами була надана довідка
селищної ради про наявність
зареєстрованих осіб у предметі
іпотеки. На той час у будинку були
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
їх донька ОСОБА_4 та її малолітня дитина
ОСОБА_6 не були зареєстровані у
вищезгаданому будинку. Банк належним
чином виконав свої зобов'язання по
кредитному договору та здійснив видачу
кредиту у розмірі 208430 гривень 00
копійок.

Проте в обумовлені кредитним
договором строки ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по поверненню кредиту не
виконувала. На повідомлення у порядку
ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо
порушення умов кредитного договору та
договору іпотеки, про необхідність
погасити в тридцяти денний строк
заборгованості у розмірі 251433 гривень 31
копійки, та попередження, що у разі
невиконання цієї вимоги в зазначений
термін відбудеться звернення
стягнення на предмет іпотеки,
відповідачі не відреагували.

Тому, вона просить звернути
стягнення на предмет іпотеки: житловий
будинок з надвірними спорудами,
загальна площа якого складає 100,10 кв.м.
житлова площа 74,4 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, який є спільною
сумісною власністю, як майнового
поручителя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом
продажу з наданням банку права
укладання від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу з іншою особою -
покупцем і всіх необхідних для цього
повноважень, виселити та зняти з
реєстрації зареєстрованих і мешкаючих
у вищезгаданому будинку. Зустрічну
позовну заяву представник позивача не
визнала, мотивуючи це тим, що банк не
порушує законодавство України, так як
не забороняє проживати, користуватися
даним майном, а лише п. 20.12 забороняє без
згоди банку реєструвати будь-яких осіб
в предметі іпотеки, але позивачем за
зустрічною позовною заявою було
зареєстровано без згоди банку свою
доньку ОСОБА_4 та її малолітню дитину
ОСОБА_6, а за умовами договору потрібно
було звернутися до банку з заявою про
надання дозволу реєстрації інших осіб,
також вказує на те, що зустрічна заява
подана після спливу позовної давності
для звернення до суду також не згодна з
вимогами про визнання недійсною
додаткової угоди до іпотечного
договору у зв'язку з тим, що сам договір
іпотеки посвідчений нотаріусом, отже
інші додаткові зміни до договору не
потребують обов'язкового
нотаріального посвідчення. Тому,
просить в задоволенні зустрічної
позовній заяві відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його
представник за дорученням ОСОБА_7
первісний позов не визнали та
пояснили, що дійсно 24 квітня 2008 року
між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» який є
правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, відповідно до якого банк надав
їй кошти, з кінцевим строком погашення
до 24 квітня 2018 року, включно. В
забезпечення виконання зобов'язання по
кредитному договору від 24 квітня 2008
року № ODTRGA00000016 між банком та ОСОБА_1 був
укладений договір іпотеки. Свої
зобов'язнання по сплаті кредиту
виконували та щомісячно вносили суму
заборгованості, навіть після
пред'явлення позову до суду. Також,
пояснили що банком самовільно було
підвищено процентну ставку з 17,04 % до 29,04
%, вони повідомленні про це не були, що
порушує їх права. Дія кредитного
договору закінчується 24 квітня 2018 року,
тому вони вважають, що немає підстав
для звернення стягнення на предмет
іпотеки. Крім того, позивачем зроблені
дії, які не передбачені законодавством,
тобто банком надсилалось повідомлення
про накладення арешту та виселення
відповідачів, також в районній газеті є
публікування об'яви про продаж
предмету іпотеки, що є грубим
порушенням, тоді як рішення по справі
ще не прийнято. Тому, враховуючи те, що
банк не надав належних доказів,
розрахунків руху сплачених грошей,
просять первісний позов залишити без
задоволення, а зустрічну позовну заяву
задовольнити в повному обсязі на
підставі того, що п.20.12 договору іпотеки
обмежує та порушує права дитини, що є
членом сім'ї ОСОБА_1 та відповідно до
договору іпотеки і Закону України «Про
іпотеку» укладена додаткова угода
повинна бути нотаріально посвідчена.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
яка також діє в інтересах свої
малолітньої доньки ОСОБА_6 в
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом просили відмовити, а
зустрічну позовну заяву підтримали в
повному обсязі, про що надали
відповідні заяви, також просили
розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
- органу опіки та піклування
Тарутинської районної державної
адміністрації Одеської області проти
первісного позову заперечувала,
оскільки згідно ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства» діти-члена
наймача або власника жилого приміщення
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем. Неповнолітня дитина
зареєстрована і мешкає у вищезгаданому
будинку, житлові та майнові права
неповнолітньої дитини не можуть бути
погіршені. Тому, просить суд в
первісному позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
- відмовити, а зустрічний позов -
задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, вивчивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задоволенню не підлягають, а зустрічну
позовну заяву слід задовольнити
частково.

Так, в судовому засіданні
встановлено, що ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є
правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
створеного у формі товариства з
обмеженою відповільністю та за
рішенням загальних зборів акціонерів
від 30 квітня 2009 року тип і назва Банку
Закритого акціонерного товариства
змінено на Публічне акціонерне
товариство. (Т. 1 а.с. 27). 24 квітня 2008 року
між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір за №
ODTRGA00000016 згідно якого вона отримала
кредитні кошти в сумі 208430 гривень 00
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 17,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
погашення по 24 квітня 2018 року.(Т. 1
а.с.11-13).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Також, встановлено, що ОСОБА_2
отримала кошти відповідно до
кредитного договору, але в розмірі 200000
гривень 00 копійок. Відповідачка не
заперечувала про цей факт, який також
підтверджується видатковим касовим
ордером від 24 квітня 2008 року за №10. (Т. 1
а.с. 41).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

В порядку забезпечення виконання
зобов'язання по кредитному договору
між банком та відповідачем ОСОБА_1 в
забезпечення виконання зобов'язань
вищезгаданого кредитного договору,
було укладено іпотечний договір №
ODTRGA00000016 від 24 квітня 2008 року предметом
якого стало нерухоме майно, а саме:
житловий будинок загальною площею 100,1
кв.м., житловою площею 74,4 кв.м., який
розташований за адресою АДРЕСА_1.
Договір іпотеки № ODTRGA00000016 від 24 квітня
2008 року був посвідчений приватним
нотаріусом Тарутинського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_8 за зареєстрованим в реєстрі
№1771. Також приватним нотаріусом на
підставі ст. 73 Закону України «Про
нотаріат» та у зв'язку з посвідченням
договору іпотеки, накладається
заборона відчуження зазначеного в
договорі будинку, до припинення чи
розірвання договору іпотеки
зареєстровано в реєстрі за №1771. (Т. 1
а.с.16-19).

19 травня 2011 року між банком та
ОСОБА_1 ОСОБА_2 була укладена додаткова
угода до договору іпотеки, яка є його
невід'ємною частиною. (Т. 1 а.с. 46).

Правове регулювання процедури
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення мешканців здійснюється
законами України, зокрема Житловим
Кодексом України, Законом України «Про
іпотеку».

Згідно з п. 24 договору іпотеки від 24
квітня 2008 року у випадку порушення
кредитного договору позичальником або
договору іпотеки іпотекодавцями
іпотекодержатель направляє
іпотекодавцям і позичальнику письмову
вимогу про усунення порушення. Якщо
протягом тридцятиденного строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі почати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
договору. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється у
випадках, передбачених п. п. 18.8.1., 18.8.2.,
18.9 цього договору, відповідно до
розділу V Закону України « Про іпотеку»
на підставі рішення суду або на
підставі напису нотаріуса або згідно
із застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в цьому
договорі.

Тобто, сторонами в іпотечному
договорі визначено порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки. У справі
наявні докази про направлення банком
іпотекодавцеві письмової вимоги,
передбаченої ст. 35 Закону України «Про
іпотеку», однак відсутні будь-які
відомості про отримання відповідачами
вказаної вимоги.

Згідно ст. 55 Закону України «Про
банки та банківську діяльність»
банкам забороняється в
односторонньому порядку змінювати
умови укладених з клієнтами договорів,
зокрема, збільшувати розмір процентної
ставки за кредитними договорами або
зменшувати її розмір за договорами
банківського вкладу (крім вкладу на
вимогу), за винятком випадків,
встановлених законом. Ця обставина
також передбачена ст. 1056-1 ЦК України.

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідно до кредитного
договору та наданого до нього
розрахунку під час підписання
договору сторонами була визначена
поточна процентна ставка в розмірі 17,04
%, але з 01 лютого 2009 року поточна
процентна ставка банком самовільно
була збільшена до 29,04 %., а потім з 27
вересня 2010 року зменшено до 27,04 %.
Надіслане на адресу суду представником
позивача повідомлення від 25 грудня 2008
року, направлене нібито, як зазначає
представник позивача, іпотекодавцям,
суд не приймає до уваги, підтверджуючих
даних про отримання вказаного
повідомлення представник банку не
надав. ( Т. 1 а.с.5-6; Т. 2 а.с.77-80).

Крім того, представником ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» неодноразово було
уточнено позовні вимоги та завжди ціна
позову змінювалась за першим позовом
ціна позову складає 251433 гривні 31
копійки, потім ціна позову збільшена та
складає 277239 гривень 67 копійок,
відповідно останньої уточненої
позовної заяви суму знову складає 251433
гривні 31 копійки.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що з часу пред'явлення
позову до суду відповідач щомісяця
продовжує погашати заборгованість за
кредитом, що підтверджується наданими
квитанціями, які містяться в
матеріалах справи, але беручи до уваги
викладене представником позивача не
зменшувано ціну позову. ( Т.2 а.с.64-67;
а.с.89-92).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і
порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців. Також
даною нормою передбачено, що суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Зазначене положення Закону є
оціночним у зв'язку з цим підлягає
детальному мотивуванню. Тому у цьому
випадку має бути врахована й
співмірність заборгованості з
вартістю іпотечного майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору іпотеки сторони
визначили вартість предмета іпотеки,
що складає 286000 гривні 00 копійок,
основний борг відповідача - 251433 гривні
31 копійки, тобто позивачем не врахована
співмірність заборгованості з
вартістю іпотечного майна. (Т.1 а.с.16-19; Т.
2 а.с.93).

Враховуючи викладене, суд вважає, що
в задоволенні позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
слід відмовити.

Відповідно до рішення органу
опіки та піклування Тарутинської
районної державної адміністрації від 19
листопада 2013 року №01/01-12/2139 ОСОБА_6, 14
січня 2008 року з житлового будинку
розташованого за адресою АДРЕСА_1 є не
доцільним. (Т. 2 а.с.3).

Позовні вимоги стосовно виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка також діє в
інтересах свої малолітньої доньки
ОСОБА_6 та зняття з реєстрації є
похідними, а тому не підлягають
задоволенню, в зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи позовні вимоги за
зустрічною позовною вимогою ОСОБА_1 про
визнання частково недійсним договору
іпотеки, визнання недійсною додаткової
угоди від 19 травня 2011 року до договору
іпотеки, суд погоджується частково з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні та видно з матеріалів справи
на момент укладення договору іпотеки у
житловому будинку, розташованому за
адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані та
мешкали тільки відповідачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.(Т. 1 а.с. 231-232).

З довідки про наявність осіб,
зареєстрованих в житловому будинку,
який є предметом іпотеки, виданої
головою Березинської селищної ради
Тарутинського району Одеської області,
вбачається, що станом на 08 жовтня 2012
року у вищезгаданому будинку
зареєстровані ще відповідачка ОСОБА_4
та її неповнолітня дитина ОСОБА_6.( Т.1
а.с. 56).

Ствердження представника ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» про сплив позовної
давності в частинні визнання недійсним
п. 20.12 договору іпотеки від 24 квітня 2008
року, також не знайшло своє
підтвердженні, у зв'язку з тим, що дія
кредитного договору закінчується 24
квітня 2018 року.

Як було вищевказано, внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
укладеним кредитним договором від 24
квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2, 24
квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
та ОСОБА_1 був укладений договір
іпотеки на нерухоме майно, який був
нотаріально посвідчений. Ствердження
позивача за зустрічною позовною заявою
про визнання частково недійсним
іпотечного договіру не знайшло своє
підтвердження, так як п. 20.12 передбачено
певну процедуру реєстрації осіб в
житловому будинку, що є предметом
іпотеки. ОСОБА_1 зареєстрував свою
доньку ОСОБА_4 та її неповнолітню
дитину ОСОБА_6 без звернення з заявою до
банку про надання дозволу на
реєстрацію вказаних осіб, що є
порушенням вимог іпотечного договору,
тому дана вимога задоволенню не
підлягає.

Також, встановлено, що 19 травня 2011
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2
була укладена додаткова угода до
іпотечного договору, відповідно до
якої були внесені зміни до договору
іпотеки від 24 квітня 2008 року.

Відповідно до п. 32 договору іпотеки
та ст. 19 Закону України «Про іпотеку»
зміни і доповнення до договору іпотеки
підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідні відомості про зміну умов
обтяження нерухомого майна
іпотекою підлягають державній
реєстрації у встановленому законом
порядку. Після видачі заставної зміни
і доповнення до іпотечного договору
і договору, яким обумовлене основне
зобов'язання, можуть вноситися лише
після анулювання заставної і видачі
нової заставної в порядку,
встановленому частиною четвертою
статті 20 цього Закону. Будь-яке
збільшення основного зобов'язання або
процентів за основним зобов'язанням,
крім випадків, коли таке збільшення
прямо передбачене іпотечним
договором, може бути здійснене
після державної реєстрації
відповідних відомостей про зміну
умов обтяження нерухомого майна
іпотекою. Таке збільшення
підпорядковується пріоритету
вимоги за будь-яким іншим
зобов'язанням, забезпеченим
предметом іпотеки, яка була
зареєстрована до реєстрації
відповідної зміни умов обтяження
нерухомого майна іпотекою. Тобто,
відсутність нотаріального посвідчення
додаткової угоди до іпотечного
договору є підставою для визнання її
недійсною. У зв'язку з тим, що
представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було
надано розрахунок, який складено з
урахуванням положень додаткової угоди
до договору іпотеки, яку визнано
недійсною, суд вважає, що розрахунок
суми заборгованості за кредитним
договором не відповідає дійсності,
оскільки був виконанний з урахуванням
умов викладених у додатковій угоді.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що додаткова угода до договору іпотеки
була укладена з порушенням, так як
підлягала обов'язковому нотаріальному
посвідченню. В зв'язку з цим, дана угода
є недійсною.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного ст..ст. 526,
625, 1054-1056-1 ЦК України, ст.ст. 9, 109 ЖК
України, Закону України «Про іпотеку»
керуючись ст.ст. 10,57-60, 88,212, 213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє
також в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6 де третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог є орган
опіки та піклування Тарутинської
районної державної адміністрації
Одеської області про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення і зняття з реєстраційного
обліку - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПРИВАТБАНК" де
третіми особами, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору є
ОСОБА_2, орган опіки та піклування
Тарутинської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання частково недійсним договору
іпотеки, визнання недійсною додаткової
угоди до договору іпотеки -
задовольнити частково.

Визнати додаткову угоду від 19
травня 2011 року до договору іпотеки
укладену між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 - недійсною.

В іншій частині зустрічної
позовної заяві - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 223 гривні 60 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" на користь держави судовий
збір у розмірі 20 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а якщо сторони не
були присутні в судовому засіданні,
рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Ю. О. Горбань