Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-97/11/1609
У Х В А Л А

іменем україни

17 березня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Лукомській А.В.,

за участю

представника позивача Шух С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщення суду в місті
Полтаві

заяву ОСОБА_2 про відстрочення
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 21
листопада 2011 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк»
про визнання недійсним кредитного
договору, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 21 листопада 2011 року, яке
вступило в законну силу, позовні
вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк»
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29 610,03
доларів США шляхом звернення
стягнення на заставлене майно, а саме:
автомобіль марки «Opel Vektra 0ZCF69», 2008 року
випуску, тим легковий седан, номер шасі
( кузов, рама) НОМЕР_1, НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_3, який
належить на праві власності ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Полтавським ВРЕР 16 лютого 2008 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк»судові витрати у розмірі
1820 грн.

Додатковим рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 03 жовтня
2012 року у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

23 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з заявою про відстрочення
виконання рішення суду.

В своїй заяві посилалася на те, що
фактично проживає спільно з матір'ю та
вітчимом, які не працюють, є інвалідами,
часто хворіють та потребують коштів на
лікування.

Посилалася також на необхідність часу
для збору суми коштів на погашення
боргу.

Просила суд відстрочити на 36 місяців
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 21
листопада 2011 року.

В судове засідання за викликом ОСОБА_2
неодноразово не з'явилася, будучи
належним чином повідомлена судом про
час та місце розгляду.

Щодо своєї неявки в судове засідання 17
березня 2014 року ОСОБА_2 подала заяву, в
якій просила суд відкласти розгляд та
без її участі заяву не розглядати.

Суд, враховуючи неодноразову неявку
відповідача в судове засідання, вважає
за можливе провести розгляд заяви без
участі осіб, які не з'явилися.

При цьому суд враховує ту обставину,
що заява ОСОБА_2 про відстрочку
виконання судового рішення в силу норм
ст. 373 ЦПК України має бути розглянута в
десятиденний термін, але залишається
невирішеною з квітня 2013 року.
Відповідач ОСОБА_2, будучи адвокатом, а
отже, обізнаною в галузі права, має
знати про наявність у неї обов'язку
добросовісно користуватися
процесуальними правами. Натомість,
остання судову кореспонденцію,
надіслану за адресою свого місця
проживання, зареєстрованому у
встановленому законом порядку, не
отримує, а матеріали справи містять
від останньої неодноразові заяви про
відкладення розгляду справи, що
свідчить про зловживання відповідачем
наявними у неї процесуальними правами.

Заслухавши думку представника
позивача, розглянувши матеріали, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Тобто, норми процесуального закону
допускають можливість застосування
відстрочки виконання рішення суду
виключно у виняткових випадках.

Як встановлено судом, рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 21 листопада 2011 року, яке вступило в
законну силу, позовні вимоги ПАТ АБ
«Укргазбанк» задоволено, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29 610,03
доларів США шляхом звернення
стягнення на заставлене майно, а саме:
автомобіль марки «Opel Vektra 0ZCF69», 2008 року
випуску, тип легковий седан, номер шасі
(кузов, рама) НОМЕР_1, НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_3, який
належить на праві власності ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4, виданого
Полтавським ВРЕР 16 лютого 2008 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ
«Укргазбанк»судові витрати у розмірі
1820 грн.

В добровільному порядку рішення суду
відповідачем ОСОБА_2 виконано не було.

Звертаючись до суду з заявою про
відстрочку виконання рішення суду,
відповідач посилається на знаходженні
у неї на утриманні матері, яка є
інвалідом 3 групи та необхідність
значеного часу для збору коштів.

Разом з тим, рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 21
листопада 2011 року, заборгованість за
кредитним договором з відповідача
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк»
стягнуто в сумі 29 610,03 доларів США
шляхом звернення стягнення на
заставлене майно, а саме: автомобіль
марки «Opel Vektra 0ZCF69», 2008 року випуску.

Тому виконання судового рішення
відповідачем жодним чином не вимагає
від неї зусиль для зібрання суми
коштів, оскільки обрано спосіб захисту
прав позивача шляхом звернення
стягнення на заставлене майно.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що
фактично проживає з батьками, які є
інвалідами 3 групи та є єдиною дитиною,
здійснює за ними догляд та допомагає
матеріально, не оцінюється судом як
винятковий випадок, який би давав
підстави для відстрочки виконання
рішення суду.

Як встановлено дослідженими
матеріалами, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є
батьком відповідача.

ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності
загального захворювання інвалідам 3
групи, але згідно з довідкою МСЕК не є
особою, якій заборонена праця. Докази,
які б підтверджували ту обставину, що
ОСОБА_4 потребує сторонньої допомоги,
суду не надавалися.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 02 жовтня 2013 року по
даній справі звернула увагу на ту
обставину, що проживання відповідача
ОСОБА_2 разом з матір'ю та вітчимом, за
якими вона здійснює догляд та
допомагає матеріально, не можуть
вважатися достатніми й винятковими та
такими, що утруднюють виконання
рішення в розумінні ст. 373 ЦПК України.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку про
недоведеність відповідачем наявності
виняткових обставин, які б давали
підстави для відстрочення виконання
рішення суду, тому в задоволенні заяви
ОСОБА_2 слід відмовити.

При вирішенні заяви ОСОБА_2 судом також
враховується те, що судове рішення від
21 листопада 2011 року вступило в законну
силу 09 січня 2013 року, але виконано
відповідачем не було.

Тобто, з часу його ухвалення минуло
понад два роки, а вступу його в законну
силу - понад рік.

За нормами Конституції України судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Згідно з нормами ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Європейський суд з прав людини
наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує
кожному право порушити в суді чи
відповідному органі будь-який позов,
який стосується його цивільних прав та
обов'язків; таким чином, пункт
передбачає "право на суд", одним з
аспектів якого є право доступу до суду,
тобто право порушувати в судах позов
для вирішення цивільного спору. Однак
це право було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним,
на шкоду будь-якій стороні. Важко
уявити собі ситуацію, якби пункт 1
статті 6 докладно описував процедурні
гарантії, які надано сторонам у спорі, -
справедливість, відкритість і
оперативність проваджень, - і не
передбачав би гарантій виконання
судових рішень; тлумачення статті 6 як
положення, що лише гарантує право на
звернення до суду та проведення
судового розгляду, могло б призвести до
ситуації, несумісної з принципом
верховенства права, який Високі
Договірні Сторони зобов'язалися
поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, виконання судового рішення має
розглядатися як невід'ємна частина
"судового процесу" для цілей статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (див. "Горнсбі
проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II,
с. 510, п. 40).

Термін, протягом якого судове рішення
залишається невиконаним, може ставити
під сумнів розумність строків
судового захисту.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
відстрочення виконання рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 21 листопада 2011 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання
недійсним кредитного договору
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м.
Полтави шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів.

Головуючий
Н.Л.Яковенко

17.03.2014