Справа №1403/1807/12 03.03.2014 03.03.2014 03.03.2014
Провадження №22-ц/784/535/14
Головуюча першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем
України

03 березня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого:
Галущенка О.І.

суддів:
Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання -
Богатирьовою В.А.

за участі

представників:

позивача - ОСОБА_4

відповідача - Філевського
Р.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_6 на рішення Березанського
районного суду Миколаївської області
від 12.12.2013 р. у справі за

позовом

ОСОБА_6 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіус-Плюс» (далі-
ТОВ «Медіус-Плюс», або Підприємство),
ОСОБА_7 та Березанського районного
відділу земельних ресурсів
Березанської районної державної
адміністрації Миколаївської області (
далі- Березанський РВ ЗР ) про визнання
договору суборенди земельної ділянки
недійсним,

встановила:

18.12. 2012 р. ОСОБА_6 звернувся з
позовом до Підприємства, ОСОБА_7 та
Березанського РВ ЗР про визнання
договору суборенди земельної ділянки
недійсним

Позивач зазначав, що 07.05.2010 р. він
уклав з ОСОБА_8 договір позики, за яким
остання отримала в борг належні йому
кошти у розмірі 200.000 грн. строком до
01.12.2010 р.

В забезпечення виконання
договору позики Підприємство передало
в іпотеку нерухоме майно-комплекс, база
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною
площею 1741, 18 кв.м., що розміщена за
адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці
загальною площею1,3 га. та розташована в
межах території зони відпочинку
Коблівської сільської ради
Березанського району

Зазначена земельна ділянка
перебуває у володінні ТОВ
«Медіус-Плюс» на підставі договору
оренди від 31.05.2003 р., укладеного з
Березанською райдержадміністрацією та
зареєстрованого в Березанському
районному окрузі Миколаївської
регіональної філії «Центру ДЗК» від
16.02.2006 р.

ТОВ «Медіус-Плюс» передало в
суборенду зазначену земельну ділянку
ОСОБА_7 на підставі договору суборенди
від17.11.2003 р., який також зареєстровано у
Березанській РДА від 02.12.2003 р.

Договір не відповідає вимогам
діючого законодавства, оскільки його
укладено без погодження з власником
землі, з порушенням цільового
використання земельної ділянки, з
порушенням прав іпотекодержателя, так
як без його згоди надано дозвіл ОСОБА_7
на здійснення будівельних робіт щодо
поліпшення бази відпочинку.

Посилаючись на ці обставини
позивач просив про визнання
оспорюваного договору недійсним.

Рішенням Березанського районного
суду Миколаївської області від 12.12.2013 р.
постановлено про відмову у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі позивач, не
погоджуючись з висновками суду
стосовно відсутності підстав для
визнання угоди недійсною, ставить
питання про скасування рішення і
просить постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та неналежну оцінку доказів.

Перевіряючи законність та
обгрунтованність рішення в межах
оскарження, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів доходить
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК,
дійсним є договір, який відповідає
вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при
його укладенні в належній формі
досягли згоди з усіх істотних його
умов.

Вважається, що правочин вчинено у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксовано в документі та підписано
сторонами (ст.207 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом
на звернення до суду за захистом
наділена особа в разі порушення,
невизнання або оспорювання саме її
прав, свобод чи інтересів, а також у
разі звернення до суду органів і осіб,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб або
державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, і залежно
від установленого вирішити питання про
задоволення позовних вимог або відмову
в їх задоволенні.

Статтями 14, 20 Закону України
«Про оренду землі» ( далі - Закон №161-XIV)
передбачено, що договір оренди землі
укладається у письмовій формі та
підлягає державній реєстрації.

Такого ж змісту вимоги
пред'являються цим законом і до
укладення договрів суборенди
земельної ділянки ( ст.8 Закону№161-XIV)

З матеріалів справи вбачається і
це встановлено судом, що ТОВ
«Медіус-Плюс», яке володіє спірною
земельною ділянкою на підставі
договору оренди від 31.05.2003 р.,
укладеного з Березанською
райдержадміністрацією та
зареєстрованого в Березанському
районному окрузі Миколаївської
регіональної філії «Центру ДЗК» від
16.02.2006 р. передало її в суборенду
ФОП ОСОБА_7 зі згоди орендодавця, на
підставі договору суборенди від17.11.2003
р., який також зареєстровано у
Березанській РДА від 02.12.2003 р.

На час вчинення цієї угоди
позивач не мав майнових прав, які
витікають з договору іпотеки, як щодо
зазначеної земельної ділянки так і
щодо об'єктів нерухомості, які
розташовані в межах її території.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи та
встановивши, на підставі належної
оцінки доказів, відсутність факту
порушення майнових прав позивача на
час укладення договору суборенди
земельної ділянки, обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову,
правильно врахувавши вимоги ст. 3 ЦПК
України та ст. 15 ЦК України про те, що в
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право, в
той час, як матеріали справи не містять
доказів такого порушення.

При цьому в рішенні наведено
відповідний дійсним обставинам справи
правовий аналіз норм, якими
врегульовано питання щодо визнання
угод недійсними з підстав,
передбачених ст. 203, 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо
отримання дозволу ОСОБА_7 на початок
будівельних робіт щодо поліпшення
об'єкту іпотеки не можуть бути
враховані, оскільки не стосуються
обставин укладення оспорюваної угоди,
а свідчать про порушення, які
відповідно до змісту договору іпотеки
за певних обставин, можуть бути
самостійною підставою для
застосування іпотекодержателем,
визначених цим договором способів
захисту порушеного права
іпотекодержателя.

Інші доводи апеляційної скарги
також не заслуговують на увагу, як такі,
що не стосуються предмету позову та не
спростовують висновків суду.

З врахуванням встановленого
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись статтями ст. 303, 307, 308,
314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити, а рішення Березанського
районного суду Миколаївської області
від 12.12.2013 р. залишити без - зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова