Справа № 654/3508/14-ц
Провадження № 2/654/1035/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2014 року
м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого
суддіФранцішка Ю. В.,
при секретаріТерещенко Ю.
О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Гола Пристань
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження нерухомим майном, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому зазначає,
що в його приватній власності
знаходиться житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач по справі приходиться йому
колишньою дружиною, разом з якою він
користувався зазначеним житлом ще до
отримання права власності на нього, і
яка до цього часу зареєстрована за
вказаною адресою. 21.06.2007 шлюб між ним та
ОСОБА_4 було розірвано, а задовго до
цього, ще у вересні 2004 року відповідач
переїхала на постійне місце проживання
до іншого населеного пункту, однак не
зареєструвала своє місце проживання за
новою адресою. Позивач намагався зняти
з реєстрації місце проживання
відповідача за своєю адресою, однак
йому було відмовлено. У зв'язку з цими
обставинами, ОСОБА_3 просить винести
рішення, яким усунути йому перешкоди у
володінні, користуванні та
розпорядженні нерухомим майном, шляхом
позбавлення права на проживання та
зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав на підставах,
зазначених в позові та просив суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, причини своєї неявки суду не
відомі, про місце, дату та час слухання
справи повідомлялося належним чином
(шляхом публікації оголошення в засобі
масової інформації). За наявності
матеріалів у справі, суд вважає
можливим розглянути позов у
відсутності відповідача та за згодою
позивача ухвалити рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає ст. 224
ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого Виконкомом
Гладківської сільської ради 12.10.2010.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
«Про ратифікацію конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України)

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права.
Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України, та
ст. 150 Житлового Кодексу України, які
передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
має право на захист права власності від
порушень, не пов'язаних із позбавленням
володіння, а саме, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Отже, закон встановлює пріоритет прав
власника житла над правами інших осіб
щодо нього.

Згідно довідки, виданої Гладківською
сільською радою, в домоволодінні, яке
належить позивачу, окрім нього також
зареєстрована, але не проживає ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1..

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану
Голопристанського районного
управління юстиції Херсонської
області 21 червня 2007 року, шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ще до розірвання шлюбу
сторони припинили спільне проживання,
оскільки у вересні 2004 року відповідач
переїхала на постійне місце проживання
іншого населеного пункту.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
позивач просив усунути йому перешкоди
в користуванні майном шляхом зняття з
реєстрації відповідачів, так як
остання тривалий час не проживає в його
будинку.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.

Зі змісту ч. 2 ст. 405 ЦК України слідує, що
особу може бути визнано такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням лише внаслідок
відсутності цієї особи без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Також згідно п.10 Постанови №2 від 12
квітня 1985 року Пленуму Верховного Суду
України "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", якщо особа
була відсутньою понад встановлені
строки без поважних причин, то суд
вправі визнати його таким, що втратив
право на жилплощу.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням проводиться в
судовому порядку.

Беручи до уваги встановлений в
судовому засіданні термін відсутності
в будинку відповідача ОСОБА_4, який
становить понад один рік, остання
втратила право на користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 72, 150, 156 ЖК
України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 208, 213-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право
на користування житловим будинком за
адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Херсонської області,
через Голопристанський районний суд
Херсонської області, шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю. В. Францішко