Провадження №2/200/3764/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та з урахуваням уточнень просив визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний брат - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати Позивача - ОСОБА_2. Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира належала померлим на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження №200 Дніпропетровським тепловозоремонтним заводом від 15 листопада 1993 року, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації за №212п-64. Проте, постановою від 07.08.2014 року, що була винесена державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки згідно Свідоцтва про право власності на житло спадкова квартира належить ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, на праві спільної часткової власності відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", тому неможливо видати спадщину на вищевказану квартиру на підставі заповіту подружжя, оскільки подружжя має право розпоряджатися лише майном, яке належить йому на праві спільної сумісної власності.

Представник позивача надала заяву про розгял справи без фіксації судового процеса технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням обставин викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 27 липня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 19 вересня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний брат позивача - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 30.11.2012 року.

Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира належала померлим на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження №200 Дніпропетровським тепловозоремонтним заводом від 15 листопада 1993 року, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації за №212п-64.

28 березня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на випадок своєї смерті склали заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №320, згідно якого батьки позивача розпорядилися про те, що належні їм частини на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 заповідають сину - ОСОБА_1 (позивачу).

В заповіті роз'яснено, що після смерті одного з подружжя частка у праві спільної сумісної власності переходить до другого з подружжя , який його пережив, а у разі смерті останнього право на спадщину має ОСОБА_1.

Після смерті своїх батьків, ОСОБА_1, звернувся до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом було 17.10.2013 року заведено спадкову справу №1013/2013. Крім того, позивач 07.08.2014 року звернувся з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя на квартиру АДРЕСА_1 після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою від 07.08.2014 року, що була винесена державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом подружжя на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначена постанова обґрунтована тим, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським тепловозоремонтним заводом 15.11.1993 року на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_1 належить власникам на праві спільної часткової власності відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду".

Таким чином, неможливо видати спадщину на вищевказану квартиру на підставі заповіту подружжя від 28.03.2008 року за реєстровим №320, оскільки подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому тільки на праві спільної сумісної власності.

На теперішній час, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та має право на спадкування квартири АДРЕСА_1, що належала на праві власності померлим батькам.

Крім того судом досліджений той факт, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 та іншого сина ОСОБА_4, оскільки проживала разом з ними на час відкриття спадщини та фактично володіла спадковим майном до дня своєї смерті, що підтверджується довідка про зареєстрованих осіб.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері та має право на спадкування квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до положень ст.ст.1216-1217 Цивільного Кодексу України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. (ст.1222 Цивільного Кодексу України)

Ст.1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).

За нормами ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

З встановлених судом обставин, суд вважає за можливе визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно ст.19 Закону, органом, який здійснює реєстрацію прав є в тому числі і органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. В даному випадку таким органом є Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області /вул.Комсомольська, 56 у м. Дніпропетровську/.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,60,169,197,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на квартиру АДРЕСА_1 в цілому, яка складається з: кімната - площею 18 кв.м., кімната - площею 12,3 кв.м., кімната - площею 10,3кв.м., кухня - площею 4,8 кв.м., ванна кімната - площею 2,2 кв.м., вбиральня - площею 0,9 кв. м., коридор - площею 5,7 кв.м., вбудованої шафи - площею 1,0 кв.м., балкон 0,8 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., загальною площею 56,0 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ Т.В.Шевцова

З оригіналом згідно:

Суддя Бабушкінського

районного суду

м.Дніпропетровська Т.В. Шевцова