Справа № 322/1189/13-ц
Провадження №2/322/14/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 року
смт.
Новомиколаївка

Новомиколаївський районний суд
Запорізької області

в складі:

Головуючого - судді
Риженка А.Г.

при секретарі -
Блажко О.П.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника
відповідача - Водолазької О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Новомиколаївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Софіївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати -
ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації
смертей ІНФОРМАЦІЯ_1 року зроблений
актовий запис №12 та що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 року Софіївською
сільською радою Новомиколаївського
району Запорізької області. За
твердженням позивача, він являється
єдиним спадкоємцем майна, яке
залишилося після смерті його матері,
оскільки за час свого життя вона склала
на нього заповіт.

Як зазначено в позові, з метою
оформлення спадщини позивач звернувся
до державного нотаріуса
Новомиколаївської державної
нотаріальної контори, де за його заявою
в 2010 році була заведена спадкова справа
№143. До складу спадкового майна увійшов
також житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
розташований по вул. АДРЕСА_1. В позові
також зазначено, що в ході вивчення
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, нотаріус повідомила
позивачу, що він не зможе оформити
спадщину на вищезазначений житловий
будинок, так як ОСОБА_3 не мала на нього
правовстановлюючих документів і що
будинок необхідно спадкувати тільки в
судовому порядку. 26 листопада 2013 року
нотаріус видала позивачу постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії. З
яких причин мати не мала свідоцтва про
право власності на житловий будинок
позивачу невідомо, але він разом з
матір'ю все життя жив в ньому і вони
ніколи не задавалися питанням
наявності правовстановлюючих
документів.

В позові позивач просить суд визнати за
ним право власності на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, розташований по АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов
визнала і пояснила суду, що житловий
будинок, в якому мешкала мати позивача,
був побудований в 1966 році самочинно без
виділення у встановленому законом
порядку земельної ділянки для його
будівництва, а також без отримання
встановленого дозволу та за
відсутності належно затвердженого
проекту. В експлуатацію вищезазначений
житловий будинок не приймався, рішення
про визнання права власності на нього
Софіївською сільською радою не
приймалось.

Вислухавши пояснення осіб, які
приймають участь у розгляді справи, а
також ретельно дослідивши інші
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 25 січня 2010 року
Софіївською сільською радою
Новомиколаївського району Запорізької
області мати позивача - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

За життя ОСОБА_3 мешкала та була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

29 лютого 2000 року секретарем
Софіївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області був посвідчений заповіт
ОСОБА_3, згідно якого вона все своє
майно, яке їй належатиме на день смерті,
де б воно не знаходилось та в чому б
воно не заключалось заповіла своєму
сину - ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_3, позивач звернувся
до нотаріуса для оформлення своїх
спадкових прав, але через відсутність
правовстановлюючого документу на
житловий будинок, в якому мешкала мати,
в оформлені спадкових прав на нього
йому було відмовлено.

Згідно довідки Новомиколаївського БТІ
від 09 грудня 2013 року право власності на
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 не зареєстровано.

В ході з'ясування обставин справи і
перевірки їх доказами судом було
встановлено, що житловий будинок, в
якому проживала мати позивача, був
збудований в 1966 році самочинно на
земельній ділянці, яка для цієї мети не
була відведена, за відсутності
належного дозволу на його будівництво
та належним чином затвердженого
проекту.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР, чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, громадянин, який
збудував або будує житловий будинок,
здійснив або здійснює його перебудову
чи прибудову без встановленого
дозволу, або без належно затвердженого
проекту, або з істотними відхиленнями
від проекту, або грубими порушеннями
основних будівельних норм і правил, не
вправі розпоряджатись цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України
особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Вищий спеціалізований суд з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
пункті 3.1 інформаційного листа «Про
узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування» від 16 травня 2013 року
№24-7531014-13 зазначив, що статтею 1218 ЦК
України встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку. Якщо за життя
спадкодавець не набув права власності
на житловий будинок, земельну ділянку,
то спадкоємець також не набуває права
власності у порядку спадкування. До
спадкоємця переходять лише визначені
майнові права, які належали
спадкодавцеві на час відкриття
спадщини.

З урахуванням вищезазначеного суд
доходить висновку про те, що спадщина
на житловий будинок АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_3 не відкрилася, оскільки
спадкодавцем ОСОБА_3 за життя не було
набуто право власності на цей житловий
будинок, а відтак вищезазначений
житловий будинок не може бути
предметом спадкування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Позивач жодного доказу на
підтвердження факту належності ОСОБА_3
на праві власності спірного житлового
будинку суду не надав.

З огляду на вищезазначене суд вважає за
необхідне позивачу у задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
Софіївської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Запорізької області через
Новомиколаївський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
А. Г. Риженко