АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Андрейчук
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 07 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про стягнення
невиплаченої заробітної плати,
компенсації за невикористану
відпустку та стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ
«Міський комерційний банк» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, компенсації за невикористану
відпустку та стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 13 серпня 2013 року по 08 серпня 2014 року
він працював начальником відділень №56
та №49 ПАТ "Міський комерційний банк".
Після звільнення роботодавець не
виплатив йому заробітну плату за
серпень 2014 року у сумі 4 050,00 грн. та
грошову компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 10 126,08 грн. Усупереч
поданій ним заяві ПАТ "Міський
комерційний банк" не сплатило кошти
шляхом видачі йому готівки в касі
банку. Просив суд стягнути з
відповідача на його користь
невиплачену при звільненні заробітну
плату у сумі 4 050,00 грн., грошову
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 10 126,08 грн., а також
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні,
розрахований на час ухвалення рішення
у справі.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав до
суду заяву про збільшення позовних
вимог, в якій просив суд стягнути з ПАТ
"Міський комерційний банк" на його
користь невиплачену при звільненні
заробітну плату та грошову компенсацію
за невикористану відпустку у сумі 9 210,04
грн., а також середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
сумі 18 079,49 грн.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду міста Києва від 07 жовтня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
наведених в ній.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з
13 серпня 2013 року до 14 липня 2014 року
працював начальником відділення №56
ПАТ "Міський комерційний банк". 15 серпня
2014 року позивач був переведений на
посаду начальника відділення №49 ПАТ
"Міський комерційний банк" (а. с. 3-4).

Наказом ПАТ "Міський комерційний банк"
від 08 серпня 2014 року за №518-П ОСОБА_1 був
звільнений з роботи за угодою сторін,
за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 3-4).

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, у строки,
зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Як видно зі справи, в день звільнення
позивача ПАТ "Міський комерційний банк"
повернуло ОСОБА_1 належним чином
оформлену трудову книжку. Цього ж дня
відповідач виплатив позивачу належну
йому заробітну плату за серпень 2014
року у сумі 4 050,00 грн. та грошову
компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 10 126,08 грн., що за
вирахуванням податків та зборів склало
11 373,52 грн., зарахувавши вказані грошові
кошти на поточний рахунок НОМЕР_1,
відкритий у Банку на ім'я позивача (а. с.
6, 17-20, 38, 39-40).

Дані обставини позивачем не
оспорюються.

Отже роботодавець своєчасно та у
повному обсязі виплатив позивачеві усі
належні йому при звільненні суми
шляхом зарахування коштів на його
банківський рахунок.

Перерахування відповідачем заробітної
плати на картковий рахунок працівника
без письмової згоди останнього не
свідчить про невиплату з вини Банку
належних звільненому працівникові сум
у строки, передбачені ст.116 КЗпП
України.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про
відсутність підстав для покладення на
ПАТ "Міський комерційний банк"
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України, а тому обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивач не може в повній мірі
розпорядитися коштами, які знаходяться
на його поточному рахунку, в тому числі
і заробітною платою, сплаченою йому за
серпень 2014 року, та грошовою
компенсацію за невикористану
відпустку, не заслуговують на увагу,
оскільки будь-яких доказів, які б
підтверджували дану обставину, ОСОБА_1
ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду не надано. Разом з
тим, як видно з витягу по рахунку на
ім»я позивача, готівка з 01.08.2014 р. Банком
видавалася позивачу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів з моменту проголошення
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: