Справа № 481/1661/13-ц
Провадж.№ 2/481/212/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" квітня 2014 р. Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Васильченко
Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання громадян
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про визнання
відповідача ОСОБА_2 та її малолітнього
сина ОСОБА_3, 2003 року народження такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що відповідачі,
будучи зареєстрованими у вказаному
приміщенні 18.03.2006 року, жодного дня
фактично в ній не проживали. Вона
надала згоду на реєстрацію
відповідачки ОСОБА_2 та її малолітнього
сина у належній їй квартирі, коли та
перебувала у шлюбі з її рідним братом
ОСОБА_4 Однак, відповідач ОСОБА_2
припинила шлюбні відносини з братом,
переїхала проживати окремо від нього
за іншою адресою, її особисті речі в
квартирі відсутні, поштова
кореспонденція на вказану адресу на її
ім'я ніколи не надходила. Протягом
відсутності відповідача ОСОБА_2 без
поважних причин, остання комунальні
послуги не сплачувала, допомогу в
утриманні квартири не надавала, у
зв'язку з чим порушуються її права, як
власника квартири.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, надала суду письмову заяву
про можливість розгляду справи за її
відсутності, заявлені вимоги
підтримала і просила їх задовольнити.
Не заперечувала проти заочного
розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, через
опублікування оголошення про її виклик
в газеті «Рідне Прибужжя» від 20.03.2014
року.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Новобузького державного
нотаріального округу ОСОБА_5 07.04.2005 року
за р./№ 715 та зареєстрованого в
Новобузькій філії ММ БТІ 08.04.2005 року за
р./№ 5123339 власником квартири АДРЕСА_1 є
позивач ОСОБА_1

Як видно з акту депутата Новобузької
міської ради від 27.08.2013 року відповідач
ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 у
вказаній квартирі з дня їх реєстрації,
що мала місце 18.03.2006 року, жодного дня у
ній не проживали.

Згідно вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї
на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не
вся сім'я, то договір найму жилого
приміщення не

розривається, а член сім'ї, який вибув,
втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено,
що у разі відсутності члена сімї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом, член
сімї власника житла втрачає право на
користування цим житлом.

Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 160 СК
України місце проживання дитини,
яка досягла десяти років, визначається
за спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

При цьому зміст вказаної норми
свідчить проте, що місце проживання
дитини визначається за місцем
проживання її батьків.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
власника житлового приміщення мають
право користуватися займаними
приміщеннями нарівні з власником.

Разом з тим, як встановлено при
судовому розгляді справи, ні батько
малолітнього ОСОБА_3, ні його мати -
відповідачка у справі ОСОБА_2 у
спірному приміщенні ніколи не
проживали, не займала спірне
приміщення і сама дитина. Її батьки
проживають відокремлено за різними
адресами, спір між ними щодо визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_3
відсутній, останній проживає разом з
матір'ю.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та її
малолітнього сина ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування спірним
жилим приміщенням, знайшли свої
підтвердження при судовому розгляді
справи, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
суд стягує з відповідача на користь
позивача, понесені останнім та
документально підтверджені судові
витрати (судовий збір), у розмірі 229 грн.
40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання громадян такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
такими, що втратили право
користуватися житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з розглядом справи, в розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко