Справа № 486/1697/14-ц
Провадження № 2/486/738/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 грудня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого
Бобровського І. М.

при секретарі Зацепіній І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнську Миколаївської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "ПриватБанк" в
особі Миколаївської філії до ОСОБА_1
про виселення , -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "ПриватБанк" в особі
Миколаївської філії (далі ПАТ КБ
"ПриватБанк") звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, в якому просить
виселити його з квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
22.03.2005 року між Банком та ОСОБА_1
укладено кредитний договір номер
NKUCGК06150400, згідно з яким відповідач
отримав кредит у розмірі 3 875.00 доларів
США, з кінцевим терміном повернення
21.03.2015 року. В забезпечення виконання
зобов'язань відповідачем за кредитним
договором, між Банком та ОСОБА_1 08.04.2005
року було укладено договір іпотеки №
NKUCGК06150400, згідно якого відповідач надав
в іпотеку нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1. У зв'язку з порушенням
відповідачем умов кредитного договору
Банк звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. 11.02.2014 року судом ухвалено
рішення про задоволення позову. У
зв'язку з відмовою відповідача
добровільно звільнити житлове
приміщення, просить примусово виселити
усіх мешканців.

Сторони в судове засідання не
з'явились, направили суду письмові
заяви, в яких просять слухати справу
без їх участі. Представник позивача
зазначає, що підтримує позовні вимоги,
відповідач вказує, що не визнає позовні
вимоги у зв'язку з мораторієм.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, в зв'язку з неявкою учасників
процесу в судове засідання, фіксування
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
22.03.2005 року між Банком та ОСОБА_1
укладено кредитний договір номер
NKUCGК06150400, згідно з яким відповідач
отримав кредит у розмірі 3 875.00 доларів
США, з кінцевим терміном повернення
21.03.2015 року (а.с. 8-9).

08.04.2005 року було укладено договір
іпотеки № NKUCGК06150400, згідно якого
відповідач надав в іпотеку нерухоме
майно - квартиру АДРЕСА_1(а.с. 10-12).

Згідно рішення колегії суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області від 11.02.2013 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернено стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на праві власності (а.с. 15-17).

Як вбачається з виписки з домової книги
про склад сім'ї від 19.09.2014 року у
квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований та
проживає ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК України
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
(ч.2 ст.40 України "Про іпотеку").

Листом № 30.1.0.0/2-805 від 25.06.2014 року Банк
повідомив відповідача про
необхідність добровільно звільнити
житлове приміщення (а.с. 18), а тому
вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України
та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України
«Про іпотеку» позивачем виконані.

Відповідно до ст.109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що є підстави для виселення
відповідача з квартири АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки.

У зв'язку з чинною дією Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» №1304-VІІ від 03.06.2014 року на час
винесення рішення, інші закони України
з питань майнового забезпечення
кредитів діють з урахуванням його норм.

Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягають понесені ним та
документально підтверджені, судові
витрати за сплату судового збору у
розмірі 243.60 грн. та за забезпечення
доказів в сумі 121.80 грн., всього 365.40 грн..
(а.с. 2-3).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" в особі Миколаївської
філії до ОСОБА_1 про виселення,
задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" судові
витрати в сумі 365 (триста шістдесят
п'ять) гривень 40 коп..

Рішення суду в частині виселення
ОСОБА_1, виконати після втрати чинності
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Рішення може бути оскаржено в судову
палату з цивільних справ апеляційного
суду Миколаївської області, шляхом
подачі апеляційної скарги до
Южноукраїнського міського суду,
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
І. М. Бобровський