Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Олефір О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 3 в м. Біла
Церква цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа: Друга
Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора Київської області
про встановлення факту родинних
відносин та факту належності
правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з вказаною
заявою до суду, в якій просила
встановити факт, що ОСОБА_3, котрий
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 був її - ОСОБА_1 -
чоловіком; встановити факт, що
свідоцтво про право власності на 64/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1 від
09.10.2001 року, видане Білоцерківським
УЖКГ на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дійсно
належить ОСОБА_3, котрий помер
ІНФОРМАЦІЯ_4; встановити факт, що
свідоцтво про одруження, серії НОМЕР_1,
видане Білоцерківським міськбюро ЗАГС
Київської області 26.08.1871 року на ім»я
ОСОБА_3 (російською) та ОСОБА_1
(російською), дійсно належить їй -
ОСОБА_1. Вказану заяву заявник
мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її
чоловік ОСОБА_3, після смерті якого
залишилося спадкове майно у вигляді
32/100 частин житлового домоволодіння
АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж
адресою. 28.10.2012 року вона звернулася до
Другої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори
Київської області з заявою про
прийняття спадщини, на підставі якої
було відкрито спадкову справу № 322/2012
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3.
05.12.2013 року вона звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
видачу їй свідоцтв про право на
спадщину за законом на майно, що
належало її чоловікові, однак, на
вказану заяву державним нотаріусом
Вигівською О.С. їй було видано дві
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії. Зі змісту постанов
вона дізналася, що в свідоцтві про їх
одруження з чоловіком запис зроблено
російською мовою, її післяшлюбне
прізвище зазначене як «ОСОБА_1, але
паспорт виданий їй на прізвище
«ОСОБА_1», що унеможливлює встановлення
належності їй вказаного свідоцтва про
шлюб. Також, нотаріусом виявлено
розбіжності у відмітці про шлюб в її
паспорті, оскільки зазначено про шлюб з
«ОСОБА_3», а в свідоцтві про смерть
вказано - «ОСОБА_3». Крім того,
нотаріусом було встановлено
розбіжності між прізвищем померлого у
свідоцтві про смерть та у
правовстановлюючому документі -
свідоцтві про право власності на 64/100
частин житлового домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме: у свідоцтві про смерть
чоловіка його прізвище вказано як
«ОСОБА_3», а у свідоцтві про право
власності на 64/100 частин житлового
домоволодіння «ОСОБА_1», що
унеможливлює для нотаріуса встановити
факт належності правовстановлюючого
документа на частку житлового
домоволодіння. Заявник зазначає, що
була допущена помилка при перекладі
прізвища чоловіка з російської на
українську мову та помилково записано
прізвище чоловіка в паспорті
громадянина України «ОСОБА_3» замість
вірного «ОСОБА_3». В зв»язку з цим,
заявник просила встановити дані факти,
які потрібні їй для отримання спадщини.

В судовому засіданні 04.02.2014 року
заявниця уточнила заявлені вимоги та
просила суд: встановити факт, що ОСОБА_3,
котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 був її -
ОСОБА_1 - чоловіком; встановити факт, що
свідоцтво про право власності на 64/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1 від
09.10.2001 року, видане Білоцерківським
УЖКГ на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, дійсно
належить ОСОБА_3, котрий помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

В відкрите судове засідання заявниця
не з»явилася, про час розгляду справи
повідомлена належним чином, подала до
суду, через канцелярію суду, письмову
заяву, в якій просила справу за її
заявою розглядати без її участі,
заявлені вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник заінтересованої особи до
суду не з'явилася, про день та час
розгляду справи повідомлені належним
чином, крім того, направили до суду
лист, в якому просили розглянути справу
без участі представника Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновків, які мотивує
наступним.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, серії НОМЕР_2, виданим відділом
ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області. Після його смерті залишилась
спадщина у вигляді 32/100 частин
житлового домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельної ділянки за цією ж адресою, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності від 09.10.2001 року на 64/100
частин житлового домоволодіння
АДРЕСА_1. Спадкоємицею першої черги по
закону являється його дружина -
заявниця ОСОБА_1, яка претендує на
спадкове майно, що підтверджується
копією свідоцтва про одруження між
покійним та заявницею, серії НОМЕР_1,
виданим 26.08.1971 року Білоцерківським
міськбюро ЗАГС Київської області.
Заявниця звернулася до Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області з заявою про прийняття
спадщини, на підставі якої 18.10.2012 року
було відкрито спадкову справу № 322/2012
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3.
В подальшому заявниця звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
видачу їй свідоцтв про право на
спадщину за законом на майно, що
належало її чоловікові, однак, на
вказану заяву державним нотаріусом
Другої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори
Київської області Вигівською О.С. їй
було видано дві постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії за №№ 1884/02-31,
1885/02-31 від 05.12.2013 року. Постановою №
1884/02-31 від 05.12.2013 року Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області заявниці було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частку житлового будинку
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4, так як державним
нотаріусом встановлено розбіжність
між прізвищем померлого у свідоцтві
про смерть та у правовому документі на
частку житлового будинку, а саме
прізвище «ОСОБА_3» у свідоцтві про
смерть та «ОСОБА_3» у свідоцтві про
право власності на 64/100 частин
житлового домоволодіння. Постановою №
1885/02-31 від 05.12.2013 року Другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Київської
області заявниці було відмовлено у
видачі свідоцтва про право власності
на спадщину за законом на майно, яке
належало ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, так як в свідоцтві про
одруження, серії НОМЕР_1, виданого
Білоцерківським міськбюро ЗАГС
Київської області 26.08.1971 року, виданого
на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_1, запис
зроблений російською мовою,
післяшлюбне прізвище спадкоємиці
зазначається як «ОСОБА_1, але паспорт
виданий на ім»я «ОСОБА_1», тобто немає
можливості встановити належність
свідоцтва про шлюб; виявлено
розбіжності у відмітці про шлюб у
паспорті НОМЕР_3, виданому МВ № 1
Білоцерківського МУ ГУ МВС України у
Київській області 17.10.1998 року ОСОБА_1,
зазначений шлюб із ОСОБА_3 з тим, яке
вказане у свідоцтві про його смерть -
ОСОБА_3. В зв»язку з цим, заявниця не
може отримати свідоцтво про право на
спадщину в Другій Білоцерківській
міській державній нотаріальній
конторі Київської області, так як
зазначено вище, прізвище померлого в
даних документах зазначено по різному.

Судом, також, встановлено, що заявниця
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сушково,
Смолянської області,
Монастирищенського району, що
підтверджується копією її паспорта,
серії НОМЕР_4. Відповідно копії
свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5,
виданого повторно 29.05.1984 року відділом
ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому,
Київської області встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква, Київської
області народився покійний ОСОБА_3. В
даному свідоцтві про народження його
прізвище, ім»я та по-батькові вказано
на російській мові як «ОСОБА_3». Згідно
копії свідоцтва про одруження між
покійним та заявницею, серії НОМЕР_1,
виданим Білоцерківським міськбюро
ЗАГС Київської області 26.08.1971 року, яке
виписане російською мовою встановлено,
що 26.08.1971 року було зареєстровано шлюб
між «ОСОБА_3», ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем
м. Біла Церква, Київської області та
«ОСОБА_1», ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м.
Сушково, Смоленської області. Згідно
копії свідоцтва про право власності
від 09.10.2001 року на 64/100 частин житлового
домоволодіння, яке розташоване в
АДРЕСА_1 встановлено, що вказане
свідоцтво було видане ОСОБА_4 - матері
покійного та самому покійному ОСОБА_3, і
відповідно належить їм на праві
приватної власності.

Про те, що вищевказані документи були
видані одним і тим же особам
підтверджується одними і тими ж ім»ями,
та по-батькові як покійного ОСОБА_3, так
і заявниці ОСОБА_1, однією ж і тією ж
датою та місцем їх народження в даних
документах та відповідає віку смерті
ОСОБА_3, який помер в віці 65 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 за життя приходився
заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 -
чоловіком, що підтверджується
матеріалами справи.

Згідно експертного висновку № 056/654-с
від 24.10.2012 року, проведеного
Українським бюро лінгвістичних
експертиз за запитом ОСОБА_1
встановлено, що у практиці
лінгвістичних експертиз також
спостерігаються непоодинокі випадки
документальної фіксації некоректних
форм особових імен під впливом
російської вимови або під графічним
впливом відповідних записів
російською мовою. Наявність у частині
документів записів, що відповідають
чинним нормам, призводить до
виникнення орфографічно відмінних
записів у різних документах однієї
особи та членів однієї родини.
Ідентифікація таких записів
ґрунтується на їх співвіднесенні з
типовими девіаціями, зумовленими
наведеними вище причинами. Українські
записи прізвища ОСОБА_3 (свідоцтво про
смерть, запис ОСОБА_3), ОСОБА_1 (паспорт,
запис ОСОБА_1) та російські записи
ОСОБА_3 (свідоцтво про одруження, запис
російською мовою ОСОБА_3; свідоцтво про
народження, запис російською мовою
ОСОБА_3) у документах, наданих для
експертизи, є ідентичними. Розбіжності
між документальними записами виникли
внаслідок відхилення від
орфографічних норм при міжмовному
(російсько-українському) перетворенні.
Згідно з чинними правилами
рекомендованим українським записом
зазначеного прізвища є ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення, в тому числі
встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до п. 7 Постанови пленуму
Верховного суду України від 31.03.1995 року
№ 5 „ Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", суд вправі розглядати справи
про встановлення родинних відносин,
коли цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, наприклад, якщо
підтвердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах,
що вчиняють нотаріальні дії,
свідоцтва про право на спадщину. Суд не
може відмовити в розгляді заяви про
встановлення факту родинних відносин з
мотивів, що заявник може вирішити це
питання шляхом встановлення
неправильності запису в актах
громадянського стану.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка вказують на
наявність підстав для задоволення
заяви ОСОБА_1 про встановлення факту
родинних відносин та факту належності
правовстановлюючих документів, а саме,
що померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 був за
життя чоловіком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
встановити факт, що свідоцтво про право
власності на 64/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 від 09.10.2001 року, видане
Білоцерківським УЖКГ на ім»я ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, фактично належало ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 256, 259, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між
фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, за життя, був
чоловіком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт належності
правовстановлюючого документу, а саме,
що свідоцтво про право власності на 64/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1 від
09.10.2001 року, видане Білоцерківським
УЖКГ на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_3, фактично
належало ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. В. Жарікова