Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ26 листопада 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГвоздика
П.О.,суддів: Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 26 серпня 2014 року,в с т а н о в и л а:У
вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 28 грудня 2006 року між
банком та відповідачем укладено
кредитний договір № K2H0RX04890038,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 3096 гривень 50
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Посилаючись на те, що відповідач
належним чином не виконував умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 10 липня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 39 240 гривень 84
копійки, з яких: 3 096 гривень
50 копійок - заборгованість за
кредитом, 14 707 гривень 29 копійок -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 501 гривня
60 копійок - заборгованість з комісії
за користування кредитом, 18 590 гривень 65
копійок - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за кредитним договором, а
також 500 гривень - штраф (фіксована
частина) та 1 844 гривні 80 копійок
(процентна складова), яку позивач
просив стягнути з відповідача на свою
користь. Рішенням
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 26 серпня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено. У
касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права. Заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
позивача, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного. Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК
України не надано доказів на
підтвердження отримання відповідачем
коштів від банку чи перерахування їх на
певний рахунок. Проте з такими
висновками судів погодитись не
можна.За вимогами статей 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу відповідно
до норм матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або керуючись загальними
засадами і змістом законодавства
України. Обґрунтованим визнається
рішення, у якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. При ухваленні рішення суд
зобов'язаний з'ясувати питання,
зокрема, щодо: наявності обставин
(фактів), якими обґрунтовувалися вимоги
і заперечення, та навести докази на їх
підтвердження; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. Вказані
вимоги судами не дотримано. Згідно із ч.
4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Поклавши в основу рішення
пояснення відповідача про викрадення
паспорта та дані про його місце роботи
станом на 28 грудня 2006 року, суд першої
інстанції не звернув уваги на
відсутність в матеріалах справи
доказів на підтвердження втрати або
викрадення паспорта відповідачем
відповідно до Порядку оформлення і
видачі паспорта громадянина України,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 13 квітня
2012 року № 320, не сприяв з'ясуванню
дійсності підпису відповідача у
кредитному договорі згідно з вимогами
ст. 143 ЦПК України, не перевірив дані про
місце роботи на час укладення договору
та дійшов передчасного висновку про
відмову у позові. Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
на вказані порушення уваги не звернув
та помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін. Наведене
свідчить про те, що ухвалені у справі
судові рішення ґрунтуються на
припущеннях, а не на доказах відповідно
до норм ст. 60 ЦПК України. Згідно з ч. 2
ст. 338 ЦПК України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення судом
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ураховуючи, що
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи,
повністю не встановлені, судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.Керуючись ст. ст.
336, 338 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а:Касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
задовольнити. Рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 26 серпня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції. Ухвала оскарженню не
підлягає. Головуючий

П.О. Гвоздик
Судді:
Є.П.
Євграфова
В.І. Журавель

І.М. Завгородня
Ю.Г.
Іваненко