Справа № 363/4510/14-ц Головуючий у І
інстанції Чірков Г.Є.Провадження №
22-ц/780/6844/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 47
УХВАЛА

Іменем України

2 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Вишгородського районного
суду Київської області від 5 листопада
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Вишгородська районна нотаріальна
контора Київської області про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про встановлення факту
проживання однією сім'єю без державної
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та визнання
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя депозитний вклад згідно
договору № SAMDNWFD600 від 8 січня 2014
року.

Ухвалою судді Вишгородського
районного суду Київської області від 5
листопада 2014 року позов повернуто
позивачеві для подання до належного
суду.

Не погоджуючись із даною ухвалою, 10
листопада 2014 року позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати, з мотивів порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, а саме правил підсудності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід задовольнити частково з наступних
підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 109 ЦПК
України позови до фізичних осіб
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування.

Разом з тим законодавець визначив
підсудність справ за вибором позивача,
зокрема ч. 8 ст. 110 ЦПК України
передбачає, що позови, що виникають з
договорів, у яких зазначено місце
виконання або виконувати які через їх
особливість можна тільки в певному
місці, можуть пред'являтися також за
місцем виконання цих договорів.

Як убачається з матеріалів справи,
встановлення факту проживання однією
сім'єю без державної реєстрації шлюбу з
померлим ОСОБА_4 позивачу необхідно для
визнання об'єктом спільної сумісної
власності подружжя депозитного вкладу
згідно договору № SAMDNWFD600 від 8
січня 2014 року укладеного з відділенням
філії ПАТ КБ «Приват Банк», що
знаходиться за адресою: Київська
область, м. Вишгород, вул. Мазепи, 8.

Таким чином висновок суду першої
інстанції про те, що позов пред'явлено з
порушенням правил підсудності, зокрема
ч. 1 ст. 109 ЦПК України, є
необґрунтованим, оскільки
встановлення факту, що має юридичне
значення випливає з договірних
відносин спадкодавця щодо депозитного
вкладу і тому дає підстави вважати, що
спір повинен вирішуватися за місцем
виконання цього договору, тобто за
територіальною підсудністю
Вишгородського районного суду
Київської області.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суддя на
викладене уваги не звернув, належним
чином не з'ясував заявлені вимоги
позову та дійшов помилкового висновку
про повернення позову для подання до
належного суду з підстав порушення
правил підсудності.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 210 ЦПК України
ухвала суду, що постановляється як
окремий документ, складається з
вступної частини із зазначенням часу і
місця її постановлення, прізвища та
ініціалів судді, прізвища та ініціалів
секретаря судового засідання, імен
(найменувань) сторін та інших осіб, які
брали участь у справі, а також предмета
позовних вимог.

У порушення вимог процесуального
закону у вступній частині оскаржуваної
ухвали відсутні анкетні дані про
головуючого суддю, який перевіряв
позовну заяву на предмет відповідності
вимогам ст. 119-120 ЦПК України, що
свідчить про порушення встановленого
порядку постановлення ухвали, як
однієї із форм судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала скасуванню з передачею питання
про відкриття провадження по справі до
суду першої інстанції, відповідно до
вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки
ухвала постановлена з порушенням вимог
процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 110, 122, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Вишгородського районного
суду Київської області від 5 листопада
2014 року скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий

Судді: