Провадження № 2/161/5024/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі головуючого судді - Присяжнюк
Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом
до ОСОБА_3 про виселення. Свій позов
мотивує тим, що 11 червня 2013 року,
позивач придбав у відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 3/4 частин двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1 а інша 1/4 частки
вказаної квартири належала йому на
праві власності, таким чином став
власником усієї квартири. З моменту
укладення договору купівлі-продажу
відповідач зобов'язався до 11 червня 2013
року виселитися із квартири та
передати ключі власнику. Однак ОСОБА_3
добровільно відмовляється це зробити.
Крім того він чинить йому перешкоди в
користування його власністю, зловживає
спиртними напоями, постійно влаштовує
сварки, ображає його близьких, вчиняє
дії щодо знищення його майна. Таким
чином вважає, що оскільки відповідач
отримав грошові кошти за частку у
спірній квартирі, зобов'язався
виселитися із цього житла так як
спільне життя разом є неможливим, але
добровільно цього не хоче виконувати,
тому просить виселити відповідача із
квартири.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позов підтримали, додатково суду
пояснили, що між сім'єю позивача та
відповідачем постійно виникають
сварки та скандали, внаслідок чого
спільне проживання було не можливе. Для
врегулювання відносин була досягнута
домовленість з відповідачем про
купівлю його частки у спірній квартирі
із його зобов'язанням виселитися на що
відповідач ОСОБА_3 дав свою згоду. Таким
чином 11 червня 2013 року у нотаріуса був
укладений догові купівлі-продажу, на
підставі якого відповідач продав свою
частку у спірній квартирі позивачу та
отримав грошові кошти, однак
добровільно виселитися він не хоче.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
позов не визнали. Додатково суду
пояснили, що відповідач ОСОБА_3 не знав
про укладення 11 червня 2013 року договору
купівлі-продажу спірної квартири, він
думав, що у нотаріуса підписує заповіт
та заповідає свою частку ОСОБА_1,
грошових коштів за частку у квартирі не
отримував, а тому вважає, що його ввели
в оману та просять відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені у справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення з
врахуванням наступного.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
? частки двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1 (а.с.5-6,8). Як вбачається із копії
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, позивачу належить
також 1/4 частка вищевказаної квартири
(а.с.7).

Таким чином ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Водночас, із п. 1.6. договору
купівлі-продажу вбачається, що
продавці - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач
ОСОБА_3 зобов'язалися звільнити
квартиру від майна та передати ключі
покупцю ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Вказаний договір на час вирішення
даного спору не визнаний недійсним та є
чинним.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3
зареєстровані в АДРЕСА_1, що
підтверджується копією будинкової
книги (а.с.9-13).

Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право
власності є непорушним. Ніхто не можу
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150
Житлового кодексу України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів сім'ї, інших осіб і
має право розпоряджатися своїм майном
на власний розсуд. Обмеження чи
втручання у право власності можливе
лише на підставах, передбачених
законом.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами склалися неприязні стосунки,
що унеможливлюють спільне проживання в
одній квартирі. Даний факт
стверджується заявами ОСОБА_6 - матері
позивача до Луцького міського відділу
УМВС України у Волинській області на
неправомірну поведінку ОСОБА_7 та
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи. (а.с. 68-70). Крім того
на підставі рішення Луцького
міськрайонного суду від 15 серпня 2014
року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
розірваний. Даним рішенням встановлена
та обставина, що сторони подружніх
відносин не підтримують, тривалий час
разом не проживають, спільного
господарства не ведуть, відповідач
зловживає спиртними напоями, шлюб
існує формально (а.с.71).

Відповідач ОСОБА_3 не є членом сім'ї
власника житла в розумінні ст. 156 ЖК
України та ст. 405 ЦК України, та не є
співвласником вищевказаної квартири,
оскільки його право власності
припинилося із укладенням
вищевказаного договору
купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
слід задовольнити та виселити ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243, 60 грн. сплаченого судового
збору.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України та на підставі ст. 150 ЖК України,
ст.ст. 321, 383 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без
надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.