ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4354/14-ц
Провадження № 2/362/2307/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого -
судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Даниленко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просить суд стягнути з останньої на
свою користь борг за договором позик в
сумі 64 760 гривень, проценти за
користування позики в сумі 44 000 гривень
та витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1087 гривень.

Вказуючи на те, що 12.09.2013 року між
нею та відповідачем було укладено
договір позики, згідно якого вона
надала ОСОБА_3 кошти в сумі 5000 доларів
США, які остання зобов'язувалась
повернути готівкою протягом трьох днів
з моменту пред'явлення позикодавцем
вимоги про це та сплатити відсотки за
користування коштами в розмірі 10% від
суми позики за кожен місяць
користування коштами.

Позивачка, посилаючись на те, що
28.08.2014 року вона пред'явила до
відповідача письмову заяву завірену
нотаріусом про повернення боргу, яку
остання проігнорувала, до
сьогоднішнього часу ухиляється від
виконання грошового зобов'язання,
просила суд стягнути суму боргу та
судові витрати за рішенням суду.

ОСОБА_2 та його представник в судовому
засіданні вимоги позову підтримали та
просили суд їх задовольнити в повному
обсязі.

ОСОБА_3 вимоги позову визнала,
пояснивши, що вона дійсно отримувала
від позивача дану суму позики та
зобов'язується її повернути.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом установлено, що 17 вересня 2013 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
договір позики, посвідчений приватним
нотаріусом Васильківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 за реєстровим номером
1471, відповідно до умов якого ОСОБА_2
передала у власність ОСОБА_3 40 000
гривень, що на дань укладання договору
еквівалентно 5000 доларів США, які
остання зобов'язувалась повернути
готівкою протягом трьох днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це (а.с.4).

Разом з тим, у відповідності до
положень п. 3 Договору позики за кожен
місяць користування грошовими коштами
починаючи з 18.10.2013 року, позичальник
зобов'язаний сплатити позикодавцю 10
(десять) процентів від зазначеної суми.
За домовленістю сторін виплата
процентів за користування грошовими
коштами здійснюється позичальником
одноразово - в момент повернення суми
позики.

Як встановлено судом в судовому
засіданні до теперішнього часу ОСОБА_3
не повернула позивачу суму позики,
відсотки за користування позикою, чим
порушила встановлені договором позики
умови.

В зв'язку з цим, 28.08.2014 року позивачка
змушена була звернутися до приватного
нотаріуса Васильківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 з заявою, в якій просила
передати ОСОБА_3 повідомлення про
існування боргу за договором позики,
необхідність її погашення разом з
різницею на яку збільшився курс долару
США з моменту укладання договору, а
також сплату нарахованих відсотків за
10 місяців користування позикою. Того ж
дня заява була направлена за адресою
проживання відповідача (а.с.6,7).

Даний факт також стверджується
Свідоцтвом, посвідченим приватним
нотаріусом Васильківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 за реєстровим номером
1216 від 11.09.2014 року (а.с.5).

З огляду Довідки Васильківського
відділення КРД «Райффайзен Банк Аваль»
№ Р1-В11/02-545 від 11.09.2014 року по курсу НБУ
стан долара США станом на 11.09.2014 року
становить 1295,1794 за 100 доларів США (а.с.8).

З огляду розрахунку, що міститься в
позові, сума заборгованості на момент
подачі позову до суду становить 108 760
гривень, з яких: 64 760 гривень -
заборгованість за договором позики, 44
000 гривень борг по процентах за
користування позикою.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Судом встановлено, що укладеними між
позивачем та відповідачем договорам
позики їх безпроцентність не
передбачена. Оскільки цими договором
розмір процентів, які відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу,
визначений, їх розмір має визначатися
на підставі договору позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк в та в порядку, що
встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду
України у п. 24 постанови від 12 червня
2009 року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову
вимогам закону не суперечить, права
третіх осіб не порушує, позов ОСОБА_2
підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що у судовому
засіданні на підставі зібраних по
справі доказів установлено, що ОСОБА_3
не виконала взяте на себе зобов'язання
за укладеним із ОСОБА_2
договором позики, взяті у борг кошти не
повернула, суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за
договором позики, відсотків, яке
виражено у національній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
оскільки судове рішення
задовольняється у повному обсязі на
користь позивача, понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 174,
209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.
526, 625, 1046-1053 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 64 760 грн.
боргу за договором позики, 44 000 грн.
десять відсотків за користування
коштами, 1 087 судового збору та 20 грн.
витрат з розглядом судової справи, а
всього 109 867 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 28
листопада 2014 року.

Суддя
Г.М. Лебідь-Гавенко