Ухвала

17 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хартрон-Віоліс»,
треті особи: ОСОБА_4, управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області, про
визнання незаконним та скасування
наказу про переведення, встановлення
нового штатного розкладу, зобов'язання
надати довідку про доходи, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
період з 10 листопада 2005 року по 29 квітня
2013 року працювала головним бухгалтером
у товаристві з обмеженою
відповідальністю «Хартрон-Віоліс»
(далі - ТОВ «Хартрон-Віоліс») з
посадовим окладом згідно штатного
розпису в розмірі 4000 грн. У липні
2012 року вона захворіла та вимушена була
піти на лікарняний, на якому перебувала
76 днів, крім цього у зв'язку з
необхідністю у додатковій
реабілітації в листопаді 2012 року пішла
у відпустку без збереження заробітної
плати. У листопаді 2012 року під загрозою
звільнення їй було запропоновано
підписати наказ від 16 липня 2012 року №
15-а про тимчасове переведення з 01
жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року на
посаду бухгалтера із зменшенням
посадового окладу до 1200 грн., що вона і
зробила. У січні 2013 року
позивачу була надана чергова відпустка
на 26 календарних днів, проте відпускні
на час виходу у відпустку не були
виплачені. У березні 2013 року
вона написала заяву про надання
невикористаної відпустки за
2011 рік тривалістю 26 календарних днів. У
квітні 2013 року, після повернення з
останньої відпустки, ОСОБА_3 не
допускали до робочого місця, тому вона
25 квітня 2013 року надіслала поштою заяву
про звільнення за власним бажанням.
Наступного дня вона знов написала
заяву про звільнення за власним
бажанням з 29 квітня 2013 року, на підставі
якої був виданий наказ від 26
квітня 2013 року № 5/04 «Про звільнення
головного бухгалтера». На час
звільнення відповідач не провів з
позивачем повного розрахунку: не в
повному обсязі виплатив заробітну
плату за грудень 2012 року,
січень-квітень 2013 року, компенсацію за
дні невикористаної відпустки у 2013 році.
Відповідач 20 червня 2013
року частково здійснив розрахунок у
розмірі 7312 грн. Вважає, що
протизаконними діями відповідача їй
було завдано моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 12
грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ
«Хартрон-Віоліс» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 26
квітня 2013 року по 20 червня 2013 року в
розмірі 2812,48 грн. Стягнуто з ТОВ
«Хартрон-Віоліс» на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди 500 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат. У задоволенні решти позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 06 березня
2014 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволені позову про скасування
пункту 1 наказу № 15-а від 16 липня 2012 року
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про задоволення вказаних
вимог. Визнано незаконним та скасовано
пункт 1 наказу № 15-а від 16 липня 2012 року
про тимчасове переведення ОСОБА_3 на
посаду бухгалтера з 01 жовтня по
31 грудня 2012 року. Рішення місцевого
суду в частині стягнення моральної
шкоди змінено, збільшено її розмір до
1000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
рішення місцевого та апеляційного
судів залишені без змін.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема статей 32, 103 КЗпП України.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на:

Заява про перегляд судового рішення
до суду надійшла разом із клопотанням
про поновлення строку на її подання. На
підставі ч. 3 ст. 356 ЦПК України
клопотання підлягає задоволенню, а
процесуальний строк поновленню,
оскільки причини пропуску строку,
вказані заявником, є поважними.

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 червня 2013
року, від 20 березня 2013 року та рішенні
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 липня 2012 року норми
матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувались у
справах, правовідносини в яких є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Отже, заява ОСОБА_3 про перегляд
судового рішення не містить ознак, які
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду судових
рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк для подачі заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Хартрон-Віоліс»,
треті особи: ОСОБА_4, управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області, про
визнання незаконним та скасування
наказу про переведення, встановлення
нового штатного розкладу, зобов'язання
надати довідку про доходи, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня
2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська