АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2603/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Брага А. В. Доповідач - Демченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_2, публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з уточненим позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
„ПриватБанк") про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, мотивуючи тим, що 02 квітня 2008
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним
було укладено кредитний договір
№DNUHGI, відповідно до якого він
отримав кредит у розмірі 530.250 грн., зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,00% річних на суму
залишку за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 02 квітня 2020 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
даним кредитним договором він та ПАТ КБ
«ПриватБанк» 02 квітня 2008 року уклали
договір іпотеки №DNUHGI, за яким він
надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що під час ознайомлення в
Красногвардійському районному суді
м.Дніпропетровська з матеріалами
цивільної справи за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до нього про звернення
стягнення, дізнався про подвійне
підвищення відсоткової ставки. Перше
підняття процентної ставки з 15,00%
річних до 25,08% річних відбулося 02 серпня
2008 року, друге підвищення до 30,00% річних
01 лютого 2009 року, тобто у порівнянні з
першопочатковою ставкою, відбулося
збільшення відсотків у двічі.

Посилаючись, що збільшення розміру
процентної ставки за кредитним
договором суперечить положенням ч.2
ст.10561 ЦК України, ч.2 ст.55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
ст.6 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», просив визнати дії
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення
відсоткової ставки від 02 серпня 2008 року
та від 01 лютого 2009 року за кредитним
договором №DNUHGI, укладеним між ним
та відповідачем, неправомірними та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок заборгованості за даним
кредитним договором за ставкою, що
діяла на момент укладання договору.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
підвищення відсоткової ставки з 01
лютого 2009 року за договором про
іпотечний кредит №DNUHGI від 02
квітня 2008 року неправомірними та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок заборгованості за даним
договором про іпотечний кредит за
ставкою 25,08%. Вирішено питання стосовно
судових витрат. В іншій частині позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2014
року в частині відмови в позові
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалити
нове рішення, яким змінити рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
в частині визнання неправомірними дій
щодо підвищення процентної ставки до 30%
та здійснення перерахунку за ставкою
25,08% і в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів находить, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає
задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ КБ
«ПриватБанк» підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які буди досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5)чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6)як розподілити між
сторонами судові витрати; 7)чи є негайні
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8)чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що

02 квітня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк) та ОСОБА_2 було
укладено договір про іпотечний кредит
№DNUHGI, за умовами якого
позичальник отримав кредит в розмірі
530.250 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00%
річних, з кінцевим терміном повернення
02 квітня 2020 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за даним договором про
іпотечний кредит 02 квітня 2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був
укладений іпотечний договір
№DNUHGI. Предметом іпотеки є
квартира АДРЕСА_1.

Пунктом 8.9 договору про іпотечний
кредит сторони домовилися, що за
умовами цього договору може бути
встановлений новий розмір відсоткової
ставки за користування кредитом у разі
настання будь-якої із обставин,
передбачених цим підпунктом.

Відповідно до вимог ст.651 ЦК України
сторони погодили, що протягом дії цього
договору кредитор відповідно до умов
договору може змінити розмір
відсоткової ставки в сторону
збільшення у разі настання будь-якої із
наступних обставин, а саме: порушення
позичальником кредитної дисципліни
(тобто, неналежного виконання умов
цього договору та/або умов договорів,
за яким надано забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором); та/або погіршення
фінансового стану позичальника,
документально підтвердженого в
результаті щорічного моніторингу, що
проводиться кредитором відповідно до
внутрішніх нормативних документів на
підставі довідки про доходи, тощо, а
також даних по виконання позичальником
кредитної дисципліни, тобто,
своєчасного погашення заборгованості
та/або виконання інших зобов'язань, цим
договором; та/або здійснення поточних
коливань відсоткових ставок за
вкладами та/або кредитами, або зміни у
грошово-кредитній політиці НБУ;
підвищення ставки за кредитами
кредиторів України у відповідній
валюті (по статистиці НБУ); підвищення
ставки, більш, ніж на 3 відсоткових
пункту за бланковими кредитами
«овертнайт» НБУ з дати укладення цього
договору чи останнього перегляду
відсоткової ставки.

Сторони погодили, що при настанні
будь-якої із обставин, передбачених цим
пунктом договору, кредитор може
збільшити розмір відсоткової ставки за
договором в наступному порядку, а саме:
кредитор не пізніше ніж за 14
календарних днів до дня зміни розміру
відсоткової ставки в сторону
збільшення повідомляє позичальника
про встановлення нової відсоткової
ставки, із зазначенням розміру та дати
початку дії такої ставки, шляхом
направлення поштою відповідного
рекомендованого листа (повідомлення
кредитору) за адресою позичальника, що
вказана у цьому договорі, або за іншою
адресою, яку позичальник письмово
повідомив кредитору при зміні адреси;-
такий новий розмір відсоткової ставки
за цим договором починає
застосовуватися з дати, що буде вказана
у повідомленні кредитору до
позичальника, без укладення сторонами
відповідної угоди про внесення змін до
цього договору.

Згідно п.п.5.3.2 позичальник зобов'язався
сплачувати відсотки за користування
кредитом відповідно до умов договору.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з п.3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року №168 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за №541/13808,
банки мають право змінювати процентну
ставку за кредитом лише в разі настання
події, не залежної від волі сторін
договору, яка має безпосередній вплив
на вартість кредитних ресурсів банку.
Однією з таких підстав є підвищення
облікової ставки Національного банку
України та нестабільність курсової
політики.

Згідно Постанови Правління
Національного банку України «Про
регулювання грошово-кредитного ринку»
від 21 квітня 2008 року №107 з 30 квітня 2008
року змінилася облікова ставка
Національного банку України, яка стала
дорівнювати 12% річних.

Листами від 26 червня 2008 року на адресу
позивача банком були направлені
повідомлення про зміну відсоткової
ставки за договором про іпотечний
кредит №DNUHGI від 02 квітня 2008 року,
а саме з 15,00% на 25,08% річних, починаючи з 02
серпня 2008 року. У разі незгоди
позичальника з такими змінами умов
договору, було запропоновано в строк не
пізніше за сім календарних днів до дати
начала дії нової ставки надати
письмове повідомлення про свою незгоду
із змінною ставкою. Роз'яснено, що при
отриманні від нього письмової незгоди
зі змінною ставкою, банк вимушений
діяти згідно п.8.9 договору про
іпотечний кредит (а.с.41-42,43-44,45-46,47-48).

Таким чином, позивачеві у передбачений
договором про іпотечний кредит спосіб
надіслано письмове повідомлення про
зміну процентної ставки, відповідно до
п.8.9 договору про іпотечний кредит,
однак на виконання умов договору він не
відмовився від користування послугами
банку, не повернув достроково кредит та
нараховані проценти у повному обсязі і
продовжив користуватися послугами
банку.

На підставі наведеного колегія суддів
приходить до висновку, що районний суд
обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в
задоволенні позову про визнання дій
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення
відсоткової ставки від 02 серпня 2008
року, а тому рішення в цій частині
підлягає залишенню без змін.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на те, що він не отримував жодного
рекомендованого листа, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки в
матеріалах справи знаходяться реєстри,
які свідчать про направлення на адресу
позивача листів рекомендованою поштою,
у яких його повідомлено про зміну з 02
серпня 2008 року процентної ставки за
договором про іпотечний кредит
(а.с.41-42,45-46).

09 січня 2009 року листом від 31
грудня 2008 року на адресу місця
проживання позивача банком було
направлено повідомлення про зміну
відсоткової ставки за договором про
іпотечний кредит №DNUHGI від 02
квітня 2008, а саме з 25,08% на 30,00% річних,
починаючи з 01 лютого 2009 року. У разі
незгоди позичальника з такими змінами
умов договору, було запропоновано в
строк не пізніше 20 січня 2009 року надати
письмове повідомлення про свою незгоду
із зміненими умовами кредитування та
погасити заборгованість за договором
про іпотечний кредит в повному обсязі
(а.с.49-50,51-52).

25 грудня 2008 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» постановлено
розпорядження №Э.40.0.0/1-20 про зміну
відсоткової ставки по діючим кредитам
бізнесу «Іпотечне кредитування», «Авто
в кредит», які видані в гривнях, де
зазначено про підвищення відсоткової
ставки до 30% річних з 01 лютого 2009
року(а.с.53-55).

Наказом №КТ-БТ-СП-2009-1/1 від 05 січня
2009 року по ПАТ КБ «ПриватБанк» про
зміну відсоткової ставки по діючим
кредитам бізнесу «Іпотечне
кредитування», «Авто в кредит»,
Мікрокредитування, виданим в гривнях
підвищені з 01 лютого 2009 року відсоткові
ставки до 30% (а.с.56-58).

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.28 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» №5 від 30
березня 2012 року, при вирішенні питання
щодо правомірності підвищення банком
чи іншою фінансовою установою
процентної ставки суди повинні
розрізняти умови кредитного договору,
які встановлюють односторонню зміну
умов договору, від умов договору, що
встановлюють погоджену сторонами
процедуру зміни договору шляхом
прийняття позичальником пропозиції
кредитора про зміну умов договору
відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або
в порядку, визначеному частиною шостою
статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є
односторонньою зміною умов договору та
не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна
розміру фіксованої процентної ставки
залежно від зміни обставин кредитного
ризику (неукладення договору
страхування, припинення договору
застави/іпотеки тощо), якщо в
кредитному договорі визначено
обставини, за якими застосовується
інша фіксована процентна ставка, та її
розмір. При підвищенні процентної
ставки з'ясуванню підлягають визначена
договором процедура підвищення
процентної ставки (лише повідомлення
позичальника чи підписання додаткової
угоди тощо); дії позичальника щодо
прийняття пропозиції кредитора тощо.

Договір про іпотечний кредит,
укладений сторонами 02 квітня 2008 року,
містить умови, згідно яких банк має
право в односторонньому порядку
підвищувати розмір процентної ставки.
Таке положення відповідало змісту
чинного на час його укладення
цивільного законодавства, зокрема, ч.1
ст.212 ЦК України та ч.1 ст.651 ЦК України,
за якими сторони договору можуть
передбачити можливість односторонньої
зміни його умов за визначених підстав
та у встановлених межах. Позивач зі
свого боку погодився з такими умовами
договору, підписавши його особисто,
заперечень проти них на той час не мав.
Крім того, йому була надана можливість
відмовитися від подальшого виконання
договору на змінених умовах шляхом
повернення суми кредиту.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачеві було направлено
повідомлення про зміну процентної
ставки, відповідно до п.8.9 договору про
іпотечне кредитування, однак на
виконання умов договору він не
відмовився від користування послугами
банку, не повернув достроково кредит та
нараховані проценти у повному обсязі
відповідно до пропозиції, викладеної в
листі банку про підвищення процентної
ставки, і продовжив користуватися
послугами банку.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Статтею 10561 ЦК України передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також що умова договору щодо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.

Закон України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського владу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року, яким ЦК
України доповнено ст.10561, набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Встановлено, що рішення про збільшення
розміру процентів прийнято банком 05
січня 2009 року, тобто до набрання
чинності Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо заборони банкам змінювати
умови договору банківського владу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», відповідно до якого
встановлений договором розмір
процентів не може бути збільшений
банком в односторонньому порядку.

Відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» про зміну відсоткової
ставки за споживчим кредитом споживач
повідомляється кредитодавцем письмово
протягом семи календарних днів з дати
її зміни.

З матеріалів справи видно, що датою
зміни розміру процентів за договором
про іпотечний кредит банком визначено
01 лютого 2009 року, про таку зміну банк
повідомив позивача рекомендованим
листом ще на початку січня 2009 року,
тобто до дати зміни розміру процентів.

Таким чином, встановивши, що банк
прийняв рішення про збільшення розміру
процентів за договором про іпотечний
кредит відповідно до умов договору й до
набрання чинності Законом, яким
встановлено заборону збільшення
банком розміру процентів в
односторонньому порядку, та про це
повідомив позивача в передбачений
Законом України «Про захист прав
споживачів» строк, тому порушень
закону зі сторони банку не має.

Укладаючи договір про іпотечне
кредитування, позивач в тому числі
надав згоду на несення саме
позичальником усіх валютних ризиків
під час виконання зобов'язань.

Збільшення процентної ставки за
договором про іпотечний кредит в
односторонньому порядку було
правомірним, оскільки договір укладено
сторонами на власний розсуд із
дотриманням вимог чинного на той час
законодавства (квітень 2008 року) та з
повідомленням позичальника в порядку,
встановленому кредитним договором.
Рішення банку про підвищення
процентної ставки з 01 лютого 2009 року
прийнято до набрання чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського владу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким ЦК України доповнено
ст.10561, а тому зазначені норми не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

З'ясувавши обставини справи та давши
належну правову оцінку зібраним
доказам, колегія суддів приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_2 про
визнання дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
підвищення відсоткової ставки від 01
лютого 2009 року задоволенню не
підлягають, а тому рішення суду першої
інстанції в цій частині необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 16 січня 2014 року
в частині визнання дій публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» щодо визнання
підвищення відсоткової ставки з 01
лютого 2009 року за договором про
іпотечний кредит №DNUHGI від 02
квітня 2008 року, що був укладений між
ОСОБА_2 та публічним акціонерним
товариством комерційного банку
«ПриватБанк» та зобов'язання
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»
здійснити перерахунок заборгованості
за даним договором про іпотечний
кредит за ставкою 25,08% скасувати і цій
частині позову ОСОБА_2 відмовити.
Скасувати стягнення судових витрат з
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
користь держави в розмірі 121 грн.80 коп. В
іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: