У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:
Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Писаної
Т.О.,Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Кредо» до ОСОБА_6, Приватного
акціонерного товариства «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп», третя особа -
ОСОБА_8 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 24 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Товариство з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо» (далі −? ТДВ «СК
«Кредо») звернулося до суду із вказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначило, що 28 вересня 2010 року
приблизно о 10 год. 20 хв. на 180 км
автодороги Донецьк −? Маріуполь
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі −? ДТП) за участю автомобіля
ГАЗ-3302, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля «Шевроле Еванда», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до
постанови Мар'їнського районного суду
Донецької області від 12 листопада 2010
року ОСОБА_6 визнано винним та
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Керований ОСОБА_6
транспортний засіб ГАЗ-3302, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, на праві
власності належить ОСОБА_8 та за
договором добровільного страхування
наземного транспорту від 21 липня 2010
року № АМК - 223/10 застраховано власником
у ТДВ «СК «Кредо».

Внаслідок зазначеної
ДТП ОСОБА_8 було спричинено майнову
шкоду у розмірі 17 843 грн 05 коп., сума якої
підтверджена звітом про проведення
автотоварознавчої експертизи від 16
грудня 2010 року № 089.

ТДВ «СК «Кредо»
визнало ДТП страховим випадком, на
підставі чого за заявою ОСОБА_8
здійснило виплату страхового
відшкодування у сумі 16 673 грн 05 коп., а
тому позивач вважає, що з моменту
виплати страхового відшкодування у
нього виникло право вимоги до ОСОБА_6, у
зв'язку з чим просив суд стягнути з
ОСОБА_6 на свою користь грошові кошти у
розмірі 16 673 грн 05 коп.

Рішенням Мар'їнського
районного суду Донецької області від 10
квітня 2013 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Донецької області від 24 липня 2013
року рішення Мар'їнського районного
суду Донецької області від 10 квітня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ТДВ «СК «Кредо» сплачене
страхове відшкодування у сумі 16 673 грн 05
коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свої доводи
порушенням судом першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції керувався тим, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 була застрахована і згідно з
полісом від 02 вересня 2010 року № 76561277
ліміт відповідальності за шкоду,
завдану майну, встановлено у договорі 50
000 грн. Відповідальність ОСОБА_6 настає
за умови, що сума завданих збитків
перевищує ліміт відповідальності.
Докази того, що позивач звертався до
Приватного акціонерному товаристві
«УСК «Княжа Вієна Іншурас Груп» (далі
−? ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншурас
Груп»), та йому було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування, в
матеріалах справи відсутні, а тому
позовні вимоги до ОСОБА_6
необґрунтовані та передчасні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд апеляційної
інстанції керувався тим, що оскільки
страховиком виплачено ОСОБА_8 страхове
відшкодування, то відповідно до вимог
ст. 27 Закону України «Про страхування»
та ст. 993 ЦК України до страховика
перейшло право вимоги на отримання від
ОСОБА_6, як особи, з вини якої сталась
ДТП, суми виплаченого страхового
відшкодування.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна, оскільки вони
зроблені при неповному з'ясуванні
обставин справи та з порушенням норм
процесуального та матеріального
закону.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28 вересня 2010 року
приблизно о 10 год. 20 хв. на 180 км
автодороги Донецьк −? Маріуполь
сталася ДТП за участю автомобіля
ГАЗ-3302, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та
автомобіля «Шевроле Еванда», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до
постанови Мар'їнського районного суду
Донецької області від 12 листопада 2010
року ОСОБА_6 визнано винним та
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Внаслідок пошкодження транспортного
засобу ГАЗ-3302, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, його власнику ОСОБА_8 була
спричинена матеріальна (майнова) шкода,
характер та обсяг якої підтверджується
довідкою ДАІ від 28 вересня 2010 року,
протоколом фіксації пошкоджень від 29
вересня 2010 року, звітом про проведення
автотоварознавчої експертизи
пошкодженого транспортного засобу від
16 грудня 2010 року № 089, за якими вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу склала 17 843 грн 05
коп. (а. с. 15−?26).

На момент ДТП транспортний засіб
ГАЗ-3302, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, за договором добровільного
страхування наземного транспорту від 21
липня 2010 року № АМК - 223/10 застраховано
власником у ТДВ «СК «Кредо».

ТДВ «СК «Кредо» визнало ДТП страховим
випадком, на підставі чого за заявою
ОСОБА_8 здійснило виплату страхового
відшкодування в сумі 16 673 грн. 05 коп.

Розглядаючи зазначений спір, суд
апеляційної інстанції застосував
норми Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», однак не
звернув уваги, що між сторонами існують
договірні правовідносини, що виникли
із договору добровільного страхування
від 21 липня 2010 року № АМК - 223/10,
укладеного між ОСОБА_8 та ТДВ «СК
«Кредо» та врегульовані Законом
України «Про страхування».

Розглядаючи спір суд апеляційної
інстанції не врахував, що згідно з
умовами додаткової угоди від 10 вересня
2010 року № 1 до договору від 21 липня 2010
року № АМК - 223/10, а саме п.п. 1, 2
передбачено, що керувати застрахованим
транспортним засобом, окрім
страхувальника, може, зокрема, ОСОБА_6
Ця додаткова угода є невід'ємною
частиною договору страхування та
набуває чинності з дня її підписання (а.
с. 10).

Крім того не враховано, що згідно з п.п.
18.2.12 п. 18 договору страхування обов'язки
страхувальника, за винятком обов'язків
щодо сплати повної суми страхового
платежу, зазначеного у п. 12, на рахунок
страховика та пені, також
розповсюджується на осіб, яким
страхувальник довірив управління
транспортним засобом. Невиконання
зазначеними особами цих обов'язків
спричиняє ті ж наслідки, що й
невиконання їх безпосередньо
страхувальником.

Проаналізувавши умови додаткової
угоди від 10 вересня 2010 року № 1 та п.п.
18.2.12 п. 18 договору добровільного
страхування наземного транспорту від 21
липня 2010 року № АМК - 223/10, суд
апеляційної інстанції не визначив, чи
можна зробити висновки, що особа, яка
уповноважена керувати застрахованим
транспортним засобом, крім
страхувальника, набуває тих самих прав
та обов'язків, за винятком передбаченим
договором, що і страхувальник.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено обставини справи, не
перевірено, які права за договором
добровільного страхування набувають
особи, які мають право керувати
застрахованим транспортним засобом та
чи несуть вони відповідальність, і у
яких випадках при спричиненні
пошкоджень застрахованим транспортним
засобом.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
Законом України «Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції» та
розпорядженням Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 частково
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 24 липня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді: А.О.
Леванчук А.В. МаляренкоТ.О. Писана Г.В.
Юровська