Ухвала

ІМЕНЕМ України

09 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Амеліна
В.І.,

Наумчука
М.І., -

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, за участі заінтересованої
особи прокурора Голосіївського району
м. Києва, за касаційною скаргою
Голосіївської районної в м. Києві ради
на ухвалу судді апеляційного суду м.
Києва від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

14 лютого 2007 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з заявою та просила встановити
факт родинних відносин із ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала в квартирі
АДРЕСА_1, починаючи з 1999 року, вказуючи,
що встановлення даного факту необхідно
для отримання дозволу від прокуратури
Голосіївського району м. Києва для
отримання тіла ОСОБА_4 з метою його
поховання.

У заяві від 04 квітня 2007 року ОСОБА_3
просила встановити факт родинних
відносин із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з 1999 року по день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_3, посилаючись на те, що вона
з останньою були близькими людьми і
підтримували родинні відносини. Також
зазначала про те, що у зв'язку з тим, що
тіло ОСОБА_4 було кремовано в
крематорії м. Києва під анкетними
даними «ОСОБА_4», та її прах похований
на Байковому цвинтарі під зазначеними
анкетними даними вона позбавлена
можливості отримати свідоцтво по
смерть ОСОБА_4 та праху останньої для
перепоховання в могилі чоловіка.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 03 травня 2007 року
заяву задоволено, встановлено що між
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає у
квартирі АДРЕСА_2, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
проживала в квартирі АДРЕСА_1, були
родинні відносини. Встановлено, що
креміроване 15 лютого 2007 року тіло
ОСОБА_4, є тілом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке
було виявлено в квартирі АДРЕСА_1.

07 липня 2014 року Голосіївська районна в
м. Києві рада подала апеляційну скаргу
на рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 03 травня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
30 липня 2014 року апеляційну скаргу
Голосіївської районної в м. Києві ради
повернуто апелянту у зв'язку з тим, що
суд не вирішував питання щодо прав та
інтересів територіальної громади та
останньою не зазначено, які саме права
порушує оскаржуване судове рішення.

У касаційній скарзі Голосіївська
районна в м. Києві рада просить
скасувати вказану ухвалу апеляційного
суду та передати питання про прийняття
апеляційної скарги на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення норм
апеляційним судом норм процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Повертаючи апеляційну скаргу
Голосіївській районній в м. Києві раді,
суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_3
відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства розпорядилася своїми
процесуальними правами та в поданій до
суду заяві про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, визначила з
якою метою їй необхідно встановити
факт родинних відносин із ОСОБА_4, та цю
мету пов'язувала виключно із
необхідністю отримання тіла останньої
для поховання та отримання свідоцтва
про смерть. Зі змісту заяви ОСОБА_3
вбачається, що у ній не ставилось
питання про встановлення фактів, що
мають юридичне значення, з метою
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 та встановлені в судовому
рішенні факти не були підставою для
врегулювання спадкових правовідносин.

Отже доводи касаційної скарги про те,
що рішенням суду порушуються майнові
права Голосіївської районної в м. Києві
ради є необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, висновки
апеляційного суду про те, що в рішенні
Голосіївського районного суду м. Києва
від 03 травня 2007 року не вирішувалися
питання про права та обв'язки ради,
узгоджуються із положеннями чинного
процесуального законодавства та
відсутні правові підстави для
апеляційного оскарження судового
рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що ухвала
апеляційного суду постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу Голосіївської
районної в м. Києві ради відхилити,
ухвалу судді апеляційного суду м. Києва
від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.П. Гончар

В.І. Амелін

М.І. Наумчук