РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М,

за участю секретаря Шабатько Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ПАТ «ОТП Банк», звернувся
у суд з позовом до відповідачів,
ОСОБА_1, приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання право
власності на грошові кошти в сумі 435700
грн. та зобов'язання нотаріуса
перерахувати вказані кошти на рахунок
банку.

Ухвалою суду від 17.02.2014р. позовні
вимоги в частині визнання права
власності на грошові кошти за заявою
банка залишені без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог банк
посилається на те, що між ним та ОСОБА_1
були укладені два договори кредиту, в
забезпечення яких було укладено два
договори іпотеки нерухомого майна.
Відповідач був постановою суд визнаний
банкрутом та арбітражним керуючим
реалізоване іпотечне майно, кошти від
реалізації якого, знаходяться на
депозитному рахунку нотаріуса. В
подальшому судове рішення про
визнання відповідача банкрутом було
скасоване, а розгляд справи про
визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом -
припинений, однак кошти які
знаходиться на депозиті нотаріуса банк
вважає своїми, оскільки надійшли від
реалізації предмету іпотеки.

Відповідач - ОСОБА_1, у судове
засіданні не з'явився, заперечень проти
позову не надав, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Співвідповідач - ПН Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
через свого представника та у поданих
запереченнях, проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
зазначаючи, що відсутні підстави для
перерахування коштів від реалізації
майна ОСОБА_1 на рахунок банку.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11
ЦПК України , суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Враховуючи зазначене,
суд розглядає даний позов в межах
заявлених вимог та на підставі доказів
наданих сторонами у відповідності до
ч.2 ст.27 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представників,
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає за необхідне в задоволені
позову відмовити, виходячи з
наступного.

06.06.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір № CM-SME 704/206/2008 , відповідно до
умов якого було надано кредитні кошти у
сумі 250 000 дол. США. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_1
укладений договір іпотеки №РМ- SME
704/206/2008 від 6 червня 2008 року, предметом
якого є нерухоме майно - нежитлові
приміщення 1-го поверху АДРЕСА_2.

Також, між банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №CNL 700/590/2007
від 01.06.2007 p., відповідно до умов якого
було надано кредитні кошти у сумі 1.35
000,00 євро . В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
банком та ОСОБА_1 укладений іпотечний
договір № PCL-CNL 700/590/2007-2 від 01.06.2007 р.,
предметом якого є нерухоме майно -
квартира АДРЕСА_1 .

Кредитні кошти за договорами були
надані, що сторонами не оспорюється.

21 грудня 2010 року постановою
господарського суду Харківської
області ФОП ОСОБА_1 було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Нерухоме майно, що було передано
ОСОБА_1 в іпотеку банку, а саме:
квартира АДРЕСА_1 та нежитлові
приміщення 1-го поверху АДРЕСА_2,

було включено до ліквідаційної маси та
в процесі ліквідаційної процедури
арбітражним керуючим продано. Кошти в
загальній сумі 435700 грн. від продажу
вказаного іпотечного майна були
розміщені на депозитному рахунку
нотаріуса ОСОБА_2, у відповідності до
вимог Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції на
час виконання судом підприємця
банкрутом).

В подальшому постановою Вищого
спеціалізованого суду України від
27.12.2011р. постанова господарського суду
про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом була
скасована та ухвалою господарського
суду Харківської області від 17.04.2012р.
заяву ФОП ОСОБА_1 про визнання його
банкрутом залишено без розгляду.

Згідно ст.85 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус у передбачених
законодавством України випадках
приймає від боржника в депозит грошові
суми і цінні папери для передачі їх
кредитору. Про надходження грошових
сум і цінних паперів нотаріус
повідомляє кредитора і на його вимогу
видає йому грошові суми і цінні
папери.

Статтею 86 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що повернення
грошових сум і цінних паперів особі,
яка внесла їх у депозит (дебітору),
допускається лише за письмовою згодою
на те особи, на користь якої було
зроблено внесок (кредитора), або за
рішенням суду.

Відповідно до п.п.1.3 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012р. за №296/5 (далі - Порядок)
прийняття грошових сум або цінних
паперів у депозит для передавання
кредитору здійснюється за відповідною
заявою заінтересованої особи
(боржника) або за заявою ліквідатора
громадянина-підприємця, визнаного
банкрутом. Заява реєструється
нотаріусом у книзі вхідної
кореспонденції і є підставою для
вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ст.48 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції на час виконання судом
підприємця банкрутом) кошти
перераховані на депозитний рахунок
нотаріуса використовуються лише за
рішенням суду, який визнав громадянина
- підприємця банкрутом.

Приписами п.п. 2.3. п.2 Глави 21
Порядку встановлено, що у разі, якщо
грошові суми внесені в депозит
нотаріуса ліквідатором громадянина -
підприємця, то про їх надходження
нотаріус повідомляє господарський суд,
що визнав громадянина - підприємця
банкрутом, і за рішенням
господарського суду видає їх з
депозиту.

Відповідно до п.9.1 п. 9 Глави 21
Порядку, видача з депозиту грошових сум
або цінних паперів здійснюється за
заявою, яку подає депонент, за заявою та
рішенням господарського суду, які
подає ліквідатор
громадянина-підприємця. На заяві
нотаріусом здійснюється службова
відмітка про встановлення особи
депонента, ліквідатора
громадянина-підприємця, реквізити
документа, на підставі якого особу було
встановлено, та вказується документ, що
підтверджує право на одержання
депозитних сум (свідоцтво про право на
спадщину, рішення суду, довіреність
тощо).

Таким чином, Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012р. за №296/5
визначені умови видачі грошових
коштів, які внесенні ліквідатором
громадянина - підприємця в депозит
нотаріуса.

При цьому ні Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ні Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012р. за №296/5 не передбачено
видача коштів з депозитного рахунку
нотаріуса за вимогою кредитора. Не
передбачено це і ЗУ «Про іпотеку».

Суд вважає, що оскільки постановою
Вищого господарського суду від 27.12.2011р.
постанову господарського суду
Харківської області про визнання ФОП
ОСОБА_1 банкрутом було скасовано та
відносно нього було припинено
процедуру банкрутства, то на
теперішній час у банку немає правових
підстав ставити питання про
зобов'язання перерахувати кошти, які
знаходяться на депозиті нотаріуса на
його користь, оскільки він не був
власником реалізованого іпотечного
майна та у нотаріуса немає
повноважень на розпорядження коштами,
які знаходяться у неї в депозиті.

Крім того, відповідно до ст. 122 ГПК
України якщо виконані рішення або
постанова змінені чи скасовані і
прийнято нове рішення про повну або
часткову відмову в позові, або
провадження у справі припинено, або
позов залишено без розгляду,
боржникові повертається все те, що з
нього стягнуто на користь стягувача за
зміненими чи скасованими у відповідній
частині рішенням, постановою.

Тобто саме боржникові повертається
усе те, що з нього стягнено (кошти,
майно), а не кредитору.

Враховуючи зазначене вимоги
позивача є необґрунтованими та
недоведеними, тому задоволенню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України суд, -

вирішив :

В задоволені позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги.

Суддя
Бородіна Н.М.