АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/729/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 24 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Бородійчук В. Г. суддів
Подорога В. М. , Василенко Л. І. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Уманського комунального
підприємства «Виробничо-житлове
ремонтно-експлуатаційне управління №
1» на рішення Жашківського районного
суду Черкаської області від 25 грудня 2013
року по справі за позовом Уманського
комунального підприємства
«Виробничо-житлового
ремонтно-експлуатаційного управління
№ 1» до ОСОБА_6 про зобов'язання
споживача на укладання договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.
Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів, -
в с т а н о в и л а :
06 вересня 2011 року Уманське КП «ВЖ РЕУ №
1» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_6 про зобов'язання споживача на
укладання договору про надання послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що згідно рішення
виконавчого комітету Уманської
міської ради від 27 липня 2006 року № 369
Уманське комунальне підприємство
ремонтно-експлуатаційне управління № 1
є виконавцем послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій державного житлового фонду
для споживачів, які мешкають у будинку
АДРЕСА_1. Цей будинок перебуває на
Рішенням Уманської міської ради від 25
вересня 2008 року №3.3-35/5 затверджено
тариф на послуги з утримання будинків,
споруд і прибудинкових територій
комунальної власності для населення та
підприємств, установ та організацій з
переліком основних послуг з утримання
будинків, споруд і прибудинкових
територій. Дане рішення є невід'ємною
частиною договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Відповідачка, у порушення норм ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», не
зважаючи на неодноразові звернення
позивача із пропозицією укласти
договір про надання послуг з утримання
будинків, споруд і прибудинкових
територій, розроблений згідно типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого постановою КМУ від 20
травня 2009 року № 529, ухиляється від
свого обов'язку щодо укладення цього
договору, ніяких відповідей на
звернення позивача не надає, виходячи з
чого, КП «ВЖ РЕУ №1» просило суд
зобов'язати ОСОБА_6 укласти з Уманським
комунальним підприємством
«Виробничо-житлове
ремонто-експлуатаційне управління № 1»
договір про надання послуг з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій по формі та за змістом
типового договору, затвердженого
постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529
затвердженого постановою КМУ від 20
травня 2009 року № 529, з додатком -
рішенням органу місцевого
самоврядування про затвердження
тарифів та переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій від 25 травня 2008 року №3.3-35/5.

Рішенням Жашківського районного суду
Черкаської області від 18 грудня 2012 року
в задоволенні позовних вимог
Уманського КП «ВЖ РЕУ № 1» відмовлено.

Уманське КП «ВЖ РЕУ № 1» оскаржило
вказане рішення в апеляційному
порядку.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 06 березня 2013 року
апеляційну скаргу апелянта відхилено,
а рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 18 грудня 2012 року
залишено без змін.

Уманське КП «ВЖ РЕУ № 1» подало
касаційну скаргу на дану ухвалу
апеляційного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 серпня 2013 року
касаційну скаргу задоволено частково.
Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 25 грудня 2013 року
в задоволенні позовних вимог
Уманського КП «ВЖ РЕУ № 1» відмовлено.

В апеляційній скарзі Уманське КП «ВЖ
РЕУ № 1» просить скасувати рішення
Жашківського районного суду
Черкаської області від 25 грудня 2013 року
як незаконне та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги, а
також стягнути з відповідача на свою
користь судові витрати по розгляду
справи.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку. Причини
неявки представника позивача суду не
повідомлені.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки виконавчого комітету
Уманської міської ради від 06 вересня 2011
року № 1164 (а.с. 8 Т. 1) ОСОБА_6
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Уманської
міської ради від 27 липня 2006 року № 369 КП
«ВЖ РЕУ № 1» є виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій державного
житлового фонду для споживачів, які
мешкають у будинку АДРЕСА_1 Даний
будинок перебуває на балансі КП.

Рішенням Уманської міської ради від 25
вересня 2008 року затверджено тариф на
послуги з утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій комунальної
власності для населення та
підприємств, установ та організацій з
переліком основних послуг з утримання
будинків, споруд і прибудинкових
територій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказував, що відповідач ухиляється від
свого обов'язку щодо укладення з ним
договору про надання послуг з
утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій, а тому просив
зобов'язати ОСОБА_6 укласти з Уманським
КП «ВЖ РЕУ № 1» договір про надання
послуг з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій по формі та за
змістом типового договору,
затвердженого постановою КМУ від 20
травня 2009 року № 529 затвердженого
постановою КМУ від 20 травня 2009 року №
529, з додатком - рішенням органу
місцевого самоврядування про
затвердження тарифів та переліку
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 25 травня
2008 року №3.3-35/5.

Згідно з положеннями статті 13 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газопостачання та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо);

3) послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень,
будинків, споруд (заміна та підсилення
елементів конструкцій та мереж, їх
реконструкція, відновлення несучої
спроможності несучих елементів
конструкцій тощо).

Уманське КП «ВЖ РЕУ № 1» є виконавцем з
надання послуг, визначених ч. 2 ст. 13 ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги».

Статтями 20, 21 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержання
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом.
Обов'язком виконавця надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» споживач,
яким являється відповідач,
зобов'язаний укласти договір на
житлово-комунальні послуги,
підготовлений виробником у
відповідності з типовим договором.

За таких обставин, колегія суддів
вважає правильним висновок районного
суду про те, що фактично, між сторонами
виникли правовідносини, які
регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги».

Отже, необхідність укладення договору
на надання житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін, а відмова споживача послуг від
укладення договору в такому разі
суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630
ЦК України та ст.ст. 19, 21 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги».

Ст. 16 ЦК України визначено підстави
захисту цивільних прав та інтересів
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч. 2 ст. 16 ЦК України визначає, що
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
тих обставин, що у разі невизнання
споживачем права виробника, (виконавця)
послуг на укладення договору про
надання житлово-комунальних послуг,
який відповідає вимогам типового
договору, таке право підлягає захисту
судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України шляхом визнання договору
укладеним на умовах, передбачених
нормативних актом обов'язкової дії.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, оскільки серед способів
захисту, передбачених ст. 16 ЦК України,
не зазначено такого способу захисту, як
установленя правовідносин (в тому
числі шляхом зобов'язання особи до
укладення відповідних договорів).

Така ж правова позиція викладена у
постанові ВСУ від 10 жовтня 2012 року у
справі № 6-110 цс 12, де зазначено, що
свобода договору, закріплена у ст. ст. 6,
627 ЦК України, яка полягає у праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, при виборі
контрагентів та при погодженні умов
договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного
законодавства передбачена
обов'язковість положень цього акту для
сторін договору, сторонни не вправі
відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК
України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачають обов'язок споживача
житлово-комунальних послуг укласти
письмовий договір з виконавцем послуг
на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року № 529 «Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК
України, ст. ст. 19 - 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року № 529 «Про
затвердження типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій»
убачається, що умови типового договору,
що набули юридично обов'язкового
значення в силу актів цивільного
законодавства, є обов'язковими для
сторін договору, які не мають права
відступити від їх положень і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України
та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з
положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК
України виконавець послуг вправі
звернутись до суду за захистом свого
права, яке підлягає захисту судом на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом
визнання договору укладеним на умовах,
передбачених нормативним актом
обов'язкової дії.

Перевіряючи доводи обґрунтувань
рішення районного суду, колегія суддів
бере до уваги також і позицію ч. 4 ст. 338
ЦПК України, відповідно до якої
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в своїй ухвалі від 07 серпня 2013
року переглядаючи доводи касаційної
скарги Уманського КП «ВЖ РЕУ № 1» на
рішення судів першої та апеляційної
інстанції, що вже розглядали даний спір
звернув увагу на те, що судами не було
встановлено, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту вимогам
закону, оскільки серед способів
захисту, передбачених ст. 16 ЦК України,
не зазначено такого способу захисту, як
установлення правовідносин.

Дана вказівка суду застосована
районним судом при новому розгляду
справі, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для скасування чи зміни
рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
було надано переконливих доказів в
обґрунтування своїх позовних вимог,
крім того доводи апеляційної скарги,
були предметом дослідження колегії
суддів і не дають підстав для визнання
незаконним рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уманського
комунального підприємства
«Виробничо-житлове
ремонтно-експлуатаційне управління №
1» відхилити.

Рішення Жашківського районного суду
Черкаської області від 25 грудня 2013 року
по справі за позовом Уманського
комунального підприємства
«Виробничо-житлового
ремонтно-експлуатаційного управління
№ 1» до ОСОБА_6 про зобов'язання
споживача на укладання договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :