Номер провадження: 22-ц/785/9369/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Желєзнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 14 квітня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а
н о в и л а:

12 березня 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 12 грудня 2007 року між
Банком та відповідачкою ОСОБА_3
укладено кредитний договір № ODXRRX13670109,
за яким Банк надав позичальниці кредит
у сумі 1527 грн. 58 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості строком до 12 грудня 2008
року, який складається підписаною
відповідачкою Заявою та Умов надання
фізичним особам споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). Відповідачка ОСОБА_3 в свою
чергу зобов'язалась у встановлені
кредитним договором строки повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами
щомісячно. У порушення умов кредитного
договору позичальниця не виконує
належним чином свої зобов'язання, у
зв'язку з чим станом на 25 лютого 2014 року
склалась заборгованість в розмірі 20615,
24 грн., у тому числі: 1523,31 грн. -
заборгованість за кредитом; 104,23 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 319,09 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 17210,74 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафи - 500
грн. (фіксована частина) та 957, 87 грн.
(процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, та на
ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач
просив суд позов задовольнити та
стягнути з відповідача судові витрати
у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 2-3).

Відповідачка ОСОБА_3 визнала позов в
частині стягнення заборгованості за
кредитом, яка складається 1523,31 грн. за
тіла кредиту, 104,31 грн. по процентам та
319,09 грн. по комісії, та заперечувала
проти позову в частині стягнення з неї
17210,74 грн. заборгованості пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
кредитним договором та сум штрафів 500
грн. та 957 грн. 87 коп. та в своїх усних та
письмових поясненнях зазначала, що
строк виконання договору настав 12
грудня 2008 року, для вимог щодо
стягнення неустойки (пені та штрафу)
встановлений строк один рік, тому строк
позовної давності сплив, що є підставою
для відмови у позові (а.с. 19).

Рішенням суду першої інстанції позов
Банка задоволено частково. Суд стягнув
з відповідача ОСОБА_3 на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
№ ODXRRX13670109 від 12 грудня 2007 року на
загальну суму 1946 грн.63 коп. та судові
витрати за сплачений судовий збір у
сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивач Банк
просить рішення суду першої інстанції
змінити й ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
мотивуючи тим, що судом порушені норми
процесуального та матеріального права,
а саме, судом не враховано, що п. 5.5 Умов
надання споживчого кредиту термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів сторонами
встановлюється тривалістю п'ять років.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги позивача, Банку,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивача
підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У статті 610 ЦК України зазначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 12
грудня 2007 року укладено кредитний
договір № ODXRRX13670109, за яким Банк надав
відповідачці кредит у сумі 1527 грн. 58
коп., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. ОСОБА_3 в свою чергу
зобов'язалась у встановлені кредитним
договором строки повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами.

Проте відповідачка не виконала
належним чином взяті на себе
зобов'язання та станом на 25 лютого 2014
року загальний розмір заборгованості
відповідачки перед банком за кредитним
договором складає: 20615 грн. 24 коп., з
яких: 1523 грн. 31 коп. - заборгованість за
кредитом; 104 грн. 23 коп. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
319 грн. 09 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 17210
грн. 74 коп. - пеня за не своєчасність
виконання зобов'язань за договором;
штрафи - 500 грн.(фіксована частина) та 957
грн. 87 коп. (процентна складова).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позичальник, відповідачка ОСОБА_3, не
виконує взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором в сумі, строки та
на умовах, що передбачені кредитним
договором. Тому права позивача були
порушені і у відповідності до ст. ст. 15,
16 ЦК України підлягають судовому
захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині стягнення неустойки, суд
першої інстанції виходив зі змісту
положень ст. 258 ЦК України, відповідно
до якої для окремих видів вимог законом
може встановлюватися спеціальна
позовна давність: скорочена або більш
тривала порівняно із загальною
позовною давністю строком у 3 роки.
Зокрема згідно ч.2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені). Кінцевим
терміном повернення кредиту за
кредитним договором № ODXRRX13670109 від 12
грудня 2007 року є 12 грудня 2008 року, тому
Банк мав право пред'явити позовні
вимоги щодо стягнення пені та штрафу за
кредитними договором до 12 грудня 2009
року.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України,
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

У випадку неналежного виконання
позичальником кредитного зобов'язання
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких згідно з умовами
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс 13,
яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для судів України.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Спливпозовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частини4 статті 267 ЦК України).

Відповідачка ОСОБА_3 до ухвалення судом
рішення заявила про застосування
строків позовної давності (а.с. 19).

Приписами ч. 1 ст. 259 ЦК України
встановлено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Збільшений строк позовної давності,
визначений у договорі, відноситься до
категорії істотних умов такого
договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

В матеріалах справи міститься
кредитний договір № ODXRRX13670109 від 12
грудня 2007 року підписаний
відповідачкою ОСОБА_3, в якому вона
шляхом проставлення свого підпису
підтвердила факт ознайомлення та
погодження із Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), які були
надані їй у письмовій формі (а.с. 5зв.).
Тобто своїм підписом відповідачка
підтвердила факт надання їй повної
інформації про умови кредитування в
ПАТ КБ «ПриватБанк».

У пункті 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які є невід'ємною частиною
кредитного договору № ODXRRX13670109 від 12
грудня 2007 року, встановлено, що термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за кредитним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у 5 років (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно ч. 3 цієї ж статті після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Відповідачка ОСОБА_3 06 квітня 2010 року
здійснила черговий платіж в рахунок
погашення своєї заборгованості за
кредитним договором, тобто даною дією
перервала перебіг позовної давності,
що свідчить про визнання нею свого
боргу за кредитним договором (а.с. 29).

Таким чином, після переривання
позовної давності її перебіг
тривалістю у 5 років розпочався заново
та станом на 12 березня 2014 року, тобто на
момент звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» з
позовом до суду, не сплив.

Частиною третьою статті 551 ЦК України
передбачено, зокрема, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України
з урахуванням положень статті 3 ЦК
України щодо загальних засад
цивільного законодавства та частини
четвертої статті 10 ЦПК України щодо
обов'язку суду сприяти сторонам у
здійсненні їхніх прав дає право суду
зменшити розмір неустойки за умови, що
її розмір значно перевищує розмір
боргового зобов'язання (разом із
нарахованою індексацією та трьома
процентами річних).

У даному випадку розмір неустойки не
перевищує значно розмір боргового
зобов'язання, тому до спірних
правовідносин норму частини третьої
статті 551 ЦК України застосувати
неможливо.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс 13,
та в постанові від 03 вересня 2014 року у
справі №6-100цс 14, яка згідно зі ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для судів
України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що права Банку
підлягають судовому захисту шляхом
стягнення заборгованості за кредитним
договором, у тому числі нарахованої
Банком пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором у
сумі 17210 грн. 24 коп. та штрафи відповідно
до п. 5.3 Умов у розмірі 500 грн. (фіксована
частина) та 957 грн. 87 коп. (процентна
складова). Отже, позов Банка підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, а саме, ст. ст. 212,
213, 214, 215 ЦПК України та ст. ст. 258, 259, 264, 1054
ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
збільшення розміру заборгованості за
кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.
4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити, рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 14 квітня 2014 року
змінити й ухвалити нове рішення.

Збільшити розмір заборгованості за
кредитним договором від 12 грудня 2007
року № ODXRRX13670109 та стягнути з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
картки платника податків НОМЕР_1,
зареєстроване місце проживання:
АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк ""ПРИВАТБАНК", ,
місцезнаходження: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі 17210 грн. 74 коп., штраф
(фіксована частина) у сумі 500 грн. та
штраф (процентна складова) у сумі 957 грн.
87 коп., а всього 18668 грн. 61 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький