Справа № 344/1705/14-ц
Провадження № 2/344/1912/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача Бажан
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

Державне міське підприємство
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»
подало до Івано-Франківського міського
суду позов до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання в розмірі 1335.33 грн. та
судового збору в сумі 243.6 грн.

Представник позивача просив позов
задовольнити.

Відповідач надіслав до суду письмове
заперечення 12.02.2014 року в якому просив у
разі задоволення позовних вимог, кошти
знімати з радянських заощаджень, в
судове засідання особисто не з'явився.

Суд, отримавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, приходить до висновку
про задоволення позовних вимог вцілому
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що договором про
реструктуризацію заборгованості за
теплопостачання та гаряче
водопостачання від 18.06.2008 року (а.с.19),
ОСОБА_3 заборгованість у сумі 3596.82 грн.
мав сплачувати по 01.06.2013 року. Однак, як
вбачається з довідки розрахунку (а.с.3),
відповідачем сплачено чотири рази
протягом даного період борг на суму 987.36
грн., а тому заборгованість за даним
договором залишилася в сумі 1355.33 грн.
Інших нарахувань, окрім договору від
18.06.2008 року, відповідачу не проводиться.

Правовідносини, які виникли у сфері
надання комунальних послуг,
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: Законом України
«Про житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату
за комунальні послуги, якщо інше не
встановлено договором найму. А в даному
спорі, виконання зобов'язань має
відбуватися за укладеним договором від
18.06.2008 року.

Приписами ст..530 згаданого Кодексу,
зокрема, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

За таких обставин та доказів, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає до
задоволення.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК
України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», керуючись
ст.ст.88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, на користь ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»,
м.Івано-Франківськ, вул.
Б.Хмельницького, 59 А, код 03346058,
заборгованість за послуги
теплопостачання в сумі 1335,33 грн..

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, на користь ДМП
«Івано-Франківськтеплокомуненерго»,
м.Івано-Франківськ, вул.
Б.Хмельницького, 59 А, код 03346058 - 243 грн. 60
коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 17 березня 2014 року.

Суддя
Польська
М.В.