Номер провадження № 2/340/316/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

27 листопада 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді
Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря
Ласкурійчук С.І.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
заочному судовому засіданні в залі
суду в селищі Верховина цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором позики, мотивуючи тим, що 30
липня 2012 року між ним та відповідачем
було укладено договір позики,
відповідно до умов якого, він позичив
відповідачу кошти в розмірі 3000,00 дол.
США та 82000,00 грн. в термін до 31 серпня 2012
року. На підтвердження укладення
договору позики та отримання
позичальником суми позики відповідач
передав позивачу власноруч складену
розписку. Враховуючи, що в обумовлений
в договорі термін ОСОБА_4 борг не
повернув, позивач просив суд відновити
його порушене право на належне
виконання умов договору позики,
стягнувши з відповідача
заборгованість за вказаним договором в
розмірі 159231,40 грн., з яких: 122290,00 грн. -
основний борг, 11480,00 - інфляційне
збільшення суми гривневої частини
основного боргу, 4926,74 грн. - 3% річних,
20534,67 грн.-проценти, нараховані згідно
ст.1048 ЦК України.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги, просить
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за договором позики від
30.07.2012 року за мінусом 20534,67 грн.
процентів, нарахованих згідно ст.1048 ЦК
Українив, а саме в розмірі 138696,74 грн. Не
заперечив проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Причини неявки суду не повідомив та від
нього не надходило заяви про розгляд
справи за його відсутності.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача,
представника, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу
України визначено зміст договору
позики. За договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

30.07.2012 року між ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
договір позики. Факт передачі коштів за
договором позики підтверджується
борговою розпискою від 30.07.2012 року , за
якою відповідач отримав в борг від
позивача 3000,00 дол. США та 82000,00 грн.
Відповідно до умов договору відповідач
зобов'язувався до 31.08.2012 року повернути
борг (а.с.5).

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства, в даному
випадку договору позики (розписки) від
30 липня 2012 року.

Статтею 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав
зобов'язання у встановлений договором
строк.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві грошові кошти у такій
самій сумі, що були передані йому, у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності
іншої домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Статтею 625 Цивільного Кодексу
України встановлено відповідальність
за порушення грошового зобов'язання.
Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Згідно ч.2 боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три про центи річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Станом на 22.09.2014 року
заборованість ОСОБА_3 за договором
позики становить 138696,74 грн., з яких:

- 82000,00 грн. - сума гривневої частини
боргу;

- 40290,00грн. - сума валютної частини боргу
(3000,00 дол. США) у гривневому еквіваленті
згідно курсу НБУ станом на дату
складання позовної заяви;

- 11480,00 грн. - інфляційне збільшення суми
гривневої частини основного боргу;

- 4926,74 грн. - 3% річних, нарахованих на
гривневу частину основного боргу
(а.с.6-9).

На даний час відповідач не
виконав обов'язку по поверненню коштів.
На день розгляду справи в суді
неповернутою залишається вся сума
заборгованості.

Будь-яких доказів, які б
спростовували наведену позивачем суму
заборгованості за вказаним договором
позики відповідачем в судове засідання
не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики
(розпискою) є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Окільки позивача відповідно до п. 10 ч.1
ст.5 Закону України "Про судовий збір"
звільнено від сплати судового збору, то
1386,97 грн. судового збору підлягає
стягненню в дохід держави із
відповідача.

На підставі викладеного,
відповідно до ст. ст. 526, 527,530, 612,625, 1046,1047,
1049,1050 Цивільного Кодексу України, ст.
ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя с. Красник Верховинського
району Івано-Франківської області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором позики від 30.07.2012 року в
розмірі 138696,74 грн. (сто тридцять вісім
тисяч шістсот дев'яносто шість грн. 74
коп.), з яких: 122290,00 грн. - основний борг,
11480,00 - інфляційне збільшення суми
гривневої частини основного боргу, 4926,74
грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 1386,97 грн.
(одна тисяча триста вісімдесят шість
грн. 97 коп.).

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя :
___________________ Атаманюк Р.І.