Провадження №2/761/6252/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 вересня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гайдук С.В.

при секретарі Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання договору
поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання договору
поруки припиненим. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що між Публічним
акціонерним товариством «ВТБ Банк» та
ПП «АЛГОЛ-2003» було укладено Договір про
надання невідновлювальної відкличної
кредитної лінії № 100.2.3.-01/262к-08 від 11.09.2008
року. За умовами кредитного договору ПП
«АЛГОЛ-2003» є позичальником, якому банк
на умовах Договору зобов'язувався
надати Кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом кредитування, розмір якого
встановлюється за графіком відповідно
до додатку до договору. Позичальник у
свою чергу зобов'язувався прийняти,
належним чином використати та
повернути банку кредит на умовах та в
строки визначені Договором, але не
пізніше 30 вересня 2019 року, а також
сплатити плату за кредит та виконати
інші зобов'язання в повному обсязі на
умовах та в строки визначені договором.
Для забезпечення виконання
зобов'язань, 27 вересня 2013р. між банком
та позивачем було укладено Договір
поруки № 100.2.3-01/263п-08/3, відповідно до
умов якого у разі порушення
позичальником основного зобов'язання,
визначено основним договором, банк має
право звернутися до поручителя з
письмовою вимогою про необхідність
виконання основного зобов'язання в
повному обсязі або частково, але не
більше ніж 25000000,00 доларів США, в порядку
передбаченому п.8.2. Договору. У липні
ним отримано письмову вимогу лист від
банку, в якій банк вимагає від нього
погасити прострочену заборгованість в
розмірі 2054533,67 доларів США. Вважає таку
вимогу неправомірною, оскільки
сторонами чітко встановлено строк
припинення договору поруки, а саме з
дати укладення оформлення в іпотеку
об'єкту незавершеного будівництва
(другого пускового комплексу, що
знаходиться по АДРЕСА_1). Даний договір
був укладений 27.09.2013р. між ПП «АЛГОЛ-2003»
та ПАТ «ВТБ Банк». Вважає, що його
зобов'язання перед ПАТ «ВТБ Банк»
припинене на підставі п. 7.1. договору
поруки та вимог ч.4 ст. 559 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, та зазначив, що у договорі
поруки не встановлено строк його дії, у
зв'язку з чим відсутні підстави вважати
його припиненим на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України. Просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку та
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.
Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі. Поручителем може бути
одна особа або кілька осіб.

Перевіряючи матеріали справи судом
встановлено, що 11 вересня 2008 року між
Публічним акціонерним товариством
«ВТБ Банк» та Приватним підприємством
«АЛГОЛ-2003» було укладено Договір про
надання невідновлювальної відкличної
кредитної лінії № 100.2.3.-01/262к-08 (а.с.7-19).

27 вересня 2013 року між сторонами було
досягнуто згоди та укладено Договір №
20 про внесення змін до Договору про
надання невідновлювальної відкличної
кредитної лінії № 100.2.3.-01/262к-08, який
було викладено в новій редакції
(а.с.21-33).

За умовами Кредитного договору ПП
«АЛГОЛ-2003» є позичальником, якому ПАТ
«ВТБ Банк» на умовах договору
зобов'язується надати Кредит у вигляді
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом кредитування, розмір якого
встановлюється за графіком відповідно
до таблиці 1 Договору, що складає 100 333
998,00 доларів США. В свою чергу
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використати та
повернути банку кредит на умовах та в
строки визначені Договором, але не
пізніше 30 вересня 2019 року, а також
сплатити плату за кредит та виконати
інші зобов'язання в повному обсязі на
умовах та в строки визначені Договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Договором про надання
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії № 100.2.3.-01/262к-08 між
відповідачем та позивачем 27 вересня 2013
року було укладено Договір поруки №
100.2.3.-01/263п-08/3 (а.с.5-55).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки
поручитель поручається перед банком за
виконання/належне виконання частини
зобов'язань позичальника у розмірі 25 000
000,00 доларів США, що виникли на підставі
Основного договору або можуть
виникнути на підставі нього у
майбутньому.

Звертаючись до суду з позовом позивач
просив суд визнати договір поруки
припинем на підставі п. 7.1 Договору
поруки та ч.4 ст. 559 ЦК України, так як
сторонами встановлений строк
припинення поруки за договором, яким є
дата укладення Договору іпотеки
об'єкту незавершеного будівництва
(другого пускового комплексу), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Між тим суд не може погодитись з таким
обґрунтуванням вимог позивача,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах закону, зважаючи на таке.

За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України
припинення зобов'язання поруки означає
такий стан правовідношення, при якому в
силу передбачених законом обставин
суб'єктивне право і кореспондуючий
йому обов'язок перестають існувати.

Відповідно до п. 7.1 Договору поруки,
Договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами та
скріплення печаткою Банку та діє до
дати оформлення в іпотеку Банку об'єкту
незавершеного будівництва (другого
пускового комплексу), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та належить
Приватному підприємству «АЛТОЛ-2003»

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У разі
якщо такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до дати оформлення в іпотеку
Банку об'єкту незавершеного
будівництва не свідчать про те, що
договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя (строк
виконання основного зобов'язання в
даному випадку не наступив).

Така позиція висловлена в Постановах
Верховного Суду України по справах №№
6-33цс12 від 23.05.2012р., від 18.07.2012р.

Отже, умова договору поруки про його
дію до дати оформлення в іпотеку Банку
об'єкту незавершеного будівництва не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК
України, тому в цьому разі не
підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки.

Крім цього, суд вважає, що подія на яку
посилається позивач, як на підставу
припинення договору поруки не настала,
зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 27
вересня 2013 року було укладено
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
за реєстровим №3985, відповідно до якого
в іпотеку Банку було передано
незавершене будівництво
торгівельно-розважального комплексу
літ. «Е-5» (другий пусковий комплекс)
загальною площею 44884,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,

Разом з тим, позивач вважає, що настала
подія з якою п.7.1 договору поруки
пов'язує закінчення строку його дії,
однак таке твердження позивача є
хибним і судом до уваги не приймається,
оскільки об'єкт який було передано в
іпотеку Банку не відповідає та є
відмінним від об'єкту визначеного в п.7.1
договору поруки, відповідно до якого в
іпотеку має бути переданий об'єкт
незавершеного будівництва (другого
пускового комплексу), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, тобто об'єкти є
різними.

Крім цього слід зазначити, що
оспорюваний договір поруки та
іпотечний договір укладалися в один
день, а саме 27.09.2013р., що позбавляло б
будь-якого сенсу укладання договору
поруки.

Отже, договір поруки було укладено
після укладання іпотечного договору на
який посилається позивач, а тому
сторони не могли вказати в договорі
поруки, в якості обставини з якою
пов'язується припинення дії договору
подію яка вже настала.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що обставини
на які посилається позивач як на
підставу для задоволення позову, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому позовні вимоги щодо
визнання Договору поруки припиненим на
підставі ч.4 ст. 559 ЦК України не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 17, 57 - 61, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218,
223, 294 ЦПК України; ст. ст. 509, 525, 526, 543, 559,
626-629 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання договору поруки припиненим -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: