АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції: Супрун Г.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Осауленко О.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю "Здраво",
треті особи: Міністерство доходів і
зборів України, Державна служба
України з лікарських засобів, спільне
українсько-естонське підприємство у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма-Фарма. ЛТД",
товариство з обмеженою
відповідальністю "Вента. ЛТД",
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФРА-М", товариство з
обмеженою відповідальністю "БАДМ", про
припинення порушення виключних прав
власника патенту на корисну модель, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Подільського
районного суду міста Києва від 28 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 28 серпня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 про забезпечення позову
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції і постановити нову
ухвалу про задоволення заяви про
забезпечення позову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представники ТОВ "Здраво" - Лось В.А.,
ЗибінІ.І., Іщенко К.В. та представник
Міністерства доходів і зборів України -
Борисова Т.М. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вважали, що судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні
Подільського районного суду міста
Києва перебуває цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Здраво", треті
особи: Міністерство доходів і зборів
України, Державна служба України з
лікарських засобів, спільне
українсько-естонське підприємство у
формі ТОВ "Оптіма-Фарма. ЛТД", ТОВ "Вента.
ЛТД", ТОВ "ФРА-М", ТОВ "БАДМ", про
припинення порушення виключних прав
власника патенту на корисну модель.

У поданій заяві про забезпечення
позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
просила заборонити Міністерству
доходів і зборів України та його
структурним підрозділам здійснювати
дії з митного оформлення лікарських
засобів - "Налбуфін ін'єкції 10 мл" та
"Налбуфін ін'єкції 20 мл"; заборонити ТОВ
"Здраво" та його дистриб'юторам,
зокрема, але не виключно спільному
українсько-естонському підприємству у
формі ТОВ "Оптіма-Фарма. ЛТД", ТОВ "Вента.
ЛТД", ТОВ "ФРА-М", ТОВ "БАДМ" здійснювати
продаж, пересилання, отримувати та
сплачувати кошти за лікарські засоби -
"Налбуфін ін'єкції 10 мл" та "Налбуфін
ін'єкції 20 мл"; накласти арешт на
лікарські засоби "Налбуфін ін'єкції 10
мл" та "Налбуфін ін'єкції 20 мл", які
знаходяться у ТОВ "Здраво" та його
дистриб'юторів, зокрема, але не
виключно спільному
українсько-естонському підприємству у
формі ТОВ "Оптіма-Фарма. ЛТД", ТОВ "Вента.
ЛТД", ТОВ "ФРА-М", ТОВ "БАДМ"; накласти
арешт на грошові кошти, які належать
ТОВ "Здраво" та знаходяться на рахунках
цього товариства.

Інститут забезпечення позову являє
собою сукупність встановлених законом
заходів, що вживаються судом за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо у них існують побоювання,
що виконання ухваленого у справі
рішення виявиться у майбутньому
утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що невжиття
таких заходів може утруднити або
унеможливити виконання рішення по суті
позовних вимог.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про
забезпечення позову суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого: розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не учасниками даного судового
процесу.

Адекватність заходу забезпечення
позову, що застосовується судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, та інтересів сторін та інших
учасників судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що наведені заявником обставини
не є достатніми для висновку про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, та інтересів сторін та інших
учасників судового процесу.

Норми процесуального права судом
першої інстанції не порушені.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

За таких обставин підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду
міста Києва від 28 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач