У Х В А Л А

про забезпечення позову

"21" листопада 2014 р. Франківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Нетреба Г.І. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
місті Львові, в залі суду питання про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом: Маргеір Петурсона,
ОСОБА_1Халфданнарсона до ОСОБА_2
компанії з обмеженою відповідальністю
«Украптека Лімітед», Публічного
акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів»
за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача М8 ехф. (М8 ehf.) про визнання
права власності на частку в статутному
капіталі та зобов’язання вчинити дії,-

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 компанії з
обмеженою відповідальністю «Украптека
Лімітед», Публічного акціонерного
товариства Акціонерно-комерційний
банк «Львів» за участю третьої особи
без самостійних вимог на стороні
відповідача М8 ехф. (М8 ehf.) про визнання
права власності на частку в статутному
капіталі та зобов’язання вчинити дії.

Вказаний позов обґрунтовується
тим, що 24 та 25 березня 2014 року між
співпозивачами з одного боку та
ісландською компанією М8 ехф. (код
) і англійською компанією
Украптека Лімітед з іншого, було
укладено Угоду щодо розподілу
корпоративних прав у двох українських
Товариствах - ТОВ «Сальве» та ТОВ
«Сальве Львів». Згідно ст.16 вказаної
угоди, сторони визнають дану Угоду як
таку, що була добросовісно підписана
обома сторонами та погоджуються, що
вони є зобов'язаними за цією угодою». За
приписами статті 10 визначений
обовязок, який за умовами зазначеної
угоди є безумовним, проте він був
порушеним.

Відповідно до статті 15
Цивільного кодексу України, «кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання». При цьому,
серед способів захисту порушеного
права стаття 16 Цивільного кодексу
України, серед іншого, визначає такий
спосіб захисту, як визнання права.

Преамбула Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року N 9 (надалі -
«Постанова Пленуму №9») визначає
забезпечення позову як «сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог».

При цьому, згідно частини 3
вказаної статті, «забезпечення позову
допускається на будь- якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму №9, «розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб та забороною
вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 152
Цивільного процесуального кодексу
України, «види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами». Аналогічні по
своєму змісту положення містить і
Постанова Пленуму №9.

В даному випадку заходи забезпечення
позову, що заявлені співпозивачами є
абсолютно співмірними з їхніми
позовними вимогами. Як зазначалося
вище, за умовами статті 10 Угоди,
відповідач - ОСОБА_2 компанія з
обмеженою відповідальністю «Украптека
Лімітед» зобов'язався передати
співпозивачам частку в статутному
капіталі Товариства в розмірі 20
відсотків статутного капіталу
Товариства.

Згідно ч.З ст.210 ЦПК України, якщо ухвала
має силу виконавчого документа і
підлягає виконанню за правилами,
встановленими для виконання судових
рішень, така ухвала оформлюється з
урахуванням вимог, встановлених
Законом України "Про виконавче
провадження".

Суд приходить до висновку, що дані
заходи забезпечення позову ніяким
чином не порушують припису абзацу 2
пункту 4 Постанови Пленуму №9, згідно
якого при встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи.

Згідно, із частиною 1 статті 190
Цивільного кодексу України, «майном як
особливим об'єктом вважаються окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки».

Згідно із приписом частини 1 стаття 167
Господарського кодексу України,
«корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно бо
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами».

Відповідно до Постанови Пленуму
№8, «точне і неухильне додержання
судами України норм чинного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову є необхідною
умовою здійснення завдань цивільного
судочинства, які полягають у
справедливому, неупередженому та
своєчасному розгляді й вирішенні
цивільних справ із метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави»

Оглянувши матеріали справи, враховуючи
позовні вимоги та з метою забезпечення
виконання рішення суду, приходжу до
висновку, що вимога про забезпечення
позову є підставною і підлягає до
задоволення, оскільки невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим в подальшому
виконання рішення суду та є співмірною
із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК, -

ухвалила:

У порядку забезпечення позову Маргеір
Петурсона, ОСОБА_1Халфданнарсона до
ОСОБА_2 компанії з обмеженою
відповідальністю «Украптека Лімітед»,
Публічного акціонерного товариства
Акціонерно-комерційний банк «Львів»
за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача М8 ехф. (М8 ehf.) про визнання
права власності на частку в статутному
капіталі та зобов’язання вчинити дії:

Заборонити ОСОБА_2 компанії з обмеженою
відповідальністю «Украптека Лімітед»
вчиняти будь-які правочини, які
призведуть до відчуження належної їй
частки в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве Львів»,
ідентифікаційний код - 36248737 в частині,
що становить 20% статутного капіталу
Товариства, що складає 554 329,20 грн.;

Заборонити Директору Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сальве
Львів» вчиняти будь-які правочини, які
зобов'язують Товариство на суму, що
перевищує 1% статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве Львів»;

Накласти арешт на частку в статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сальве Львів»
ідентифікаційний код - 36248737, що
належить ОСОБА_2 компанії з обмеженою
відповідальністю «Украптека Лімітед»
в частині, що становить 20% статутного
капіталу Товариства, що складає 554 329,20
грн.;

Ухвала підлягає до негайного
виконаня.

Термін пред'явлення до виконання -
один рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
через Франківський районний суд
м.Львова протягом п"яти днів з дня
проголошення.

Суддя
Мартьянова С.М.