АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/3507/2014
Головуючий 1 інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» Миколайчука Станіслава
Васильовича на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25 листопада 2013 року у справі
за позовом приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Інтер-Плюс» про
визнання полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним поліс АВ/5223139 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладений 06.03.2012
року між ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» та ОСОБА_3 та вирішити
питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під
час укладення договору страхування не
було дотримано вимог встановлених ч.ч.
1-3, 5-6 ст.203 ЦК України. Крім того, одна із
сторін правочину ввела іншу в оману.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2013 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник позивача подав
апеляційну скаргу в якій просив
скасувати його та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що у додатках до позовної заяви
про визнання полісу недійсним було
надано лист ПрАТ «СК «Інтер-Плюс», яким
вона повідомила ПрАТ «Дніпроінмед» про
шахрайські дії третіх осіб.

Крім того, у відповіді МТСБ України
зазначено, що станом на дату підписання
договору - 05.03.2012 р. бланк полісу АВ/5223139
вважається втраченим.

Зазначив, що на дату
дорожньо-транспортної пригоди - 11.09.2012
року автомобіль винуватця ОСОБА_3
«Шкода» д.н. НОМЕР_1 не застрахований
жодною страховою компанією.

Представник позивача апеляційну
скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Відповідач та його представник проти
задоволення скарги заперечували,
просили рішення суду в справі залишити
без змін.

Треті особи: ОСОБА_4, ПрАТ «Страхова
компанія «Інтер-Плюс» в судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглядати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явились,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з його недоведеності та
необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільству, його моральним
засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Договір, укладений під впливом омани, є
оспорюваним правочином, і тягар
доказування у даній категорії справ
щодо доведеності наявності омани на
момент вчинення правочину
покладається на сторону позивача.

За приписами ст. 981 ЦК України договір
страхування укладається у письмовій
формі та може укладатися шляхом видачі
страховиком страхувальникові
страхового свідоцтва (поліса,
сертифіката).

Судом встановлено, що 20.07.2011 pоку між
ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед»
та ПрАТ «Страхова компанія
«Інтер-Плюс» було укладено договір
доручення, за умовами якого, ПрАТ
«Страхова компанія «Інтер-Плюс» було
доручено позивачем укладати від його
імені страхові поліси та одержувати
страхові платежі.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 10.01.2012 pоку, позивач передав ПрАТ
«Страхова компанія «Інтер-Плюс»
страхові поліси, серед яких був і поліс
№ АВ/5223139.

05.03.2012 року ОСОБА_3 було придбано
вказаний поліс та сплачено страховий
платіж, у розмірі 749,84 грн., оскільки
відповідно до п.10 полісу страховий
платіж сплачений в 16.00 год. 05.03.2012 року.

Про сплату страхового платежу
свідчить також факт підпису
відповідача на полісі, підпис
представника позивача та відбиток
печатки.

Узагальнюючи підстави для відмови у
задоволенні скарги, колегія суддів
погоджується з аргументованим
висновком суду першої інстанції про те,
що вимоги страхової компанії є
безпідставними з огляду на наступне.

Позивач вказує, що договір має бути
визнано недійсним, оскільки спірний
поліс цивільно-правової
відповідальності було втрачено в січні
2012 року, а саме - невстановлені особи
шахрайським шляхом заволоділи таким
бланком суворої звітності, а тому
договір страхування не відповідає
положенням ч.1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Проте, такі твердження не заслуговують
на увагу суду, оскільки будь - якого
рішення за зверненням до
правоохоронних органів ПрАТ «Страхова
компанія «Інтер-Плюс» із заявою про
здійснення шахрайства не надано,
позивачем лише було розміщено
оголошення у пресі від 13.03.2012 року про
те, що «поліси обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів серії AA/0935490; 6624347;
AB/5143; 5222; 5280 (загальна
кількість 223 штуки) потрібно вважати
недійсними.

Разом з тим, ПрАТ «Страхова компанія
«Дніпроінмед» звертаючись із позовом
не вказала на порушення вимог
законодавства з боку відповідача
ОСОБА_3, оскільки актом прийому -
передачі, було передано поліси ПрАТ
«Страхова компанія «Інтер-Плюс».

Відповідно до п.5.6 договору доручення
від 20.07.2011 року, агент несе
відповідальність перед страховщиком
за втрату бланків суворої звітності,
отриманих ним по Акту прийому -
передачі, згідно діючого законодавства
та договору.

Тобто, з матеріалів справи не
вбачається наявність вини відповідача
у втраті ПрАТ «Страхова компанія
«Інтер-Плюс» бланків полісів, а також
позивачем не надано доказів на
підтвердження порушень норм
законодавства під час укладення
оспорюваного договору .

Отже, позивачем не доведено належними
та допустимими доказами, наявність
підстав з якими законодавець
передбачає настання таких наслідків,
як визнання угоди недійсною, не
доведено і факту протиправних дій
третіх осіб щодо заволодіння полісом №
АВ/5223139, що його видано відповідачу.

Крім того, позивачем не доведено як сам
факт обману, так і умисел відповідача з
підстав передбачених ст.230 ЦК України,
що унеможливлює визнати договір
страхування недійсним.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Твердження апелянта про те, що
відповідно до відповіді МТСБ України,
станом на дату підписання договору -
05.03.2012 року бланк полісу АВ/5223139
вважається втраченим, а тому поліс
повинен бути визнаний недійсним, є
необґрунтованими, оскільки такі
відомості існують вже після того, як
позивач розмістив оголошення у пресі
про те, що поліс слід вважати
недійсними.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді представник
позивача не надав будь - яких
переконливих доказів на спростування
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування, та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» Миколайчука Станіслава
Васильовича - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: