АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/524/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 20 Суходольський
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Скіць М. І. УХВАЛА
05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Скіць М. І. суддів
Охріменко Н. І. , Захарова А. Ф. при
секретаріРибасюк О.С. з участю
прокурора Ситника Т.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на заочне
рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 25 листопада 2013
року по справі за позовом прокурора
Черкаського району до ОСОБА_8, ОСОБА_6,
Черкаської райдержадміністрації,
Управління Держземагенства в
Черкаському районі, третя особа
спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс» про визнання
незаконним та скасування
розпорядження РДА, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року прокурор Черкаського
району звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що
відповідно до розпорядження голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 01.08.2008 року №199, за
результатами розгляду проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що розроблений ТОВ
«Геоприват» та висновку державної
експертизи землевпорядної
документації від 31.07.2008 року № 3199,
припинено право користування
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га СКП «Райліс» в адміністративних
межах Тубільцівської сільської ради;

затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок громадянам відповідно до
доданого додатку у кількості 146 осіб,
загальною площею 31,8096 га для
будівництва та обслуговування жилих
будинків за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;

передано безоплатно у власність
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків
загальною площею 31,8096 га, з них: ділянку
площею 30,9716 га у власність, ділянку
площею 0,838 га під дороги загального
користування за рахунок земель СКП
«Райліс» в адміністративних межах
Тубільцівської сільської ради;

зобов'язано власників земельних
ділянок провести відшкодування
збитків лісогосподарського
виробництва згідно розрахунків СКП
«Райліс» в місячний термін після
прийняття розпорядження; зобов'язано
ТОВ «Геоприват» заповнити бланки
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

На підставі розпорядження голови
Черкаської РДА №199 від 01.08.2008 року 146
громадян отримали державні акти на
право власності на земельну ділянку.

Здійсненою перевіркою органами
прокуратури Черкаської області
встановлено, що прийняття
розпорядження щодо припинення
користування СКП «Райліс» земельною
ділянкою загальною площею 31,8096 га та
передачі земельних ділянок у власність
146 громадянам, в тому числі і ОСОБА_8,
проведено незаконно.

Так, відповідно до листа Головного
управління Держкомзему у Черкаській
області від 10 лютого 2012 року № 64/01-01-08
вказано, що вилучення земельних
ділянок державної власності, які
перебувають у постійному користуванні
та зайняті лісами площею понад 1 гектар
для не лісогосподарських потреб
можливе лише за рішенням Кабінету
Міністрів України, що передбачено ч. 9
ст.149 ЗК України та ст.19 Конституції
України.

Крім цього, під час перевірки
встановлено, що висновок Управління
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області з
додатком до нього від 22.07.2008 року, який
міститься у проектах землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність 146 громадянам (згідно
додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок СКП «Райліс» в межах
населеного пункту с. Хрещатик
Тубільцівської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
є фіктивним, що підтверджується
висновками експерта № 1/0126 від 02.03.2012
року та № 1/0127 від 12.03.2012 року,
показаннями працівників Управління
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області. За
вказаним фактом прокуратурою
Черкаської області 25.06.2012 року порушено
кримінальну справу, за ознаками
злочину передбаченого ст.1 ст.358 КК
України.

23 вересня 2011 року Черкаським
міжрайонним природоохоронним
прокурором порушено кримінальну
справу по факту перевищення влади
службовими особами Черкаської
районної державної адміністрації за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
365 КК України, яку направлено з
обвинувальним висновком до суду.

Розпорядження голови Черкаської РДА
від 01.08.2008 року № 199 прийнято з
порушенням вимог ст.ст. 6, 14, 19
Конституції України, ст.ст. 20, 22, 57, 84, 116,
118, 122, 149 ЗК України, ст.ст. 10, 27, 32, 57 ЛК
України, ст.ст. 3, 21, 43 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 10.04.2008 року № 610-р., яке було
чинним на той час, оскільки багаторічні
насадження та ліси площею понад 1 га має
право вилучати лише Кабінет Міністрів
України, повноваженнями щодо вилучення
земельних ділянок у межах населених
пунктах та надання їх у власність
громадянам районні державні
адміністрації мають право лише за
наявності висновку відповідної
районної ради, а також у звязку з
необґрунтованою зміною цільового
призначення земельної ділянки, яка не
може передаватись у приватну
власність.

На підставі вказаного розпорядження
голови Черкаської РДА було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,2353га серії
ЯЖ№124467 від 07.08.2008 року з грубим
порушенням чинного законодавства, тому
виданий акт повинен бути визнаним
судом недійсними зі скасуванням його
державної реєстрації.

В подальшому ОСОБА_8 продала вказану
земельну ділянку ОСОБА_6 за договором
купівлі-продажу від 23.03.2010 року, а
остання оформила державний акт про
право власності на земельну ділянку
серії ЯК №229546 від 15 квітня 2011 року
Вказані документи також підлягають
визнанню недійсними.

Заочним рішенням Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 також
оскаржив заочне рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
25 листопада 2013 року, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, тому просила його скасувати та
застосувати позовну давність до вимог
прокурора і в задоволенні позову
просила відмовити повністю.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про відхилення
апеляційних скарг.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що розпорядженням голови
Черкаської райдержадміністрації від 1
серпня 2008 р. № 199 за результатами
розгляду проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
розробленого ТОВ «Геоприват», та
висновку державної експертизи
землевпорядної документації від 31
липня 2008 року припинено право
користування спеціалізованим
комунальним підприємством «Райліс»
земельною ділянкою загальною площею
31,8096 га, розташованою в
адміністративних межах Тубільцівської
сільської ради Черкаського району,
затверджено проект землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок загальною площею 31,8096 га
громадянам в кількості 146 осіб
відповідно додатку для будівництва та
обслуговування жилих будинків,
передано безоплатно у власність
зазначеним громадянам земельні
ділянки загальною площею 31,8096 га для
будівництва та обслуговування жилих
будинків.

На підставі цього розпорядження 146
громадян отримали державні акти на
право власності на земельні ділянки.
Зокрема відповідачка ОСОБА_8 отримала
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,2353 га.

23 березня 2010 р. ОСОБА_8 продала вказану
земельну ділянку ОСОБА_6, який на
підставі укладеного з нею договору
купівлі-продажу 15 квітня 2011 р. отримала
державний акт про право власності на цю
земельну ділянку.

Прокурор звернувся до суду з позовом в
інтересах держави, вважаючи, що
вилучення спірної земельної ділянки з
державної власності відбулося з
порушенням закону, а тому просив
визнати незаконним і скасувати як
розпорядження райдержадміністрації,
так і всі вчинені на підставі цього
розпорядження правочини.

Задовольняючи позов прокурора, суд
обгрунтовано виходив з того, що
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини, що виникають при
використанні лісів, як зазначено в ч. 2
ст. 3 Земельного кодексу України,
регулюються цим Кодексом та
нормативно-правовими актами про ліси,
якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державних адміністрацій
з питань земельних та лісових відносин
визначаються Законом України «Про
місцеві державні адміністрації»,
нормами земельного та лісового
законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», ст. 31
Лісового кодексу України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, до повноважень
державних адміністрацій у сфері
лісових відносин віднесено, в тому
числі, передачу у власність, надання у
постійне користування для не
лісогосподарських потреб земельних
лісових ділянок площею до 1 га, що
перебувають у державній власності, на
відповідній території, а також у межах
міст республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення
та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів
України у сфері лісових відносин
визначені ст. 27 Лісового кодексу
України і до них, зокрема, належить
передача у власність, надання в
постійне користування для не
лісогосподарських потреб земельних
лісових ділянок площею більше як 1 га,
що перебувають у державній власності.

Стаття 57 Лісового кодексу України
визначає вимоги щодо порядку та умов
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті в
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
проводиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 Земельного кодексу
України, відповідно до ч. 7 якої Кабінет
Міністрів України надає земельні
ділянки із земель державної власності
у постійне користування юридичним
особам у випадках, визначених ст. ст. 149,
150 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу
України районні державні
адміністрації на їх території
вилучають земельні ділянки державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного
кодексу України в редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, Кабінет Міністрів
України вилучає земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, - ріллю,
багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
несільськогосподарських потреб, а
також земельні ділянки
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного призначення, крім
випадків, визначених частинами п'ятою,
дев'ятою цієї статті, та у випадках,
визначених статтею 150 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що спірна
земельна ділянка загальною площею 31,8096
га відноситься до земель лісового
фонду, лісів першої категорії та
перебувала в державній власності і
вилучивши, змінивши цільове
призначення та передавши її у приватну
власність районна державна
адміністрація перевищила надані їй
діючим законодавством повноваження у
сфері лісових та земельних відносин.

Крім того, згідно з висновками
експертизи № 1/0126 від 02.03.2012 та № 1/0127 від
12.03.2012, які отримані при проведенні
прокурорської перевірки, встановлено,
що висновок Управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області з додатком до нього
від 22.07.2008, який міститься у проектах
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність 146 громадянам
(згідно додатку) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
рахунок СКП "Райліс" в межах населеного
пункту с. Хрещатик Тубільцівської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області - є фіктивним.

За вказаним фактом прокуратурою
Черкаської області 25.06.2012 року порушено
кримінальну справу, за ознаками
злочину передбаченого ст. 1 ст. 358 КК
України

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що оскаржуване розпорядження
райдержадміністрації прийнято з
порушенням чинного на час його
прийняття законодавства, зокрема ст. 19
Конституції України, ст. 21 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації», ст. ст. 27, 57 Лісового
кодексу України, ст. 149 Земельного
кодексу України, а тому підлягає
визнанню незаконним і скасуванню.

Оскільки спірна земельна ділянка
вибула з державної власності на
підставі незаконного розпорядження
райдержадміністрації, то відповідно є
незаконними і видані на підставі цього
розпорядження державні акти про право
власності на землю та договір її
купівлі-продажу.

Доводи апеляційних скарг були
предметом дослідження в судовому
засіданні суду першої інстанції і
висновків суду про задоволення позову
прокурора не спростовують.

Зокрема, необґрунтованими є доводи
апелянтів щодо пропуску прокурором
строків позовної давності, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що про
існування оскаржуваного розпорядження
райдержадміністрації прокуророві
стало відомо після проведеної 23
вересня 2011 року перевірки, за
наслідками якої була порушена та
розслідується кримінальна справа
відносно посадових осіб Черкаської
РДА. Будь-які відомості, які б свідчили
про обізнаність прокурора з цим
розпорядженням до проведення вказаної
перевірки в матеріалах справи
відсутні.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про те, що
рішення суду постановлене на
припущеннях стосовно належності
спірної земельної ділянки до земель
лісового господарства та виділення
цієї земельної ділянки в користування
СКП «Райліс» спростовуються зібраними
у справі доказами, зокрема довідкою
відділу земельних ресурсів у
Черкаському районі від 6 червня 2008 р. (а.
с. 23).

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи вказаної апеляційної скарги в
частині порушення судом норм
процесуального законодавства, зокрема
стосовно відмови суду у покладенні на
сторону у цивільному процесі обов'язку
явки в судове засідання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Ст. 45 ЦПК України, на яку апелянт
посилається як на підставу
необхідності винесення судом ухвали
про зобов'язання сторони по справі, а
саме Черкаської районної
адміністрації та Управління
Державного земельного агентства в
Черкаському районі, з'явитися в судове
засідання, стосується випадків участі
у цивільному процесі органів та осіб,
яким законом надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб,
тому не підлягає до застосування у
випадку неявки в судове засідання
відповідачів у справі.

А ч. 4 ст. 169 ЦПК України в редакції,
чинній на час ухвалення рішення, на яку
також посилається апелянт, покладення
на відповідача обов'язку з'явитися в
судове засідання за ухвалою суду не
передбачено.

Крім того, згідно із вимогами ч. 3 ст. 309
ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не приймає до уваги і
доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_11 про те, що
прокурор являється неналежним
позивачем у справі і суд безпідставно
прийняв до розгляду його позов та
необгрунтовано визнав недійсними
договір купівлі-продажу земельної
ділянки і державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_11, зважаючи на те, що визнавши
договір купівлі-продажу земельної
ділянки недійсним, прокурор мав би
звернутися до суду з віндикаційним
позовом, якщо є підстави, передбачені
ст. 388 ЦК України, а не просить суд
визнати цей акт недійсним.

Згідно із ч. 2 ст. 45 ЦПК України з метою
представництва інтересів або держави в
суді прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою (заявою), бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступити за
своєю ініціативою у справу,
провадження у якій відкрито за позовом
інших осіб, на будь-якій стадії її
розгляду, подає апеляційну, касаційну
скаргу, заяву про перегляд судового
рішення Верховним Судом України, про
перегляд судового рішення за ново
виявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
(заяві) самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. Уразі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до суду
прокурор зазначає зазначає про це в
позовній заяві і в такому разі прокурор
набуває статусу позивача.

Судова колегія знаходить, що суд
обґрунтовано, у відповідності до
вказаних вимог
цивільно-процесуального законодавства
відкрив провадження у справі за
позовом прокурора Черкаського району
та розглянув спір по суті заявлених
вимог.

Що стосується визнання судом недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого ОСОБА_6, то
таке рішення не суперечить вимогам
чинного цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, ст. 11 ЦПК України,
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Посилання апелянта на п. 10 Постанови
Пленуму ВСУ України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» про
те, що не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину,
колегія суддів знаходить
необґрунтованим, оскільки державний
акт на право власності на земельну
ділянку не являється «наступним
правочином щодо відчуження майна», про
що зазначено в постанові Пленуму, а є
документом, який посвідчує право
власності особи на земельну ділянку.

Не можуть бути прийняті до уваги і
доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_6 в частині
посилань на практику Європейського
Суду з прав людини стосовно
«непропорційного втручання у право
заявника на мирне володіння своїм
майном».

У справі, що розглядається, обставини
справи є істотно відмінними, від
обставин справи у справі, на яку
посилається апелянт, оскільки у цій
справі звернення прокурора до суду
спрямоване на задоволення суспільної
потреби у відновленні законності при
вирішенні суспільно значимого питання
про безоплатну передачу земельної
ділянки у приватну власність та
повернення її у державну власність, яка
вибула з власності держави незаконно і
шляхом вчинення кримінально карних
дій.

Про аналогічні правовідносини та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини йдеться у постанові
Верховного Суду України від 18 вересня
2013 року у справі за заявою заступника
Генерального прокурора України про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 жовтня 2012 р. у справі за
позовом Бердянського
природоохоронного міжрайонного
прокурора Запоріжської області в
інтересах держави в особі Бердянської
міської ради до ОСОБА-10, третя особа -
державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру», про
визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним, скасування державної
реєстрації права власності на земельну
ділянку та повернення її.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
не знаходить підстав для скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Ураховуючи, що при відкритті
апеляційного провадження, за
клопотаннями ОСОБА_6 і ОСОБА_8 їм було
відстрочено сплату судового збору за
подачу апеляційних скарг до розгляду
справи в суді апеляційної інстанції,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 на користь
держави по 121 грн. 80 коп. судового збору
з кожної на користь держави відповідно
до приписів ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9
відхилити.

Заочне рішення Черкаського районного
суду Черкаської області від 25
листопада 2013 року по справі за позовом
прокурора Черкаського району до
ОСОБА_8, ОСОБА_6, Черкаської
райдержадміністрації, Управління
Держземагенства в Черкаському районі,
третя особа спеціалізоване комунальне
підприємство «Райліс» про визнання
незаконним та скасування
розпорядження РДА, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку -
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 на користь
держави судовий збір по 121 гривень 80
копійок з кожної.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :