АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1761/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3445/14
Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Акопян В.І., Одринської Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою виконавчого
комітету Засульської сільської ради
Лубенського району Полтавської
області

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 07 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Засульської
сільської ради Лубенського району
Полтавської області про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вищевказаним
позовом, в якому просила поновити її на
посаді завідуючої військовим
обліковим бюро виконкому Засульської
сільської ради Лубенського району
Полтавської області та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 07 липня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді
завідуючої військовим обліковим бюро
виконавчого комітету Засульської
сільської ради Лубенського району
Полтавської області з 22.04.2014 року.

Стягнуто з виконавчого комітету
Засульської сільської ради
Лубенського району Полтавської
області на користь ОСОБА_1 4628 грн. 40 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 22.04.2014 року по 07.07.2014
року.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з виконавчого комітету
Засульської сільської ради
Лубенського району Полтавської
області в дохід держави 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 допущено до негайного
виконання.

В апеляційному порядку вказане рішення
оскаржив виконавчий комітет
Засульської сільської ради, який в
апеляційній скарзі просить рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 Посилається на
неправомірність рішення, порушення
місцевим судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що відповідно до розпорядження
т.в.п. сільського голови № 125-к від 05.11.2012
року ОСОБА_1 була прийнята на посаду
завідуючої військовим обліковим бюро
виконавчого комітету Засульської
сільської ради.

Через неприязні стосунки з т.в.п.
сільського голови ОСОБА_2 22 квітня 2014
року ОСОБА_1 подала заяву про
звільнення з роботи за власним бажання,
але в кінці цього ж дня написала заяву
про відкликання попередньої заяви про
звільнення, зареєструвавши її в
секретаріаті Засульської сільської
ради.

Незважаючи на відкликання заяви про
звільнення, розпорядженням т.в.п.
сільського голови ОСОБА_2 № 45-к від
22.04.2014 року ОСОБА_1 була звільнена із
займаної посади за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпП України.

Задовольняючи частково позов, місцевий
суд обґрунтовано виходив з того, що
позивач скористалася своїм правом про
відкликання заяви про звільнення до
припинення трудових правовідносин, а
тому розірвання з нею трудового
договору з підстав, передбачених ст. 38
КЗпП України, є незаконним.

Такі висновки місцевого суду
відповідають встановленим по справі
обставинам та ґрунтуються на законі,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року працівник, який попередив
власника або уповноважений ним орган
про розірвання трудового договору,
укладеного на невизначений строк,
вправі до закінчення строку
попередження відкликати свою заяву і
звільнення в цьому випадку не
проводиться, якщо на його місце не
запрошена особа в порядку переведення
з іншого підприємства, установи,
організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП). Якщо після
закінчення строку попередження
трудовий договір не був розірваний і
працівник не наполягає на звільненні,
дія трудового договору вважається
продовженою.

Аналізуючи матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що подавши заяву про
звільнення ОСОБА_1 продовжувала
виконувати свої трудові обов'язки
протягом усього робочого дня, а заяву
про відкликання заяви про звільнення
подала до моменту розірвання з нею
трудового договору.

На користь вказаної обставини свідчить
факт реєстрації заяви ОСОБА_1 про
звільнення з роботи 22.04.2014 р. за вхідним
№ 64 - вже після подання нею заяви про
відкликання заяви про звільнення (вх. №
61 від 22.04.2014 р.)(а.с. 24, 5), що дає підстави
для висновку про обізнаність
адміністрації про бажання працівника
продовжити роботу за трудовим
договором, а, отже, безпідставність та
незаконність звільнення, проведеного
всупереч власного бажання позивача.

Крім того, іншого працівника в порядку
переведення на місце ОСОБА_1 протягом
часу попередження про звільнення
запрошено не було, що також вказує на
відсутність передбачених законом
підстав для розірвання трудового
договору з позивачем.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Оскільки до звільнення з роботи ОСОБА_1
працювала на посаді завідувача
військово-обліковим бюро виконкому
Засульської сільської ради
Лубенського району Полтавської
області, її поновлення судом на
попередньому місці роботи з 22 квітня 2014
року відповідає вимогам закону.

Прийняття та посаду завідувача
військово-обліковим бюро іншого
працівника після звільнення позивача
на законність ухваленого у справі
рішення не впливає. Доказів внесення
змін до штатного розпису виконавчого
комітету Засульської сільської ради,
внаслідок чого не збереглося попереднє
місце роботи позивача, матеріали
справи не містять і суду таких обставин
не доведено.

Визначення місцевим судом розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з дня незаконного звільнення -
22 квітня 2014 року по день постановлення
рішення про поновлення позивача на
роботі - 07 липня 2014 року з урахуванням
наданої відповідачем довідки про
розмір середньомісячної заробітної
плати ОСОБА_1, виходячи із заробітку за
останні два календарні місяці роботи,
відповідає положенням Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 1995 року № 348) та узгоджуються з
роз'ясненнями п. 32 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів».

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та об'єктивно встановив фактичні
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку та дійшов правомірного
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.
Рішення постановлено з додержанням
вимог закону і підстав для його зміни
чи скасування колегією суддів не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Засульської сільської ради
Лубенського району Полтавської
області - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 07 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
В.І. Акопян

Т.В. Одринська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко