Провадження № 2/200/3269/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді - Циганкова В.О.,

при секретарі - Сабій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» про зобовязання вчинити пені дії та позовом третьої особи ОСОБА_2 із самостійними вимогами до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» про зобовязання вчинити пені дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ «АКТАБАНК», третя особа ОСОБА_2, у якому просила зобовязати ПАТ «АКТАБАНК» видати ОСОБА_1 грошові кошти внесені відповідно до умов договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19 червня 2014 року в повному обсязі з нарахованими відсотками, без обмежень, сплати додаткових комісій та інших платежів за видачу грошових коштів за зазначеним банківським вкладом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що листом від 28 липня 2014 року за № 1913/1 відповідач повідомив позивача про відсутність у банку можливості виконати умови п.2.9 договору № В19-208097/Т від 19 червня 2014 року у повному обсязі, та довів до відома позивача про те, що діють обмеження на видачу грошових коштів, посилаючись на дію постанови правління Національного банку України за № 328 від 30 травня 2014 року.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду позовну заяву із самостійними вимогами до ПАТ «АКТАБАНК», у якій просила зобовязати ПАТ «АКТАБАНК» видати ОСОБА_2 грошові кошти внесені відповідно до умов договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року в повному обсязі з нарахованими відсотками, без обмежень, сплати додаткових комісій та інших платежів за видачу грошових коштів за зазначеним банківським вкладом.

В обґрунтування позовних вимог третя особа посилається на те, що відмова відповідача виконувати належним чином умови договору банківського вкладу «Класик» від 19 червня 2014 року за № В19-208098/Т з огляду на дію постанови Національного банку України, є неправомірною, як з огляду на відсутність застереження вищезазначених обставин під час укладання договору, так і з огляду на те, що вищезазначена постанова не є законом, на підставі якого можливе обмеження права ОСОБА_2 розпоряджатися своїм рахунком.

Позивач та третя особа в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на те, що представник відповідача не прибув до судового засідання без поважних на те причин, а позивач та третя особа не заперечували проти розгляду справи без участі представника ПАТ «АКТАБАНК», судом ухвалено про заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що 19 червня 2014 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «АКТАБАНК» договір банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т на суму 4400000,00 грн., строком на два місці.

Також судом встановлено, що 19 червня 2014 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «АКТАБАНК» договір банківського вкладу «Класик» за № В19-208098/Т на суму 2700000,00 грн., строком на два місці.

Між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1 і ОСОБА_2, з іншої сторони 20 липня 2014 року було укладено авансовий договір щодо придбання нерухомості в майбутньому до 03 вересня 2014 року, згідно до умов якого сторона один зобов'язується передати у власність (продати), а друга сторона зобов'язується прийняти у власність (купити) кв. № 94, по вул. Гусенко в буд.17 в м. Дніпропетровську, вартістю 40000000,00 грн.

На виконання умов вищезазначеного авансового договору, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в рівних частках передали, а ОСОБА_3 прийняла, аванс у розмірі 200000,00 грн.

У пункті 5 авансового договору, зазначено, що у разі невиконання умов визначених в договорі з вини сторони два, сума надана стороною два стороні один залишається у сторони один.

ОСОБА_1 25 липня 2014 року звернулась до ПАТ «АКТАБАНК» з листом за № 1597/1 в якому повідомляла відповідача про відсутність у неї наміру в подальшому продовжувати дію договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19 червня 2014 року, та просила на 19 серпня 2014 року підготовити грошові кошти для остаточного розрахунку відповідно до положень п.2.9 вищезазначеного договору.

Отже, суд приходить до висновку, що у позивача та третьої особи виникли зобов'язання перед ОСОБА_3, які підлягають обовязковому виконанню.

ПАТ «АКТАБАНК» листом за вих. № № 1913/1 від 28 липня 2014 року повідомило ОСОБА_1 про відсутність у банку можливості 19 серпня 2014 року виконати умови п.2.9 договору № В19-208097/Т від 19 червня 2014 року у повному обсязі, та довів до відома вкладника про те, що діють обмеження на видачу грошових коштів, посилаючись на дію постанови правління Національного банку України за № 328 від 30 травня 2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).

У п. 1.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі Положення № 516) визначено, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Зі змісту п. 1.7 Положення № 516 вбачається, що виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі.

Відповідно до п. 2.4 та п. 2.6 договорів № В19-208097/Т та № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року, виплата нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком у день закінчення строку вкладу. Повернення вкладу здійснюється в день закінчення строку вкладу.

Судом встановлено, що оскільки договори № В19-208097/Т та № В19-208098/Т були укладені 19 червня 2014 року строком на два місяці, то закінчення дії даних договорів припадає на 19 серпня 2014 року.

У разі, якщо вкладник в день закінчення строку вкладу не з'явився в банк для його отримання, цей договір автоматично вважається продовженим (пролонгованим) ще на один строк, вказаний а п. 1.1 договору (п. 2.9 договорів № В19-208097/Т та № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року).

У своїй відмові від 28 липня 2014 року за вих. № 1913/1 відповідач зазначає, що відповідно до норм Постанови № 328, НБУ забороняє банкам видавати готівкові кошти з депозитних рахунків в розмірі більшому, ніж встановлений зазначеною Постановою, проте, проаналізувавши зміст Постанови Правління Національного банку України № 328 від 30 травня 2014 року судом встановлено, що така заборона відсутня.

Так, згідно пп. 8 п. 1 Постанови Правління Національного банку України № 328 від 30 травня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта. Вимоги цього підпункту не поширюються на видачу готівкових коштів:

на виплату заробітної плати, витрат на відрядження (в межах норм, установлених законодавством), пенсій, стипендій, інших соціальних та прирівняних до них виплат (крім матеріальної допомоги);

на виплати гарантованих сум відшкодування вкладникам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

Зі зміст п. 4 Постанови Правління Національного банку України № 328 від 30 травня 2014 року вбачається, що дана постанова набирає чинності з 01 червня 2014 року та діє до 01 вересня 2014 року.

Отже, обмеження видачі готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати не є забороною видавати готівкові кошти з депозитних рахунків в розмірі більшому, ніж встановлений зазначеною Постановою, на які посилається відповідач.

Враховуючи положення статті 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс. Суд наголошує, що будь-які зміни в порядок регулювання цих відносин можуть вноситися виключно законами України, а не підзаконними актами Національного банку України.

З цього приводу ще в 2001 році висловився Конституційний Суд України, який своїм рішенням (№ 9-рп/2001 від 19 червня 2001 року, пункт 4.1) вказав, що Україна є правовою державою (Конституція 1.1), а в правовій державі діє чітка ієрархія нормативних актів згідно якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст чинних законів.

Таким чином, банки, які відмовляють у достроковій видачі вкладу, у видачі всієї суми вкладу, застосовують інші подібні дії, посилаючись на постанови Національного банку України діють протиправно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Стаття 1066 Цивільного кодексу України передбачає, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 Цивільного кодексу України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором.

Згідно до ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 19 червня 2014 року між відповідачем та позивачем, а також між відповідачем та третьою особою було укладено строкові договори банківського вкладу № В19-208097/Т та № В19-208098/Т, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договорів строкового банківського вкладу № В19-208097/Т та № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року, а тому сума внесків по вказаним договорам із нарахованими відсотками, підлягає поверненню позивачу та третій особі у повному обсязі.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач та третя особа довели ті обставини на які посилались, як на підставу своїх позовних вимог.

Так, відповідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» про зобовязання вчинити пені дії задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» видати ОСОБА_4 грошові кошти внесені відповідно до умов договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208097/Т від 19 червня 2014 року в повному обсязі з нарахованими відсотками, без обмежень, сплати додаткових комісій та інших платежів за видачу грошових коштів за зазначеним банківським вкладом.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_2 із самостійними вимогами до Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» про зобовязання вчинити пені дії задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» видати ОСОБА_2 грошові кошти внесені відповідно до умов договору банківського вкладу «Класик» за № В19-208098/Т від 19 червня 2014 року в повному обсязі з нарахованими відсотками, без обмежень, сплати додаткових комісій та інших платежів за видачу грошових коштів за зазначеним банківським вкладом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Циганков