АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Солом'янського району м.
Києва, Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»,
третя особа: Відкрите акціонерне
товариство «Науково-виробниче
підприємство «Більшовик» про визнання
права користування жилим приміщенням
та зобов'язання укласти договір найму
жилого приміщення,

зустрічним позовом Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» до
ОСОБА_1, треті особи: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Солом'янського району
м.Києва, Солом'янська районна в м. Києві
державна адміністрація, Відкрите
акціонерне товариство
«Науково-виробниче підприємство
«Більшовик» про виселення без надання
іншого жилого приміщення,

та за позовом Солом'янської районної в
м. Києві державної адміністрації до
ОСОБА_1, Відкритого акціонерного
товариства «Науково-виробниче
підприємство «Більшовик», третя особа:
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» про визнання ордера
недійсним,

за апеляційними скаргами Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» та
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2013 року, -

встановила:

25.09.2008 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом до Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Солом'янського району м.
Києва, Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду», в
якому, з урахуванням змін, просив
визнати за ним право на користування
житловим приміщенням, кімнатою № 4 у
квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» укласти з ним договір
найму вказаного жилого приміщення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що за
клопотанням ТОВ «Поділля», де він
працював, на підставі спільного
рішення адміністрації та
профспілкового комітету ВАТ
«Більшовик» від 21.09.2004 р., йому 14.10.2004 р.
житлово-комунальним відділом ВАТ
«Більшовик» був виданий спеціальний
ордер № 98/1 на вселення в кімнату
АДРЕСА_2. З того часу він постійно
проживає у спірній кімнаті та сплачує
за житлово-комунальні послуги. У
зв'язку з передачею будинку до
територіальної громади відповідачі не
визнають за ним права на проживання
у вказаній квартирі, 11.05.2007 р. він був
змушений підписати тимчасовий
договір найму (оренди) жилого
приміщення спірної квартири строком
на 7 місяців до 31.12.2007 р. Після
закінчення дії договору відповідачі
відмовляються продовжувати термін
його дії, змушуючи звільнити займану
ним кімнату.

21.10.2008 р. Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
звернулося до суду з зустрічним
позовом про виселення ОСОБА_1 з усіма
залежними від нього особами з кімнати
№ 4 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що
розпорядженням Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації
№141 від 01.02.2008 р. майно територіальної
громади Солом'янського району м.Києва
закріплено на праві господарського
відання за КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду».
Оскільки законних підстав для
проживання в спірній кімнаті ОСОБА_1
не має, йому 09.09.2008 р. та 23.09.2008 р. було
вручено приписи про її звільнення.
Про невиконання умов приписів
складено відповідний акт від 16.09.2008 р.

09.04.2009 р. Солом'янська районна в м.
Києві державна адміністрація
звернулась до суду з позовом про
визнання ордера №98/1 від 14.10.2004 р. №143,
виданого житлово-комунальним
відділом ВАТ «Більшовик», недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ордер на жилу площу в гуртожитку був
виданий відповідачу за спільним
рішенням адміністрації та
профспілкового комітету ВАТ
«Більшовик» від 21.09.2004 р., тобто після
прийняття розпорядження КМДА від
20.07.2004 р. №1759 «Про прийняття до
комунальної власності територіальної
громади Солом'янського району будинку
по АДРЕСА_1». Виданий ордер за формою
та реквізитами не відповідає зразку,
встановленому примірним положенням
про гуртожитки, затвердженим
постановою Ради Міністрів Української
РСР №208 від 03.06.1086 року. Ордер не
містить серії, підписаний не
керівником підприємства, а
заступником генерального директора з
побутових питань Галуновим Д.В., якому
такі повноваження делеговані не були,
на ньому відсутня гербова печатка
підприємства. Про існування вказаного
ордеру Солом'янська районна у м.
Києві державна адміністрація
дізналась лише в жовтні 2008 року,
після відкриття провадження в справі
за позовом ОСОБА_1

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013
року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано
за ОСОБА_1 право користування жилим
приміщенням - кімнатою № 4 у квартирі
АДРЕСА_1. Зобов'язано Комунальне
підприємство «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
укласти з ОСОБА_1 договір найму жилого
приміщення на кімнату № 4 у квартирі
АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного
позову Комунального підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» та
позову Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації
відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційних скаргах Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» та
Солом'янська районна в м. Києві
державна адміністрація просять
скасувати ухвалене по справі рішення
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити, позовні
вимоги відповідачів задовольнити,
мотивуючи свої доводи порушенням
норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Резніченко  В.О. та
представник Солом'янської районної у
м. Києві державної адміністрації
Єрко  Н.П. апеляційні скарги
підтримали та просили їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 проти
апеляційних скарг заперечував та
просив в їх задоволенні відмовити.
Після оголошення по справі перерви в
судове засідання не з'явився у зв'язку
з службовим відрядженням. Колегія
суддів розцінила вказану неявку
представника відповідача як неявку без
поважних причин та вважала за можливе
продовжити розгляд справи в його
відсутність.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання також не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з таких
підстав.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того,
що адміністрація та профспілковий
комітет ВАТ «Більшовик» 21.09.2004 р. на
законних підставах прийняли рішення
про надання жилої площі в гуртожитку,
на підставі якого позивачу 14.10.2004 року
було видано ордер. Виданий ордер на
право зайняття кімнати АДРЕСА_2
відповідає Типовому ордеру, який є
додатком до Примірного положення про
гуртожитки та підписаний
уповноваженою на це посадовою особою.

Враховуючи правомірність видачі
ордеру на вселення, законність
проживання ОСОБА_1 в спірному жилому
приміщенні, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
зустрічного позову Комунального
підприємства «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду»
про виселення із займаного
приміщення без надання іншого жилого
приміщення та позову Соломянської
районної в м.Києві державної
адміністрації про визнання ордера
недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки останні
відповідають вимогам закону та
обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, будинок АДРЕСА_1
належав до відомчого житлового
фонду, перебував на балансі ВАТ
«Більшовик» та мав статус гуртожитку.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЖК УРСР жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового
комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до ст.129 цього Кодексу, на
підставі рішення про надання жилої
площі у гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний
ордер, який є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу.

Відповідно до протоколу №39
спільного засідання профкому та
адміністрації ВАТ «Більшовик» від
08.07.2004 р., заступнику генерального
директора з побутових питань
Галунову Д.В. доручено з правом
підпису видавати ордери
встановленого законодавством зразка
на право проживання в кімнатах
особам, які перебувають у трудових
відносинах з ВАТ «Більшовик», та
особам, які згідно чинного
законодавства України набули права
проживання в гуртожитках по АДРЕСА_1
(а.с.119 т.1).

14.10.2004 р. заступником генерального
директора з побутових питань
Галуновим Д.В. видано ОСОБА_1, який
працював у ТОВ «Поділля», ордер №98/1
на право зайняття жилої площі в
гуртожитку АДРЕСА_2 розміром 18 кв.м.
Підставою видачі ордеру зазначено
спільне рішення адміністрації та
профспілкового комітету ВАТ
«Більшовик» від 21.09.2004 р. (а.с.110 т.1).

На підставі розпорядження Київської
міської державної адміністрації №1759
від 20.07.2004 року «Про прийняття до
комунальної власності територіальної
громади Солом'янського району
будинку по АДРЕСА_1», будинок був
прийнятий до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
переданий до комунальної власності
Солом'янського району м.Києва.

Розпорядженням Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації №1755
від 09.12.2004 року «Про прийняття будинків
по АДРЕСА_1 до комунальної власності
територіальної громади Солом'янського
району м.Києва» будинки були прийняті
до комунальної власності
територіальної громади
Солом'янського району м.Києва і в цей
же день був затверджений акт
приймання-передачі.

Оскільки на день прийняття
розпорядження про зміну власника
будинку, вказаний будинок не був
переданий до комунальної власності
району, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
адміністрація та профспілковий
комітет ВАТ «Більшовик» 21.09.2004 р. на
законних підставах прийняли рішення
про надання жилої площі в гуртожитку
позивачу.

Даючи юридичну оцінку листу від 22.10.2008
р. №2 168-14 за підписом заступника
генерального директора з соціальних
питань та охорони праці з приводу
того, що спільного рішення щодо
надання позивачу спірної квартири ВАТ
«Більшовик» не приймалося, підстави
знаходження ОСОБА_1 у кімнаті 4
АДРЕСА_1 не відомі, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що з
даної відповіді неможливо
встановити, чи ставилося питання про
наявність рішення адміністрації та
профкому від 21.09.2004 р. та реквізитів
ордера, виданого позивачу, а також не
вказано, з якої інформації надавалася
відповідь та період, яким
охоплювалася перевірка при наданні
відповіді.

Відповідно до листа в.о. голови
правління генерального директора НВП
«Більшовик» Піддубного  С.К. від
14.01.2014 р. №30-13 на запит суду, 25.02.2005 р.
відповідно до акту прийому -передачі
особистих рахунків на кімнати в
гуртожитку по АДРЕСА_1 в м. Києві
головним бухгалтером ЖКО ВАТ
«Більшовик» були передані до ДЕЖ -911
КПУЖГ Солом'янського району м. Києва
всі документи про право проживання
мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1, в
тому числі також було передано
спільне рішення адміністрації та
профспілкового комітету ВАТ
«Більшовик» від 21.09.2004 року.

Вказана обставина підтверджується
актом передачі особових рахунків на
кімнати в гуртожитках по АДРЕСА_1,
затвердженому начальником ДЕЖ -911
25.02.2005 р. (а.с.23 т.3).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 починаючи з 2006 року
неодноразово надсилав до
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації та ДЕЖ -914
листи, до яких додавав копію ордеру
№98/1 від 14.10.2004 р. (а.с. 14, 56,133 - 139 т.1).

За таких обставин доводи апеляційної
скарги Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» про
те, що про видачу ордеру нічого не
було відому новому балансоутримувачу
будинку є необґрунтованими.

Про законність вселення ОСОБА_1 у
спірну кімнату та його подальше
проживання в ній свідчить і той факт,
що між позивачем та КПУЖГ
Солом'янського району м. Києва 11.05.2007
р. на підставі Розпорядження
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації був укладений
договір найму (оренди) житлового
приміщення №67 на кімнату №4 квартири
АДРЕСА_1.

Розпорядженням №141 Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 01.02.2008 року майно
територіальної громади
Солом'янського району м. Києва
закріплене на праві господарського
відання за Комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду».

Враховуючи заперечення вказаної
особи щодо права ОСОБА_1 на проживання
в спірному житловому приміщенні, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову про зобов'язання
укласти договір найму.

Відповідно до ст. 59 ЖК УРСР ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним у судовому порядку у
випадках подання громадянами не
відповідаючи дійсності відомостей про
потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян та
організацій на зазначене в ордері
жиле приміщення, неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання жилого приміщення, а також
в інших випадках порушення порядку і
умов надання жилих приміщень. Вимогу
про визнання ордеру недійсним може
бути заявлено протягом трьох років з
дня його видачі.

Відповідно до статті 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на повагу до
свого приватного і сімейного життя,
до свого житла і кореспонденції.
Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Кривіцька
і Кривіцькій проти України», в
контексті вказаної Конвенції поняття
«житло» не обмежується приміщенням, в
якому проживає на законних підставах,
або яке було у законному порядку
встановлено, а залежить від фактичних
обставин, а саме існування достатніх і
тривалих зв'язків з конкретним місцем.
Втрата житла будь-якою особою є
крайньою формою втручання у права на
житло.

В ході розгляду справи сторонами не
надано доказів, які б підтверджували
неправомірність дій службових осіб
при вирішенні питання про надання
позивачу жилого приміщення, наданням
особою невірних відомостей про потребу
в поліпшенні житлових умов тощо.

Не надано суду також доказів, що
втручання держави у використання
позивачем конституційного права на
житло згідно п.2 ст.8 Конвенції
відповідає поставленій законом меті (
рішення у справі Olsson vs. Sweden №1 24.03.1988) і
чи було воно необхідним у
демократичному суспільстві задля
досягнення зазначеної мети.

Відповідно до п.6 Постанови №2 Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в процесі
застосування судами Житлового
кодексу», судам слід мати на увазі, що
виданий на жиле приміщення ордер у
випадках, зазначених у ст. 59 ЖК УРСР,
підлягає визнанню недійсним з
наслідками, передбаченими ст.117 ЖК
УРСР.

Враховуючи підстави, з яких
Солом'янська районна в м. Києві
державна адміністрація просить
визнати ордер недійсним, виселення
позивача можливе лише з наданням
іншого жилого приміщення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційних
скарг на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про їх відхилення
та залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» та
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2013 року відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/1028/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.