АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
суді першої інстанції: Чала А.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 28 жовтня 2014 року у справі за
поданням старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції про
надання дозволу на примусове
проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 28 жовтня 2014 року подання
задоволено.

Старшому державному виконавцю ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Василюшку
В.В. надано дозвіл на примусове
проникнення до житла - квартири
АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій
щодо опису й арешту 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1 яка належить боржнику ОСОБА_3
на підставі договору купівлі-продажу
квартири від 7 червня 2000 року, в межах
здійснення виконавчих дій по виконанню
виконавчого листа № 2-2400/2000
Ватутінського районного суду м. Києва
від 24 травня 2000 року про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на
утримання доньки, в розмірі ј частини
всіх видів заробітку(доходу) щомісячно,
починаючи з 19 травня 2000 року до
повноліття дитини.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду скасувати,
вважаючи, що судом порушено норми
процесуального права.

Представник ВДВС Святошинського РУЮ у
м. Києві в судове засідання не з'явився ,
хоча був повідомлений про час та місце
розгляду справи належним чином.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність особи, яка
не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню

Судом встановлено, що у жовтні 2014 року
державний виконавець звернувся до суду
з поданням про надання дозволу на
примусове проникнення до житла,
посилаючись в обґрунтування на те, що
на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у
м. Києві знаходиться виконавчий лист №
2-2400, виданий 24 травня 2000 року
Ватутінським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 3 червня 2000
року і до досягнення дитиною
повноліття. Виконавчий документ у
добровільному порядку не виконаний, до
державного виконавця не з'являвся. В
ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем виявлено належне
на праві власності майно боржника, а
саме: 1/6 частина квартири АДРЕСА_1
Зазначив, що 4 вересня 2014 року та 26
вересня 2014 року державним виконавцем
було здійснено вихід за місцем
знаходження майна, проте до квартири
потрапити не вдалося, про що складено
відповідні акти.

У зв'язку із викладеним, просив суд
дозволити державному виконавцю ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві примусове
входження до житла боржника, а саме:
квартири АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у ВДВС знаходиться
виконавчий лист № 2-2400, виданий 24 травня
2000 року Ватутінським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, починаючи
з 3 червня 2000 року і до досягнення
дитиною повноліття.

15 жовтня 2003 року державним виконавцем
Зудіновим О.С. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню зазначеного
виконавчого листа з наданням боржнику
строку для добровільного виконання,
але у строк, встановлений для
добровільного виконання, борг погашено
не було. Відповідно листа КМДА від 5
травня 2014 року № 33667(И-2014) на № 1/24 від 18
квітня 2014 року, 1/6 частина квартири
АДРЕСА_1 на праві власності
зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
ОСОБА_6 ПН КМНО 7 червня 2000 року.

Як вбачається з Актів державного
виконавця від 4 вересня 2014 року та 26
вересня 2014 року, при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-2400 від
24 травня 2000 року, виходом за адресою:
АДРЕСА_1 державному виконавцю не
вдалося потрапити до зазначеної
квартири, оскільки двері зачинені,
доступу до житла не надано.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Задовольняючи подання головного
державного виконавця, суд першої
інстанції вважав його обґрунтованим.

Проте з таким висновком суду
погодитися повною мірою не можна.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

У матеріалах справи відсутні докази
направлення державним виконавцем
повідомлення боржнику про здійснення
виходу до його квартири, що ОСОБА_3 був
повідомлений про необхідність
забезпечення доступу державному
виконавцю до квартири з метою її опису.

З матеріалів справи вбачається, що
подання розглянуто у відсутність
державного виконавця та без
дослідження виконавчого провадження,
внаслідок чого судом не в повній мірі
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Судом першої інстанції не перевірено,
чи повідомлявся належним чином боржник
про проведення виконавчих дій, чи
відмовлявся він впустити державного
виконавця до приміщення та щодо
неможливості виконання рішення суду не
інакше, як на підставі примусового
входження до житла.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 28 жовтня 2014 року скасувати ,
справу направити на новий розгляд
питання до суду першої інстанції .

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді