АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №2208/8192/12
Провадження №22-ц/792/404/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючої -
судді Федорової Н.О.,

суддів -
Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при
секретарі - Терлич А.В.,

з участю: сторін та
представника відповідача

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кам,янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса
Кам,янець-Подільського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа перша
Кам,янець-Подільська державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним договору дарування, визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом та за зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про
виселення з житлового приміщення.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом посилаючись
на те, що його батько ОСОБА_6 був
власником будинку по АДРЕСА_1. Останній
неодноразово лікувався з приводу
церебрального атеросклерозу з
проявами деменції та від інших тяжких
хвороб. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Після
його смерті дізнався, що 23 вересня 2010
року між батьком та його братом ОСОБА_7
був укладений договір дарування
вищевказаного будинку, а після смерті
брата будинок був успадкований його
синами - відповідачами у справі. Вважає,
що договір дарування є недійсним,
оскільки батько не міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними при
його укладенні та не міг підписувати
вказаний договір. А тому, просив суд,
після уточнення позовних вимог,
визнати договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_1, укладений 23 жовтня 2010
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посвідчений

________________________________________________________________________
________

Доповідач у першій інстанції Бондар
О.О. Провадження № 22-ц/792/404/14

Суддя-доповідач Федорова Н.О.
Категорія № 21

приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
недійсним, а також визнати недійсними
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 2 серпня 2011 року,
посвідчених нотаріусом першої
Кам,янець-Подільської державної
нотаріальної контори, зареєстрованих в
реєстрі за №3-400 та за № 3-402.

В листопаді 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 посилаючись на те, що
їх батько ОСОБА_5 був власником
житлового будинку по АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. На підставі
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 2 серпня 2011 року вони стали
власниками вказаного будинку, кожен по
? частині. Маючи намір вселитись до
нього, не змогли цього зробити через
перешкоди, створені відповідачем.
Зокрема, останній змінив вхідні замки
до будинку та не допускає до нього. При
цьому, кошти за комунальні послуги не
сплачує. А тому, просили суд зобов'язати
відповідача усунути перешкоди в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача
з нього та зняття його з реєстрації.

Рішенням Кам,янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 грудня 2013 року у
первісному та у зустрічному позовах
відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Вважає, що суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення прийняте з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, суд першої інстанції не врахував
того, що дарувальник ОСОБА_6 в силу
свого віку, стану здоров'я не міг
усвідомлювати значення своїх дій та не
міг ними керувати під час укладення
договору дарування, в тому числі не
ставив підпису на договорі. Зазначає,
що суд безпідставно не взяв до уваги
його пояснення про те, що договір
дарування був сфальсифікований на
підставі викрадених братом та його
синами документів. Окрім того, йому
безпідставно було відмовлено у
клопотаннях про виклик та опитування у
судовому засіданні медичних
працівників, а також про обов'язкову
участь відповідача ОСОБА_4, що призвело
до неправильного з'ясування обставин
справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав з вищевикладених
мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
у судовому засіданні заперечили проти
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Давши належну оцінку доказам у справі,
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у позові.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Встановлено, що 23 вересня 2010 року
ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 отримав в
дар будинок по АДРЕСА_1, про що уклали
нотаріально посвідчений договір.

Протягом 2010 року у даному будинку
проживали батько ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1,
хоч і був зареєстрований у будинку,
однак проживав в іншому населеному
пункті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько відповідачів за
первісним позовом ОСОБА_7 помер.

У зв'язку з цим, 17 лютого 2011 року
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до державної нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини після смерті їх батька.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх дід ОСОБА_6

2 серпня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
підставі свідоцтв про право на
спадщину за законом стали власниками
будинку по АДРЕСА_1, кожен по ? частці.

Вказане об'єктивно підтверджується:
даними договору дарування від 23.09.2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Кам,янець-Подільського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 792 (а.с.
4); даними витягу про державну
реєстрацію прав, виданого
Кам,янець-Подільським міжміським бюро
технічної інвентаризації (а.с.8); даними
свідоцтва про смерть від 03.02.2011 року
(а.с.5); даними свідоцтва про смерть від
23.02.2011 (а.с.5); даними заяв відповідачів
про прийняття спадщини (а.с. 208, 209);
даними свідоцтв про право на спадщину
за законом (а.с. 15).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим нормативним актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї права або
інтереси порушені.

Відповідно до абз. 3 п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
28.04.1978 року «Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними»
вимоги про визнання угоди недійсною з
цих підстав вирішуються з урахуванням
як висновку судово-психіатричної
експертизи, так і інших доказів, що
підтверджують чи спростовують доводи
позивача про те, що в момент її
укладення він не розумів значення
своїх дій і не міг керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У вступній частині оспореного
договору, підписаного ОСОБА_6 та ОСОБА_7
у виді повної вказівки свого прізвища,
ім'я та по батькові, вказано, що вони
уклали даний договір, перебуваючи при
здоровому розумі та ясній пам'яті,
розуміючи значення своїх дій та діючи
добровільно, попередньо ознайомлені
нотаріусом з вимогами цивільного
законодавства, що регулюють укладений
ними договір (зокрема з вимогами щодо
недійсності правочину).

В цьому ж договорі, посвідченому
приватним нотаріусом 23.09.2010 року ОСОБА_3
в реєстрі під № 792, вказано, що договір
підписано у її присутності. Особу
сторін встановлено, їх дієздатність
перевірено.

З огляду на вищевикладене, даний
договір відповідає вимогам ч.ч. 1-3, 5 ст.
203 ЦК України.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1,
заперечуючи дійсність даного
правочину, не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
недійсності договору, тобто не довів
суду зворотнього.

Згідно з даними висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи № 11
від 13 листопада 2013 року встановити,
яким був психічний стан ОСОБА_6, а також
встановити, чи він хворів будь-якими
психічними хворобами станом на час
укладення договору 23 вересня 2010 року не
представляється можливим (а.с. 178-181).

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

У справі також відсутні будь-які докази
підписання оспореного договору не
ОСОБА_6, а іншою особою.

Доводи апеляційної скарги не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам,янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова