Справа №295/2780/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н. Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач 13.02.2014 року звернувся в
суд з даним позовом, в якому просив
стягнути заборгованість по кредитному
договору. При цьому посилається на те,
що 20.10.2005 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір №280/21-974, за яким останнім було
надано кредит у розмірі 8 008,00 доларів
США зі сплатою 13 відсотків річних та
кінцевим терміном погашення
заборгованості не пізніше 19.10.2008 року.
Умови договору відповідач не
виконувала належним чином, щомісячно
кредит не погашала, сплату відсотків не
проводила, таким чином станом на 30.12.2013
року створилась заборгованість в сумі 5
930,00 доларів США, що згідно курсу НБУ
станом на 30.12.2013 року становить 47 400,90
грн., яка складається з:

- 29 504,88 грн. заборгованості за кредитом,
що еквівалентно - 3 691,34 дол. США;

- 11 965,72 грн. заборгованості за
відсотками, що еквівалентно - 1 497,03 дол.
США;

- 4 219,20 грн. пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, що еквівалентно -
527,86 дол. США;

- 1711,10 грн. пеня за несвоєчасне
повернення відсотків, що еквівалентно -
214,80 дол. США.

За таких обставин позивач просить
стягнути заборгованість за договором
та судові витрати.

30.04.2014 року відповідачі по справі
надіслали на адресу суду зустрічний
позов, в якому просять відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача,
щодо стягнення в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
№280/21-974 від 20.10.2005 року у розмірі 47400,90
грн., розірвати даний кредитний
договір, договір поруки від 20.10.2005 року
та договір застави від 20.10.2005 року.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та не заперечував щодо заочного
розгляду справи.

Відповідачі не з'явилися в судове
засідання, хоча були повідомлені
належним чином про день, час та місце
розгляд справи, про що свідчать
розписка про вручення судових
повісток, надіслали на адресу суду
заяву про розгляд справи за їх
відсутності та просили задовольнити їх
вимоги.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що між сторонами існували
зобов'язальні правовідносини, які
регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК
України.

Судом встановлено, що 20.10.2005 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір кредиту № 280/21-974
на суму 8 008,00 доларів США строком до
19.10.2008 року за умови щомісячного
погашення. /а. с. 4-6/.

20.10.2005 року в якості забезпечення
виконання забов'язань за кредитним
договором, укладено договір застави,
предметом якого є транспортний засіб
марки ГАЗ 330202-01 білого кольору, 2005 року
випуску д.н. НОМЕР_1.

Також 20.10.2005 року між ПАТ
"Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено договір
поруки. (ас. 10-11)

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. В разі якщо право однієї
сторони договору було порушено то вона
дізналась, або могла дізнатися про це в
момент настання остаточного терміну
повернення коштів - 19.10.2008 року, а відтак
перебіг загального трирічного строку
позовної давності почався з зазначеної
вище дати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

3 наведеного вбачається, що строк
позовної давності закінчився - 19 жовтня
2011 року.

Позивач звернувся до суду позовом про
стягнення заборгованості у лютому 2014
року, тобто прострочивши своє право на
таке звернення більш, як на три роки.

Відповідно ст.266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Відповідно п. 31 Постанови №5 від 30.03.2012
року Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ визначено, що
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
"Про захист прав споживачів", та
відповідно до інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і крмінальних справ
за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року "Про окремі
питання застосування строків позовної
давності " суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Зазначене роз'яснення стосується і
позасудового порядку вирішення спорів,
і в разі звернення з відповідним
позовом до суду.

Одночасно було роз'яснено положення
частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, що
"позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові.

У разі, якщо відповідач подав
заперечення проти позову, пославшись
на сплив позовної давності, то
зазначена заява є підтвердженням того,
що відповідач зробив заяву про
застосування позовної давності.".

Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові

Представник позивача не
представив жодного доказу поважності
причин пропуску строку позовної
давності.

Оскільки у суду немає
підстав для поновлення строку позовної
давності, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
в зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності без поважних причин.

За таких обставин підлягають
задоволенню зустрічні позовні вимоги
про розірвання кредитного договору
№280/21-974 від 20.10.2005 року, укладеного між
сторонами, договору застави та
договору поруки від 20.10.2005 року, як
похідні.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 257,258, 261, 266, 267 ЦК України,
ст.ст. 5, 10, 60, 169, 197, 209, 218 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в
зв»язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Задовольнити зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк":

- розірвати кредитний договір №280/21-974
від 20.10.2005 року, укладений між
сторонами;

- розірвати договір застави від 20.10.2005
року;

- розірвати договір поруки від 20.10.2005
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя: