РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Харків

Київський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді -
Якуші Н.В.

при секретарі -
Пічугіній А.Г.

за участі:

представника позивача - Донської К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Київського районного
суду м. Харкова цивільну справу за
позовом Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості за надані
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до
суду з уточненим в ході розгляду
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача заборгованість за надані
послуги з утримання будинків, споруд,
та прибудинкових територій в розмірі
22284 грн. 83 коп. за період з 01.03.2007 року по
01.06.2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що відповідач зареєстрована
та фактично проживає у квартирі
АДРЕСА_1, яка знаходиться в
багатоквартирному житловому будинку
комунального житлового фонду,
утримання та експлуатацію якого
здійснює КП «Жилкомсервіс». Також
позивач зазначив, що КП «Жилкомсервіс»
надає послуги з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій та
згідно ст. 68 Житлового Кодексу України,
Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», п. 14, 17, 35
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків,
затверджених Постановою КМУ від
8.10.1992р. № 572, Порядку формування тарифів
на послуги з утримання будинків, споруд
та прибудинкових територій,
затвердженого Постановою КМУ від
20.05.009р. № 529, утримує будинки та
прибудинкову територію, надає
житлово-комунальні послуги власнику
квартири, а власник квартири отримує ці
послуги та повинен вчасно щомісяця
сплачувати за це кошти. Відповідно до п.
4 «Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями», затвердженими
постановою КМУ від 08.10.1992 року №572,
власник (наймач) житла за рахунок
власних коштів повинен оплачувати всі
витрати, пов'язані з утриманням
житлового будинку і закріпленої
прибудинкової території. Вказував, що
відповідачі письмово не повідомляли,
що вони бажають розірвати або
переглянути договір, тому між
сторонами по справі встановилися
фактичні договірні відносини з приводу
надання житлово-комунальних послуг.
Протягом зазначеного в позові періоду
скарг з приводу ненадання чи залежного
надання послуг від відповідача на
адресу позивача не надходило. Проте,
відповідачем не виконуються обов'язки
щодо оплати усіх витрат, пов'язаних з
утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість перед позивачем, яка до
цього часу не погашена.

Такі обставини на думку позивача
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у вказаний у
позові спосіб.

В судовому засіданні представник
позивача Донська К.Д., яка діє на
підставі довіреності №2-164/2014 від 16
липня 2014 року, підтримала уточнений
позов в повному обсязі та просила суд
його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, про дату, місце та час
судового засідання була повідомлена
належним чином, надала заяву, в якій
просила розглядати справу за її
відсутності (а.с.30), зазначала, що
ознайомлена з уточненими вимогами
позивача та не заперечує проти позову
тільки в частині вимог в межах строків
позовної давності. Крім того, на минуле
судове засідання надала свої письмові
заперечення, які були приєднані до
матеріалів справи разом із заявою про
застосування строків позовної
давності (а.с.21).

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
суд встановив наступне.

Як встановлено судом і не оспорюється
сторонами по справі, відповідач ОСОБА_2
зареєстрована та фактично мешкає у
АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою з
місця проживання про склад сім'ї та
прописку за № 731, карток прописки
(а.с.9-11).

Вказана квартира знаходиться в
багатоквартирному житловому будинку
комунального житлового фонду,
управління яким здійснює КП
«Жилкомсервіс».

Відповідно до п.п. 2, 4, 7 ч. 1 ст.7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» управління об'єктами у сфері
житлово-комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, визначення
виконавця житлово-комунальних послуг,
а також встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону належить до повноважень
органів місцевого самоврядування.

Земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками
(ч. 1 ст. 42 ЗК України).

Проживаючи у багатоквартирному
будинку, відповідач користується
житлово-комунальними послугами, які
надаються позивачем.

КП «Жилкомсервіс» надає послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій згідно ст. 68
Житлового Кодексу України, Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», п. 14, 17, 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
КМУ від 8.10.1992 року № 572, Порядку
формування тарифів на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого Постановою КМУ від
20.05.2009 року № 529, утримує будинки та
прибудинкову територію, надає
житлово-комунальні послуги власнику
квартири, а власник (наймач) квартири
отримує ці послуги та повинен вчасно
щомісяця сплачувати за це кошти.

Рішеннями Харківської міської ради від
20.02.2009 року № 72, від 20.12.2011 року № 893, від
27.01.2012 року № 39 встановлено тарифи на
послуги з утримання споруд та
прибудинкових територій, що
знаходяться у комунальній власності
територіальної громади м. Харкова.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування, внутрішньобдинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів, тощо) відноситься до
житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20
вказаного Закону споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 32 цього Закону
передбачається, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховуються щомісячно.

Відовідно до п. 4 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями»,
затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992
року №572, власник (наймач) житла за
рахунок власних коштів оплачує всі
витрати, пов'язані з утриманням
житлового будинку і закріпленої
прибудинкової території.

Судовим розглядом встановлено, що
відповідачами не виконуються
передбачені вищевказаними нормами
обов'язки, у зв'язку з чим за
розрахунками КП «Жилкомсервіс»,
проведеними на підставі затверджених
Харківською міською радою тарифів від
20.02.2009 року № 72, від 20.12.2011 року № 893, від
27.01.2012 року № 39, заборгованість
відповідача за надані позивачем
послуги за період з 01.03.2007 року по 01.07.2014
року становить 22284 грн. 83 коп.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
визнала факт несплати КП
«Жилкомсервіс» коштів за послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій, та не
заперечувала, що такі послуги від
позивача вона фактично отримувала.

Разом з цим, 17.07.2014 року відповідач
ОСОБА_2 надала до суду заперечення
проти позову разом із клопотанням про
застосування позовної давності у три
роки до нарахованої заборгованості за
надані послуги з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій
(а.с.21). Крім того, зазначала, що взагалі
договірні відносини на її думку між нею
та позивачем не виникли, оскільки вона
не укладала договору з КП
«Жилкомсервіс».

Проте, суд в повній мірі не може
погодитися з доводами відповідача,
виходячи з наступного.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на
пропуск строку позовної давності за
вимоги, які виникли у період до 01.09.2010
року, суд визнає обґрунтованими,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 257
ЦК України передбачено, що загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 260 ЦК України
передбачено, що позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу.

Як вбачається із частини 1 статті 261 ЦК
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Частиною 1 статті 254
ЦК України передбачено, що строк, що
визначений роками, спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку.

Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку, позовна давність
переривається у разі пред'явлення
позову до одного із кількох боржників,
а також якщо предметом є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи КП
«Жилкомсервіс» 17.09.2013 року звертався до
Київського районного суду м. Харкова із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з відповідача
заборгованості за послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій за період з 01.03.2007 року по
01.08.2013 року у розмірі 18644,96 грн. та
судового збору у розмірі 114,70 грн.

Таким чином, позивач скористався своїм
правом за допомогою наказного
провадження стягнути з відповідача
виниклу заборгованість, проте ухвалою
суду від 12 листопада 2013 року судовий
наказ від 17 вересня 2013 року був
скасований за заявою боржника ОСОБА_2
та було роз'яснено право заявнику
заявити свої вимоги у позовному
провадженні (а.с.12).

Оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.118
ЦПК України позивач з об'єктивних
причин не мав можливості реалізувати
своє право на звернення до суду з
позовною заявою, суд вважає необхідним
відраховувати строк позовної давності
з моменту звернення позивача до суду з
заявою про видачу судового наказу.

Тобто, у суду є підстави вважати, що
17.09.2013 року було здійснено переривання
позовної давності. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Як вбачається із частини 4
вищевказаної статті, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Частиною 5 статті
267 ЦК України передбачено, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач надала заяву про
застосування позовної давності у
частині стягнення заборгованості за
межами строку позовної давності (а.с.21).

Представник позивача в судовому
засіданні не довів, що у період до 01.09.2010
року поважність причин пропуску
позовної давності, належних та
припустимих доказів не надав.

Тому, враховуючи вищевикладений аналіз
чинного законодавства суд приходить до
висновку, про правомірність позовних
вимог позивача за період з 01.09.2010 рік по
01.06.2014 рік у розмірі 13286 грн. 20 коп., а
вимоги позивача, що виходять за межі
зазначеного терміну, а саме за період з
01.03.2007 рік по 31.08.2010 рік є такими, що не
підлягають задоволенню.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 на
те, що нею особисто не підписувався
договір про надання житлово -
комунальних послуг з КП
«Жилкомсервіс», а тому обов'язку по
сплаті по квитанціям у неї не виник, суд
зазначає наступне.

Так, 28 листопада 2006 року в офіційному
друкованому засобі масової інформації
Харківської міської ради газеті
«Слобода» 95/1 був опублікований Договір
про надання житлово-комунальних послуг
м. Харкова, укладений між КП
«Жилкомсервіс»(виконавцем) та
власниками (наймачами, орендарями)
квартири, інших житлових та/або
нежитлових приміщень (споживачами),
пунктом 1 якого встановлено, що
предметом договору є забезпечення
Виконавцем надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарне-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньо будинкових мереж, утримання
ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів, тощо) у
будинку, який знаходиться в
комунальній власності територіальної
громади м. Харкова, а Споживачем
своєчасної оплати цих послуг за
встановленими тарифами у строки та на
умовах, передбачених договором (а.с.65).
Цей договір, відповідно до ст. 633 ЦК
України, є публічним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України, якщо
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір (оферту) може зробити кожна із
сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити
істотні умови договору і висловлювати
намір особи, яка її зробила, вважати
себе зобов'язаною у разі її прийняття.

За приписом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір , у межах строку для відповіді
вчинила дію відповідну до вказаних в
пропозиції умов договору, яка
засвідчує її бажання укласти договір,
ця дія є прийняттям пропозиції, якщо
інше не вказано в пропозиції укласти
договір або не встановлено законом.

Пунктом 22 договору було визначено, що
договір укладений згідно з п. 3 ст. 205,
ст..ст. 642, 643 Цивільного кодексу
України та набирає чинності з 01 січня
2007 р. строком на 3 роки, якщо про інше не
буде заявлено споживачем в письмовій
формі, та вважається продовженим на той
же самий термін, якщо за місяць до
закінчення його строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання договору або необхідність
його перегляду. Суду не надано доказів
з боку відповідача, що вона в письмовій
формі, як це встановлено умовами
договору, відмовилась від його
укладення, що свідчить про прийняття
пропозиції з боку відповідачів на
укладення договору згідно з ч.3 ст. 205 ЦК
України, за правилами якої, у випадках,
встановлених договором або законом,
воля сторони до вчинення правочину
може виражатися її мовчанням.

Згідно до ч.3 ст. 29 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», процедура
погодження умов договору відбувається
протягом 1 місяця з дня внесення
проекту договору однією зі сторін.

При цьому, слід зазначити, що
заперечень відповідача щодо тексту
публічного договору та внесених до
нього змін, протягом місяця з дня
внесення проекту до позивача не
надходило, оскільки доказів цього
відповідач не надала.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що зібрані у справі докази та їх
належна оцінка вказують на наявність
підстав для часткового задоволення
уточненого позову КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

Таким чином, суд вважає за
необхідне стягнути судовий збір з
відповідача у розмірі, пропорційному
до розміру задоволених судом вимог
(задоволено 60 % від заявлених вимог).

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 5,7,10,11,57,60,88,208,209,212-215 ЦПК
України, ст. ст. 254-264, 319, 322, 334 Цивільного
кодексу України, ст. 162 ЖК України, ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги,
«Правила користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями», затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
року № 572, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_2,
про стягнення заборгованості за надані
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Жилкомсервіс", яке
знаходиться за адресою: м. Харків, пл.
Конституції, б. 7 (р/р 260005593, банк
одержувача: ПАТ «Мегабанк», МФО 351629, код
34467793) суму заборгованості за отримані
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій у розмірі -
13286 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1
на користь Комунального підприємства
"Жилкомсервіс", яке знаходиться за
адресою: м. Харків, пл. Конституції, б. 7
(р/р 260005593, банк одержувача: ПАТ
«Мегабанк», МФО 351629, код 34467793) витрати,
понесені по сплаті судового збору у
розмірі 146 грн. 16 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Київський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 24
липня 2014 року.

Рішення складено в єдиному примірнику
в нарадчий кімнаті.

Суддя
Н.В. Якуша