Справа № 2-601/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Ленінський
районний суд м. Кіровограда в складі
:

головуючого :
Циганаш І.А.

при секретарі:
Возлюбленій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та зняття з реєстрації місця
проживання особи ,-

Встановив:

Позивач звернулася з даним позовом,
обґрунтувавши його тим, що з 27.08.2008 року
вона має у особистій власності
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Під час шлюбу її сина ОСОБА_3 з
його колишньою дружиною - ОСОБА_2, вона
не заперечувала щодо постановлення на
реєстраційний облік ОСОБА_2 у своїй
власній квартирі. Подружнє життя її
сина та ОСОБА_2 не склалося, а тому їх
шлюб було розірвано. Після офіційного
розірвання шлюбу у 2009 році до
теперішнього часу ОСОБА_2 досі
залишається бути зареєстрованою за
вищевказаною адресою, і не бажає
добровільно знятись з реєстраційного
обліку. Платежі, які належать до
обов'язкової оплати щодо утримання її
власної квартири несе вона у повному
обсязі. Відповідач з листопада 2010 року
і по теперішній час у належній їй на
праві власності квартирі не проживає,
оплату за користування комунальними
послугами не проводить, в
добровільному порядку знятись з
реєстраційного обліку не бажає, чим
чинить їй перешкоди у користуванні
належним їй майном. Просить усунути
перешкоди в користуванні належним їй
на праві власності майном шляхом
зняття з реєстраційного обліку
відповідача за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, пояснила, що
вона перебуває у зареєстрованому шлюбі
з сином позивача. Шлюб між нею та ОСОБА_4
був офіційно розірваний 04 березня 2011
року, який було зареєстровано у 2003 році,
а 10 грудня 2011 року шлюб між ними був
знову офіційно зареєстрований. Вона
являється законною дружиною сина
позивача і має повне право бути
зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1
разом зі своїм чоловіком та донькою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У спірній квартирі
проживала з 2008 року разом з чоловіком
та донькою, потім чоловік став її бити,
тому вона у листопаді 2011 року пішла від
чоловіка та вимушена була знімати
квартиру, в грудні 2011 році позивач
замінила замки, не заперечує, що вона не
являється членом сім'ї позивача,
ніколи не вели спільне господарство,
позивач не дозволяє їй разом з донькою
проживати у зазначеній квартирі, але
ніколи з даного приводу ні до ЖЕКу, ні
до суду не зверталася з вимогами щодо
усунення їй перешкод в користуванні
квартирою та вселення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі -
продажу від 27.08.2008 року на праві
приватної власності належить квартира,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (
а.с. 8-10 ).

Згідно довідки КРЕП №9 від 04.11.2010 року
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_3, 1975 року народження, ОСОБА_2, 1974
року народження, ОСОБА_6, 2004 року
народження ( а.с. 11 ).

З акту від 20 січня 2011 року, складеного
сусідами та завіреного начальником
КРЕП №9 вбачається, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6, 2004 року
народження не проживають за адресою:
АДРЕСА_1 з листопада 2010 року.

З ксерокопії паспорту ОСОБА_2
вбачається, що вона зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 з 03.09.2008 року ( а.с. 50-51 ).

Судом встановлено та не заперечувалося
сторонами, що власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1 являється позивач, з
її дозволу ОСОБА_2, як її невістка, була
зареєстрована у квартирі з 2008 року та
проживала в ній до 2010 року, ОСОБА_2
ніколи не була членом сім'ї позивача,
вони не вели спільне господарство та не
проживали разом в квартирі.

Частиною 3 п. 7 ст. 71 ЖК України жиле
приміщення зберігається за тимчасово
відсутнім наймачем або членами його
сім'ї понад шість місяців у випадках:
взяття під варту або засудження до
арешту, обмеження волі, позбавлення
волі на певний строк чи довічне
позбавлення волі - протягом усього часу
перебування під вартою або відбування
покарання, якщо в цьому будинку,
квартирі (їх частині) залишилися
проживати інші члени сім'ї.

Згідно ст. 163 ЖК України у разі
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
займане жиле приміщення у випадках і в
межах строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК
України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 передбачено, що право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею ст.150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать особи, зазначені в частині
другій статті 64 цього Кодексу.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону
України від 11 грудня 2003 року "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

В постанові Верховного суду України
від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11р.
сформульована обов'язкова для всіх
судів України правова позиція про те,
що за змістом ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою. У зв'язку з
тим, що зазначений Закон є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,

виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання. Отже, у
разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм житловим приміщенням, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши одночасно одну
із таких вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на це вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи житловим приміщенням відповідно
до норм житлового та цивільного
законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК
України, ст. 405 ЦК України .

Наведене свідчить, що судове рішення є
підставою для зняття особи з
реєстраційного обліку, якщо воно
ухвалене про позбавлення особи права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою, а не про
усунення перешкод в користуванні
власністю, тому заявлені на підставі
ст. 150 ЖК України позовні вимоги про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України
, суд -,

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та зняття з
реєстрації місця проживання особи за
адресою: АДРЕСА_1 - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
до Апеляційного суду Кіровоградської
області.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Циганаш І.А.