Справа №487/9719/14-ц 24.11.2014 24.11.2014 24.11.2014
Провадження №22-ц/784/3158/14
Провадження № 22ц/784/3158/14
Головуючий у 1-ї інстанції Боброва І.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ухвала

Іменем України

24 листопада 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах ппеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишитної Н.В.,

із секретарем судового засідання
- Горенко Ю.В.,

без участі осіб, які беруть участь у
справі, належно повідомлених про час і
місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м.
Миколаєва від 16 жовтня 2014 року
постановлену за її заявою про перегляд
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення того ж суду від 20 березня 2014
року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
виселення та вселення, визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщеннями та

за зустрічним позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - виконкому
Миколаївської міської ради, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Наш дом» про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житлом,

встановила:

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 20 березня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 15 травня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
відмовлено. Ухвалено вселити ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1. Розподілені судові
витрати.

03 жовтня 2014 року ОСОБА_2
звернулася в суд із заявою про перегляд
рішення районного суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами, якими вона
вважає те, що з 1994 року позивач ОСОБА_3
та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками
іншої трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2.

Вважаючи зазначене істотними для
справи обставинами, які існували на час
винесення рішення та стали відомі лише
02 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 просила про
задоволення заяви.

-2-

Ухвалою Заводського районного
суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами за
безпідставністю.

ОСОБА_2 подала на цю ухвалу
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила її
скасувати та передати справу для
продовження розгляду.

В запереченнях на апеляційну
скаргу позивач ОСОБА_3, посилаючись на
її безпідставність, просив у
задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 361 ЦПК
України та роз'яснень у п. 3
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факт, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (ч.2ст. 361 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви
про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції виходив з того, що наведена
заявником обставина не є істотною та не
може бути підставою для перегляду
рішення суду, оскільки наявність у
власності позивача іншого житла не є
предметом доказування у даній справі
та не спростовує висновку суду про
право позивача на користування
квартирою № 34 по вул. Чигирина, 3 в
м. Миколаєві.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з поважності
причин не проживання позивача
ОСОБА_3 з 2001 року в спірній квартирі, у
зв'язку з чим поновив його право
користування зазначеним житлом шляхом
його вселення.

Отже, обставини, на які
посилається заявник, не є
нововиявленими, та не спростовують
фактів покладених в основу судового
рішення і безпосередньо не стосуються
предмета спору.

Крім того, вказані обставини, на
час розгляду справи в суді першої
інстанції, були відомі, як позивачу
ОСОБА_3, так і відповідачу ОСОБА_4, але до
суду відповідних доказів надано не
було.

За таких обставин, суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
заяви ОСОБА_2

У апеляційній скарзі наведено
доводи, що ґрунтуються на
неправильному розумінні нововиявлених
обставин, у зв'язку з чим вони є
безпідставними та не спростовують
висновки суду.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 312 ЦПК України,
для скасування ухвали суду першої
інстанції.

-3-

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 366 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а ухвалу Заводського
районного суду м. Миколаєва від 16
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: