АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 197/679/13-ц 22-ц/774/491/К/14
Справа 197/679/13-ц
овадження № 22ц/774/491/К/14
суддя Ліснецький І.В.
Категорія - 19 ( ІV )
Суддя-доповідач -
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів -
Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі
М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі у порядку ч.2
статті 197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2013 року по справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості .

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Приватне
акціонерне товариство «Лізинг
інформаційних технологій» (надалі -
ПрАТ "Лізинг ІТ") звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
14.04.2008 року між ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій» після зміни
найменування ПрАТ «Лізинг ІТ» та
відповідачем було укладено договір про
надання в оренду на умовах фінансового
лізингу обладнання, позивач в повному
обсязі виконав свої договірні
обов`язки щодо надання обладнання
відповідачу згідно його заявки і
договору у відповідні строки та
належної комплектації, відповідач не
виконав своїх грошових зобов`язань
за договором, внаслідок чого виникла
заборгованість.

Після уточнення позовних вимог
позивач просив стягнути з відповідача
заборгованість за невиконання
договірних зобов`язань у розмірі 9772,08
грн. та судовий збір в сумі 229, 41 грн.

Рішенням Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 15 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Лізинг інформаційних технологій»
заборгованість за договором в сумі 9772,08
грн та судовий збір в сумі 229, 41 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просив змінити рішення суду в частині
розміру стягнутої заборгованості,
зменшивши його на суму індексації,
нараховану позивачем у зв`язку з
коливанням курсу гривні відносно
долара США на суму 6313, 36 грн. та стягнути
з нього суму заборгованості в розмірі
3458, 72 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що укладений
договір діє до повного виконання
сторонами своїх зобов`язань (п.8.1
договору, п.16.1 Правил отримання
обладнання, інших товарів і послуг, які
є невід`ємною частиною договору (далі
Правила)). Пунктом 6.12 Правил визначено,
що у випадках суттєвих змін
встановленого Національним банком
України курсу долара США чи Євро по
відношенню до української гривні,
оператор залишає за собою право в
односторонньому порядку відповідно
збільшити платіж, про що
повідомляється клієнту в рахунку на
оплату чергового поточного платежу. Це
право позивача не вимагало узгодження
з відповідачем, тому вимога щодо
стягнення нарахованої індексації
узгоджується з умовами договору, а
саме: неповідомлення про це
відповідача не перешкоджає праву на
збільшення платежу.

Відповідно до п.14.2 Правил у разі
несвоєчасної оплати клієнтом
нарахованого платежу, клієнт сплачує
на користь оператора плату в розмірі 5%
від погашеної суми простроченого
платежу, якщо погашення простроченого
платежу здійснюється у розрахунковий
період, на який припадає дата оплати за
договором, у розмірі 10%, якщо погашення
здійснюється після закінчення
розрахункового періоду.

Посилаючись на вказані положення
Правил суд першої інстанції дійшов
висновків, що нарахована
заборгованість підлягає стягненню з
відповідача.

З такими висновками суду погодитися
не можна, оскільки вони зроблені без
належного зясування дійсних обставин
справи, прав та обов`язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та з порушенням норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, з огляду на
наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з`ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року
між закритим акціонерним товариством
«Лізинг інформаційних технологій» та
відповідачем був укладений договір про
надання в оренду на умовах фінансового
лізингу обладнання. Останній отримав в
оренду на умовах фінансового лізингу
обладнання згідно накладної-вимоги
№20083870 від 14 квітня 2008 року на суму 4183
грн (а.с.7).

Відповідно до п. 1.2. Договору порядок
отримання обладнання, інших товарів та
послуг клієнтом (відповідачем)
визначається Правилами отримання
обладнання, інших товарів та послуг
клієнтами системи LeaseІТ (надалі -
Правила), які є невід'ємною частиною
цього Договору.

Умовами Пакету LeaseIT Інвайт є: вид
договору - фінансовий лізинг, строк
лізингу - 2 роки, кількість місячних
лізингових платежів - 24, проценти за
надання фінансування - 2% від вартості
обладнання в місяць, виплати
проводяться щомісячно рівними
частинами, перехід права власності -
виплата повної вартості обладнання
(а.с.14).

Згідно структури грошових нарахувань
та надходжень відповідач сплатив
всього 5829,67 грн., з яких: 3851,35 грн. -
місячний платіж, 1978,32грн. - штрафні
санкції. Заборгованість у розмірі 9772,08
грн. складається з компенсації
вартості товару/послуг 4183,00 грн.,
фінансової комісії 5103,26 грн.,
індексації місячних платежів 4219,48 грн.,
індексації простроченої
заборгованості 98,73 грн., індексації
платежів розрахункового періоду 18,96
грн. (а.с. 51)

Задовольняючи позов у повному обсязі,
суд першої інстанції виходив з того, що
пунктом 6.12 Правил передбачено, що у
випадку суттєвих змін встановленого
Національним банком України курсу
долара США чи євро по відношенню до
української гривні, оператор LeaseIT
залишає за собою право в
односторонньому порядку відповідно
збільшити платіж, про що
повідомляється клієнту в рахунку на
оплату чергового платежу.

Разом з тим, суд належним чином не
мотивував свої висновки та не
перевірив обґрунтованість
застосування позивачем п.6.12 Правил з
урахуванням чинного законодавства та
правовідносин, що виникли між
сторонами.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:
суму, яка відшкодовує частину вартості
предмета лізингу; платіж як винагороду
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно; компенсацію відсотків за
кредитом; інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо повязані з виконанням
договору лізингу.

Стаття 524 ЦК України визначає, що
зобовязання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобовязання в іноземній
валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України
грошове зобовязання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Судом не надано оцінки тим
обставинам, що грошове зобовязання за
договором, укладеним між сторонами
виражене у грошовій одиниці України
гривні та не спростовано доводів
відповідача щодо неправомірності
застосування, у даному випадку,
передбаченого п.6.12 Правил права
позивача збільшувати в
односторонньому порядку лізингові
платежі з урахуванням зміни курсу
долара США чи євро по відношенню до
української гривні.

Колегія суддів погоджується із
доводами відповідача щодо
безпідставності проведення позивачем
індексації лізингових платежів з
привязкою до встановленого
Національним банком України курсу
долара США по відношенню до
української гривні.

Судом не встановлено, коли саме
відбулося підвищення розміру платежу
на підставі п. 6.12. Правил та чи
повідомлявся відповідач про таке
збільшення. Позивачем не доведено
факту дотриманння оператором порядку
збільшення платежу на підставі п. 6.12.
Правил та факту виникнення у
відповідача обов'язку щодо оплати
вартості пакета LeaseIT за підвищеним
розміром.

Вартість наданого у лізинг
обладнання становила 4183,00 грн., а
нарахована заборгованість за нього
9772,08 грн., при чому у розрахунку
заборгованості вартість комп`ютера
отриманого у лізинг у 2008 році через
пять років збільшилася до 8520,17 грн. Отже
очевидна диспропорція у вартості майна
та заборгованості судом першої
інстанції залишена поза увагою.

Таким чином рішення
Широківського районного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2013 року в частині стягнутого розміру
заборгованості за Договором про
отримання ІТ - обладнання № 08041404 від
14.04.2008 року підлягає зміні, а саме
зменшенню цього розміру з 9772,08 грн. до
5434,91 грн., за відрахуванням
необгрунтовано нарахованої індексації
у зв`язку з коливанням курсу долара США
відносно валюти України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
судів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Широківського районного
суду Дніпропетровської області від 15
жовтня 2013 року в частині стягнутого
розміру заборгованості за Договором
про отримання ІТ - обладнання № 08041404
від 14.04.2008 року змінити, зменшивши цей
розмір з 9772,08 грн. до 5434,91 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: