Єдиний унікальний номер 205/9244/13-ц
27 січня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
судді Мовчан Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Державної
інноваційної фінансово - кредитної
установи до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди,-
Представник Державної інноваційної
фінансово - кредитної установи
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 21 вересня 2012 року
Державною фінансовою інспекцією
України було виставлено вимогу про
усунення порушення, а саме:
відшкодування за рахунок винних осіб
шкоди, заподіяної Державній
інноваційній фінансово-кредитній
установі, у зв'язку із не проведенням
претензійно-позовної роботи по
стягненню дебіторської заборгованості
на суму 99 500грн. 00 коп., внаслідок
порушення строку позовної давності у
період з 2000 року по 2003 рік.
Відповідальними особами за пропуск
строку позовної давності у період з 2000
року по 2003 рік, є керівники
Дніпропетровського регіонального
відділення Державної інноваційної
фінансово-кредитної установи, що не
здійснювали належним чином
претензійно-позовну роботу щодо
стягнення заборгованості, а саме: у
період з 19 жовтня 2001 року по 27 лютого 2002
року такою особою був ОСОБА_1. На
підставі вищевикладеного, позивач
просив суд стягнути із ОСОБА_1
матеріальну шкоду в межах його
середнього місячного заробітку у
розмірі 900,00 грн. та судові витрати по
справі.
27 січня 2014 року до суду надійшла заява
від представника позивача, в якій він
просить справу розглядати без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі і просить їх
задовольнити, проти заочного розгляду
справи не заперечує (а.с. 71).
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчать судові повістки (а.с. 64,
68) та поштове відправлення яке
повернулось до суду із відміткою
«закінчення терміну зберігання» (а.с.
70), про причини неявки в судове
засідання не повідомив, ніяких
письмових заяв чи клопотань до суду не
У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином був
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки або
якщо зазначені ним причини визнанні
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. Зі згоди
позивача суд ухвалює рішення про
заочну форму розгляду справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Так, судом встановлені наступні
обставини справи та визначені виниклі
відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що Наказом
Української державної інноваційної
компанії № 272 від 18 жовтня 2001 року,
ОСОБА_1 призначено на посаду голови
Дніпропетровського регіонального
відділення Української державної
інноваційної компанії з 19 жовтня 2001
року (а.с.33).

Судом також встановлено, що наказом
Української державної інноваційної
компанії № 23 від 27 жовтня 2002 року
ОСОБА_1 був звільнений з вищевказаної
посади за власним бажанням з 01 березня
2002 року на підставі ст.38 КЗпПУ (а.с.34).

Відповідно до п.1.1 Положення
Дніпропетровське регіональне
відділення Української державної
інноваційної компанії є відокремленим
підрозділом Української державної
інноваційної компанії, створеним на
підставі рішення правління компанії
від 30 червня 2000 року №1 за погодженням
із спостережною радою і входить до
єдиної системи компанії (а.с. 36-41).

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів від 08 серпня 2007 року за № 1007
«Про внесення змін та визнання такими,
що втратили чинність, деяких постанов
Кабінету Міністрів України»
перейменувати Українську державну
інноваційну компанію в Державну
інноваційну фінансову - кредитну
установу (а.с. 42).

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області було проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Дніпропетровського регіонального
відділення Державної інноваційної
фінансово-кредитної установи за період
з 01.09.2009 року по 31.03.2012 року за наслідком
чого було складено відповідну довідку
від 01 серпня 2012 року (а.с.10-30).

Зі змісту означеної довідки вбачається
порушення діяльності
Дніпропетровського регіонального
відділення Державної інноваційної
фінансово-кредитної установи щодо
відшкодування збитків, у тому числі на
суму 1 205 447,00 грн., які виникли внаслідок
не забезпечення проведення всіх
заходів претензійно-позовної роботи по
стягненню дебіторської заборгованості
по 13 укладених угодах

За змістом п.6.4. положення про
Дніпропетровське регіональне
відділення Української державної
інноваційної компанії
(правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Державна
інноваційна фінансово-кредитна
установа), голова відділення здійснює
організаційно-управлінські функції
щодо основних напрямів діяльності
компанії, затверджує плани та звітує
правлінню компанії про їх виконання;
розпоряджається майном та грошовими
коштами, що належать відділенню,
забезпечує їх законне та раціональне
використання; укладає кредитні та інші
договори; розподіляє прибуток
відділення; затверджує річні
результати діяльності відділення;
затверджує внутрішні документи
відділення; забезпечує неухильне
дотримання законодавства, нормативних
актів та розпоряджень компанії;
здійснює підбір та підготовку кадрів;
видає накази та інші розпорядчі
документи; згідно доручення
представляє інтереси компанії в
органах місцевої влади та управління,
установах, підприємствах,
організаціях, незалежно від форм
власності, у тому числі в судах
загальної юрисдикції, арбітражних,
третейських; затверджує штатний розпис
та оплату праці працівників
відділення; призначає та звільняє
працівників апарату відділення;
розподіляє обовязки між своїми
заступниками, встановлює ступінь їх
відповідальності за стан справ на
підзвітній ділянці; організовує
правильне ведення діловодства,
виконання і збереження документів,
матеріалів бухгалтерського обліку,
збереження і використання бланків
сурової звітності, печаток та штампів;
організовує контроль за дотриманням
правил внутрішнього трудового
розрядку; затверджує положення про
структурні підрозділи та визначає
посадові обов'язки працівників
відділення.

За правилами ст.132 КЗпП України за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з
вини яких її заподіяно, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку, крім випадків, коли
законодавством вона передбачена у
більшому, ніж цей заробіток, розмірі.
Обмежену матеріальну відповідальність
несуть, зокрема, керівники підприємств
у розмірі заподіяної з їх вини шкоди,
але не більше свого середнього
місячного заробітку.

Судом встановлено, що відповідно до
даних бухгалтерського обліку
Дніпропетровського регіонального
відділення Державної інноваційної
фінансово - кредитної установи середня
заробітна плата директора
Дніпропетровського регіонального
відділення Державного інноваційного
фонду України ОСОБА_1 становить 900
(дев'ятсот) грн. 00 коп. (а.с.35).

Таким чином, майнова відповідальність
ОСОБА_1 із завдання матеріальних
збитків внаслідок неналежного
виконання такою особою своїх посадових
обов'язків дорівнює розмірі його
середньої заробітної плати у сумі 900
(дев'ятсот) грн. 00 коп.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що 14 листопада 2012 року
позивач звернувся до ОСОБА_1 із
претензією про відшкодування
матеріальної шкоди. Завданої в
результаті не проведення
претензійно-позовної роботи по
стягненню дебіторської заборгованості
(а.с.31-32), однак відповідачем така
претензія задоволена не була.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 14 від 29.12.92
„Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками", на керівників
підприємств покладається матеріальна
відповідальність у зазначених межах,
якщо з їх вини, зокрема, не було
своєчасно вжито заходів до стягнення
шкоди з безпосередніх заподіювачів її
і таку можливість підприємство
втратило.

Разом з цим, для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди. Цей строк застосовується і при
зверненні до суду вищестоящого органу
або прокурора (ст. 233, ч.ч.3,4 КЗпП
України).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 14 від 29.12.92
„Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками" днем виявлення шкоди
слід вважати день, коли власнику або
уповноваженому ним органу стало
відомо про наявність шкоди,
заподіяної працівником.

Із матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що Довідка за результатами
ревізії фінансово-господарської
діяльності Дніпропетровського
регіонального відділення Державної
інноваційної фінансово-кредитної
установи за період з 01.09.2009 року по
31.03.2012 року була складена 01 серпня 2012
року (а.с. 10), представники
адміністрації позивача ознайомились
із таким документом 07.08.2012 року (а.с. 30).
Безпосередньо саму позовну заяву
складено позивачем 09 вересня 2013 року,
до суду такий позов подано 21.09.2013 року
(згідно із штемпелем підприємства
поштового зв'язку на конверті
адресата), тобто вже після спливу
річного терміну з дня виявлення
заподіяної працівником шкоди. Таким
чином позивачем було пропущено строк
звернення до суду із вимогою до
працівника про відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів", якщо строк звернення до суду
пропущено без поважних причин, у
позові може бути відмовлено з цих
підстав.

Зважаючи на встановлені обставини, та
беручи до уваги ту обставину, що
позивачем не наведено суду поважності
причин пропуску строку позовної
давності, то в задоволенні позову слід
відмовити саме за пропуском строку
звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
згідно статті 88 ЦПК України, сплачені
позивачем судові витрати слід віднести
на рахунок такої сторони, оскільки у
задоволенні його позовних відмовлено в
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 130, 132 КЗпП України,
ст.ст. 3, 15, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Державної
інноваційної фінансово - кредитної
установи до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди - відмовити.

2. Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10-ти днів з дня отримання його
копії.

Позивач має право оскаржувати заочне
рішення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області, шляхом
подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя:
Д.В. Мовчан