У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 червня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 29 жовтня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Зазначив, що 23 грудня 2007 між позивачем
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір, відповідно до умов якого
відповідачу був наданий кредит в
розмірі 3 000 грн. Відповідач умови
договору не виконує, тому станом на 20
березня 2014 року утворилася
заборгованість за кредитом в розмірі 19
134,42 грн, яка складається з: 2 032,64 грн -
заборгованість за кредитом; 8 259,43 грн -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7 455 грн -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500,00 грн - штраф
(фіксована частина); 887,35 грн -
штраф (процентна складова). Судові
витрати просив покласти на
відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 16 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 29 жовтня 2014 року, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 23 грудня 2007
року в розмірі 19 134,42 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
у задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовити в повному
обсязі з підстав пропуску строку
позовної давності.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Із змісту касаційної скарги та змісту
оскаржуваних судових рішень не
вбачається, що скаржниця до винесення
судового рішення просила застосувати
строк позовної давності.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 16 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович