Справа №587/1643/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Степаненко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/1982/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Маслова В. О.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 09 жовтня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Сумського обласного комунального
підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та
промисловості» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 09 жовтня 2014 року, в
якому були виправлені описки ухвалою
цього ж суду від 11 листопада 2014 року,
задоволено позов Сумського обласного
комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості».

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в
солідарному порядку на користь
Сумського обласного комунального
підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та
промисловості» 15356 грн. 64 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Сумського
обласного комунального підприємства
«Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості» 4765 грн. 43 коп.
заборгованості за договором про
надання послуг по супроводженню
кредитного договору.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на
користь Сумського обласного
комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості» по 81 грн. 20 коп.
судових витрат з кожного.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_3
оскаржив в апеляційному порядку в
частині стягнення з нього в
солідарному порядку, як з поручителя,
заборгованості за кредитним договором,
а також щодо вирішення питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі він, посилаючись
на недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, а також на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду в
зазначеній частині скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову в оскаржуваній
частині.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що судом першої
інстанції не встановлені обставини
того, які саме послуги позивач надавав
відповідачу ОСОБА_5 за договором про
надання послуг по супроводженню
кредитного договору, а також на
підставі чого грошові кошти, сплачені
цим відповідачем для погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 4486, позивач направляв і на погашення
заборгованості за договором про
надання послуг по супроводженню
кредитного договору № 225/4486. У зв'язку з
сумнівним розподілом грошових коштів,
сплачених боржником ОСОБА_5 на
погашення заборгованості за кредитним
договором, відповідач ОСОБА_3 вважає, що
збільшився обсяг і його
відповідальності, як поручителя за
кредитним договором.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі
відповідач стверджує, що він є
неналежним відповідачем у даній справі
внаслідок неправильного встановлення
судом першої інстанції кола осіб, які
беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_7 про задоволення апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача Сумського обласного
комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості» Голуб А.В. про
залишення рішення суду без змін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
20 жовтня 2010 року між Сумським обласним
комунальним підприємством «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості» та ОСОБА_5 був
укладений договір № 4486 про надання
кредиту, відповідно до умов якого
останньому було надано кредит у сумі
50000 грн. на підтримку добудови
житлового будинку по АДРЕСА_1, строком
на 9 років, тобто до 20 жовтня 2009 року, зі
сплатою 3% річних (а.с.9-11, 27).

Виконання вказаного зобов'язання за
договором про надання кредиту
гарантували відповідачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, уклавши з Сумським обласним
комунальним підприємством «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості» договори поруки від
20 жовтня 2010 року, відповідно до яких
вони зобов'язались погасити борг
позичальника перед кредитодавцем в
розмірі та строки, визначені умовами
кредитного договору (а.с.12, 13).

Крім того, того ж дня, тобто 20 жовтня 2010
року, між Сумським обласним
комунальним підприємством «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери
та промисловості» та ОСОБА_5 був
укладений договір № 225/4486 про надання
послуг по супроводженню кредитного
договору щодо надання кредиту на
добудову житлового будинку, за умовами
якого сторони домовились, що за послуги
стосовно супроводження кредитного
договору ОСОБА_5 сплачуватиме позивачу
5,9% річних від суми кредиту, що
знаходиться у його користуванні (а.с.14).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами зобов'язань за кредитним
договором, а також відповідачем ОСОБА_5
і за договором про надання послуг по
супроводженню кредитного договору у
них станом на 25 березня 2014 року виникла
заборгованість, тому позивач направляв
як позичальнику, так і поручителям
відповідні листи-вимоги про
добровільне погашення заборгованостей
відповідно до взятих на себе
зобов'язань (а.с.15, 16, 17, 18, 19).

Однак, відповідачі будь-яких дій щодо
погашення заборгованості не вчинили,
тому станом на 14 липня 2014 року їх
заборгованість перед позивачем за
кредитним договором згідно розрахунку
позивача склала 15356 грн. 64 коп., в тому
числі: 11320 грн. - заборгованість за
кредитом; 2261,22 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;
1775,42 грн. - штрафні санкції.

Крім того, станом на 14 липня 2014 року
заборгованість відповідача ОСОБА_5
перед позивачем за договором про
надання послуг по супроводженню
кредитного договору згідно розрахунку
позивача склала 4765 грн. 43 коп., в тому
числі: 4449,11 грн. - заборгованість щодо
сплати відсотків за надання послуг по
супроводженню кредитного договору; 316,32
грн. - штрафні санкції за несвоєчасну
сплату відсотків за надання послуг по
супроводженню кредитного договору
(а.с.28-39).

Задовольняючи позов в частині
стягнення з відповідача ОСОБА_3 в
солідарному порядку на користь
Сумського обласного комунального
підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та
промисловості» заборгованість за
кредитним договором в сумі 15356 грн. 64
коп., а також вирішуючи питання
стосовно розподілу судових витрат, суд
першої інстанції керувався
положеннями ст.554 ЦК України щодо
відповідальності поручителя перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, а також послався на
доведеність позивачем факту порушення
вказаним відповідачем своїх
зобов'язань стосовно виконання умов
договору поруки, тому поклав на нього
відповідальність за порушення умов
цього договору, стягнувши в
солідарному порядку, тобто разом з
іншими відповідачами, суму
заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_5 за
договором про надання послуг по
супроводженню кредитного договору не
оскаржується.

Колегія суддів з висновками суду
першої інстанції в частині задоволення
позову про стягнення заборгованості за
кредитним договором в солідарному
порядку з поручителя ОСОБА_3, а також
щодо розподілу судових витрат
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Положеннями ч.1 ст.559 ЦК України
передбачено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.22
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що витікають із кредитних
відносин» від 30 березня 2012 року №5,
відповідно до частини першої статті 559
ЦК України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте, якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
ст.559 ЦК України порука припиняється у
разі зміни основного зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. Таке збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає у
разі підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Висновок з цього приводу узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, висловленою у постанові від 21
травня 2012 року № 6-20цс11.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, порукою з боку відповідача
ОСОБА_3 забезпечено тільки договір про
надання кредиту на підтримку добудови
індивідуального житлового будинку від
20 жовтня 2010 року № 4486 і основне
зобов'язання за цим договором жодних
змін не зазнало, в тому числі і щодо
розміру кредиту та відсотків за
користування ним, тобто, ніяких доказів
стосовно внесення змін до умов
основного зобов'язання, які б могли
призвести або призвели до збільшення
обсягу відповідальності поручителя
ОСОБА_3 останнім не надано і судом
обставин щодо цього не встановлено, а
ті обставини, на які посилається
вказаний відповідач, такими доказами
не являються.

Отже, безпідставними є доводи
апеляційної скарги про збільшення
обсягу відповідальності відповідача
ОСОБА_3, як поручителя за договором
поруки перед позивачем за належне
виконання відповідачем ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором, що
б могло бути підставою для припинення
відповідної поруки, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильний розподіл позивачем
коштів, які надходили від відповідача
ОСОБА_5 на погашення заборгованості не
лише за кредитним договором, а і за
договором про надання послуг по
супроводженню кредитного договору, не
свідчать про збільшення обсягу
відповідальності поручителя ОСОБА_3 і
носять характер припущення, оскільки
матеріалами справи доведено, що за
умовами вказаних правочинів
передбачений порядок розрахунків по
них (п.5.4 кредитного договору № 4486 та
п.3.1 договору про надання послуг по
супроводженню кредитного договору за
№ 225/4486, відповідно), однак враховуючи,
що відповідач ОСОБА_5 несвоєчасно та не
в повному обсязі вносив кошти для
повного погашення заборгованостей за
вказаними договорами, тому позивач
правомірно, виходячи з умов договорів
та вимог закону, розподіляв внесені
кошти на погашення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції неправильно
встановив осіб, які беруть участь у
справі, так як в рішенні суду помилково
вказано ім'я відповідача ОСОБА_3, також
не являються підставою для її
задоволення, оскільки цей недолік
судового рішення був усунутий ухвалою
цього ж суду від 11 листопада 2014 року,
якою виправлена допущена описка в
тексті рішення суду від 09 жовтня 2014
року і зазначено, що правильне ім'я
ОСОБА_3 по батькові не ОСОБА_3, а ОСОБА_3.

Крім того, враховуючи, що рішення в
оскаржуваній частині ухвалено на
користь позивача, тому відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України суд першої
інстанції розподілив і судові витрати,
тобто в дольовому порядку з кожного з
відповідачів.

Інші доводи апеляційної скарги також
не заслуговують на увагу колегії
суддів, оскільки не містять посилань на
такі порушення, що б слугували
підставою для зміни чи скасування
законного і обґрунтованого рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
отже, апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Сумського районного суду
Сумської області від 09 жовтня 2014 року в
даній справі в оскаржуваній частині
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -