АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2270/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю сторін,
представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 17 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів на утримання дітей.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2,
звертаючись до суду з цим позовом,
посилався на те, що рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
28 лютого 2006 року з нього стягнуто
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку. Рішенням цього ж суду від 03
березня 2014 року стягнуто з нього
аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/5 частини його заробітку.
Відповідно до постанови державного
виконавця з нього на користь ОСОБА_3
стягують 50% заробітку до погашення
заборгованості по аліментах.
Відрахування аліментів у розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
щомісячно на користь ОСОБА_1 у розмірі
603,68 грн., ставить у нерівне становище
іншу дитину, якій визначено розмір
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання у в розмірі 1 / 5 частини всіх
видів доходу та становить 482,94 грн.
Оскільки єдиним джерелом його доходу є
заробітна плата, при цьому відсутня
інша можливість додаткового
стабільного заробітку, просив зменшити
розмір аліментів на утримання кожної
дитини до 1/6 частини його заробітку
(доходу).

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 17 жовтня 2014
позов задоволено. Змінено розмір
стягуваних аліментів з ОСОБА_2, на
користь ОСОБА_1, на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини всіх
видів його доходу на дитину щомісяця до
досягнення ним повноліття, але не менш
ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Змінено розмір стягуваних аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до 1/6
частини всіх видів його доходу на
дитину щомісяця до досягнення нею
повноліття, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати як незаконне та
необґрунтоване, прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. та ухвалити нове рішення про
відмову у позові. На думку апелянта суд
не врахував, що посилання позивача на
погіршення його матеріального
становища та неспроможність
забезпечити себе предметами першої
необхідності не підтверджене
достатніми та допустимими доказами.
Стверджуючи, що проживає з іншою
жінкою, позивач не зазначив, яким це
чином впливає на його статки.
Погіршення його матеріального стану у
зв'язку зі зверненням стягнення на його
заробітну плату у розмірі 50 % заробітку
до погашення заборгованості по
аліментах на утримання доньки носить
тимчасовий характер, тим більше, ця
заборгованість виникла з його ж вини.
Тому апелянт вважає, що підстав для
зменшення розміру аліментів на
утримання дітей немає.

В засіданні апеляційного суду апелянт,
її представник та відповідач ОСОБА_3
підтримали апеляційну скаргу з
викладених у ній мотивів.

Позивач просив апеляційну скаргу
відхилити як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального
права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Встановлено, що рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 28.02.2006 року з
позивача на користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 06.02.2006 року до досягнення дитиною
повноліття.

03 березня 2014 року рішенням
Хмельницького міськрайонного суду з
позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/5 частини всіх
видів його доходу, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Постановою держвиконавця Другого
відділу ДВС Хмельницького
міськуправління юстиції від 26.05.2014 року
звернуто стягнення на зарплату ОСОБА_2
в розмірі 50 % всіх видів заробітку до
погашення заборгованості, яка виникла
з 24.01.2014 року, а надалі - в розмірі 1/5
частини всіх видів доходу, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання малолітньої
ОСОБА_5 до її повноліття.

Позивач має постійне місце роботи та
стабільний заробіток.

Наведене підтверджується
матеріалами справи і фактично не
оспорюється сторонами.

Задовольняючи позов та зменшуючи
розмір аліментів до 1/6 частини
заробітку, встановлений рішеннями суду
щодо кожної дитини, суд першої
інстанції виходив з того, що діти
позивача від обох шлюбів мають рівні
права на утримання від батька в
однаковому розмірі.

Проте з таким висновком не можна
погодитися в повному обсязі, оскільки
він не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз'яснення містить пункт 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів». У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Згідно зі ст.ст.182 ч. 1, 183 ч. 1 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Таким чином під час розгляду справи суд
повинен установити наявність або
відсутність обставин, з якими закон
пов'язує можливість зменшення розміру
аліментів, а також обставини
передбачені ст.ст. 182 ч. 1, 183 ч. 1 СК
України.

Зменшуючи встановлений розмір
аліментів з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, суд першої
інстанції всупереч вимогам ст. ст. 60, 213,
214 ЦПК України не навів у рішенні
підстав до цього. При цьому не прийнято
до уваги, що Хмельницький
міськрайонний суд ухвалив рішення від
03.03.2014 року з врахуванням того, що
ОСОБА_2 вже має на утриманні сина
ОСОБА_4, на якого сплачує аліменти в
розмірі ? частини заробітку.

Тому об'єктивно відсутні підстави,
визначені законом, для зменшення
встановленого розміру аліментів з
ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 на утримання
доньки ОСОБА_5.

Стверджуючи, що позивач утворив нову
сім'ю, суд не врахував, що на цю
обставину позивач не посилався як на
підставу позову. Крім того, цей факт не
підтверджено достатніми та
допустимими доказами, а посилання
суду на визнання цього факту
сторонами, є неспроможним за неявки
відповідача ОСОБА_3 в судове засідання.

За таких обставин рішення в частині
зміни розміру аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання доньки
ОСОБА_5 слід скасувати та в позові в цій
частині відмовити.

В свою чергу встановивши, що на
підставі рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 03 березня 2014
року з 24.01.2014 року стягуються аліменти
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, суд правильно
виходив з того, що у позивача змінився
сімейний стан, на його утриманні
перебуває двоє неповнолітніх дітей, і
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для зменшення
розміру аліментів, встановлених
рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 28.02.2006 року з позивача на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його
заробітку.

При цьому суд помилково зменшив розмір
встановлених аліментів до 1/6 частини
заробітку, чим поставив дітей
відповідача у нерівне становище..

В зв'язку з цим оскаржуване рішення в
частині зміни розміру аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_4 слід змінити, зменшивши
розмір стягуваних за рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
28.02.2006 року до 1/5 частини всіх видів
його заробітку (доходу), але не менш ніж
30% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
17 жовтня 2014 року в частині зміни
розміру аліментів з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5
скасувати та в позові в цій частині
відмовити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 жовтня
2014 року в частині зміни розміру
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на утримання сина ОСОБА_4 змінити,
виклавши 1 та 2 абзаци резолютивної
частини рішення таким чином:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних за рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від
28.02.2006 року аліментів з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
1/5 частини всіх видів його заробітку
(доходу), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення ним повноліття.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
________

Головуюча у першій інстанції: Салоїд
Н.М. Провадження №
22-ц/792/2270/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 50