Справа № 316/3350/13-ц
Провадження № 2/316/126/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р.
Енергодарський міський суд
Запорізької області у складі
головуючого судді Дзямко О.П., при
секретарі Костюченко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Енергодар цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл сумісно нажитого майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним
позовом, який був уточнений в ході
розгляду справи (а/с 37) і який
обґрунтовує наступним.

З вересня 1996 року по грудень 2010 року
позивач ОСОБА_1 знаходилась з
відповідачем у шлюбі, під час якого
було нажите спільне майно, а саме: у
лютому 2008 року придбали автомобіль ВАЗ
210700 20 реєстраційний номер НОМЕР_1.

Добровільно відповідач не бажає
провести розподіл майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя, у зв'язку
з чим вона вимушена звернутись до суду
з цією позовною заявою.

Автомобіль був придбаний в кредит за
кредитним договором № 2789-006/08Р від
06.02.2008р. З березня 2008р по грудень 2010р
витрати сім'ї за кредитним договором
склали 35363,51грн.

Вважає, що витрати сім'ї на придбання
спільного майна за час знаходження у
шлюбі є рівними і її доля складає 17681
грн76коп.

Просить суд визнати за ОСОБА_2 право
власності на автомобіль ВАЗ 210700 20
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску, червоного кольору;

припинити за нею - ОСОБА_1 право
власності на автомобіль ВАЗ 210700 20
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску, червоного кольору;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь 17681
грн76коп. та судові витрати у розмірі
229,41 грн.

У судовому засіданні позивач та її
представник за угодою ОСОБА_3 (а/с30)
позовну заяву та уточнення до неї
підтримують в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просять позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
за угодою ОСОБА_4 (а/с 33) позов не
визнали , надали письмові заперечення
(а/с41), посилаючись на те, що спільною
власністю чоловіка та дружини і яке
може ділитися між ними після
розірвання шлюбу може бути лише майно,
придбане подружжям в період шлюбу, а не
кошти, витрачені на придбання майна,
його утримання та погашення кредиту.
Просять у задоволенні позову
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідив
докази по справі, суд приходить до
наступного.

Як встановлено у судовому засіданні
сторони зареєстрували шлюб 14.09.1996р і
який був розірваний у судовому порядку
13.12.2010р , що не оспорюється сторонами.

01.02.2008р. ОСОБА_2 уклав з АКБ « Правекс -
Банк» кредитний договір на придбання
автомобіля ВАЗ 210700 20 реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску ,
вартістю 32850грн. Кредит був повністю
погашений ОСОБА_2 в лютому 2013р. (а/с5).

Відповідно до роз'яснень п.п 24, 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року « Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя » - до складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у
нього на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Поділ спільного
майна подружжя здійснюється за
правилами встановленими статтями 69-72
СК та ст. 372 ЦК України . Вартість
майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Всупереч зазначених вимог - позивач
не ділить вартість автомобіля , а
ділить кошти витрачені на погашення
кредиту в період шлюбу, надавши при
цьому нічим не підтверджений
розрахунок (а/с37-38), на що вже звертав
увагу апеляційний суд Запорізької
області в своєму рішенні від 02.06.2011р
(а/с 43 звор. ст.).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 75 СК
присудження одному із подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 грошову компенсацію
на рахунок суду не вніс , не
погоджуючись з вибраним способом
позивача розподілу.

У відповідності до роз'яснень п.25
постанови Пленума ВСУ № 11 від 21.12.2007
року, у разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні
речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Як вбачається із пояснень сторін -
автомобіль ВАЗ 210700 20 придбано в період
шлюбу за кредитні кошти , які до
грудня 2010р погашалися сторонами
сумісно , а потім тільки відповідачем
до лютого 2013р.(а/с45-60). Приймаючи до
уваги зазначене, суд позбавлений
можливості визнати частки подружжя у
спільній власності.

Оскільки розгляд справи провадиться в
межах заявлених вимог на підставі
наданих доказів, суд не вбачає підстав
для задоволення позову , оскільки
позивач обрала спосіб захисту, що не
відповідає нормам сімейного і
цивільного законодавства. На
пропозицію суду змінити підстави
позову - позивач і її представник
відмовилися, а тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст..ст. 10,11, 60, 212 -215 ЦПК
України, ст..61, 65,68, 69.70, 71 СК, ст.372ЦК,
постанови Пленума ВСУ № 11 від 21.12.2007 р «
Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
розподіл сумісно нажитого майна -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10-ти днів з дня його
проголошення . Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: О. П.
Дзямко