АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Справа № 756/7307/14-ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/13889/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Кричина А.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.у
травні 2014 року фізична особа-
підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, в якому просив
стягнути з останнього на його користь
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції у розмірі 11 149,92 грн., штраф - 2 448
грн. та 3 % річних - 271,15 грн..

В обґрунтування позову зазначав, що
14.06.2013 року між ним та відповідачем було
укладено договір № 18-Ар, за умовами
якого він зобов'язався передати, а
відповідач прийняти в тимчасове платне
користування ліса будівельні. Цього ж
дня складено акт прийому-передачі.
Строк оренди складав 30 календарних
днів, до 15.07.2013 року. Проте, у визначений
строк відповідач об'єкт оренди не
повернув та не сплатив орендну плату за
користування лісами після закінчення
строку договору, а саме з 15.07.2013 року по
06.12.2013 року.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01.10.2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 заборгованість суми основного
боргу за договором № 18-Ар від 14.06.2013
року з урахуванням індексу інфляції у
розмірі 11 149,92 грн., штраф - 2 448 грн., 3%
річних -271,15 грн. та вирішено питання
щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 через представника подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та закрити
провадження у справі або ухвалити нове
рішення про відмову в позові.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, договір та
акт прийому - передачі він не
підписував. Крім того, справа підсудна
господарському суду, оскільки він
також є суб'єктом підприємницької
діяльності, тому суд мав закрити
провадження.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.06.2013 року між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір
№ 18-Ар, за умовами якого орендодавець
передає, а орендар приймає у тимчасове
платне користування будівельні ліса
(об`єкт оренди) для використання на
об'єкті орендаря - АДРЕСА_1. Строк оренди
сторони визначили - 30 календарних днів
з моменту підписання акту прийому -
передачі. Розмір орендної плати
складає - 1 800 грн. без ПДВ за 30
календарних днів.

Згідно з п. 2.2.3 договору у випадку
прострочки строку оренди орендна плата
за кожний наступний календарний день
оренди збільшується на 20 % і складає 72
грн. без ПДВ.

Згідно з п. 5.3 договору у разі
прострочки повернення об`єкта оренди
орендар зобов`язаний сплатити орендну
плату орендодавцю за весь фактичний
час користування об`єктом оренди, а
також штраф у розмірі 20 % від загальної
суми орендної плати по цьому договору.

Згідно акту прийому-передачі від 14.06.2013
року позивач на виконання зазначеного
договору передав відповідачу в оренду
елементи будівельних лісів.

В обумовлені договором строки
відповідач об'єкт оренди не повернув та
позивачу вдалося власними силами
повернути об'єкт оренди 06.12.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач в обумовлені договором
оренди строки не повернув об'єкт оренди
позивачу та у період з 15.07.2013 року по
06.12.2013 року здійснював його самовільне
використання, а відтак позивач має
право на стягнення плати за
використання об`єкту оренди протягом 145
календарних днів із стягненням плати
відповідно до п. 2.2.3 договору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З договору вбачається, що він укладений
з відповідачем як з фізичною особою, а
не як з приватним підприємцем, а відтак
доводи апеляційної скарги про те, що
даний спір підлягає розгляду у порядку
господарського судочинства суперечать
встановленим обставинам.

Відповідач у суді першої інстанції не
зазначав про те, що договір та акт
приймання - передачі об`єкта оренди
підписаний не ним, а іншою особою та
доказів відповідно не надав, як і не
заявляв клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи.
Відтак колегією суддів відмовлено у
задоволенні клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи, оскільки будь - яких
поважних причин незаявлення такого
клопотання у суді першої інстанції
апелянтом не зазначено. Колегія суддів
не вважає поважною причину відсутність
при розгляді справи представника
відповідача, оскільки останній отримав
позовну заяву 16.06.2014 року та з цього
часу мав можливість скористатися
правовою допомогою. Саме за
клопотанням відповідача для надання
останнім доказів було оголошено
перерву у судовому засіданні, проте
ОСОБА_1 будь - яких доказів не надав та у
судове засідання не з`явився. Крім того,
довіреність на ім`я ОСОБА_2 видана 12.09.2014
року, а рішення ухвалене 01.10.2014 року, що
свідчить про те, що відповідач мав
можливість скористатися юридичною
допомогою ще до ухвалення рішення
судом першої інстанції.

Представник апелянта зазначив про те,
що об`єкт оренди надавався за
розпискою, яка була повернута позивачу
разом з об`єктом оренди 29.07.2013 року,
проте будь - яких доказів на
підтвердження викладених обставин не
надано.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно виходив з умов договору
оренди від 14.06.2013 року та стягнув плату
за використання об'єкта оренди понад
стороки, обумовлені договором у
розмірі, визначеному п. 2.2.3 договору з
урахуванням індексу інфляції, штрафні
санкції відповідно до п. 5.3 договору та 3
% річних від простроченої суми на
підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

Розмір нарахування плати за об`єкт
оренди, пені та трьох процентів річних
апелянтом не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді