Справа №487/6204/13-ц 27.02.2014 27.02.2014 27.02.2014
Провадження №22-ц/784/586/14
Головуючий у суді першої інстанції:
Доповідач апеляційного суду: Шаманська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання:
Шпонарській О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача -
Безпрозванного Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 9 січня 2014 р.,
ухваленого за позовом

ОСОБА_3

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «Нумпа»

(далі - ТОВ «Нумпа»)

про встановлення факту трудових
відносин, стягнення заробітної плати
та моральної шкоди,

в с т а н о в
и л а:

У липні 2013 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ТОВ «Нумпа» про
встановлення факту трудових відносин,
стягнення заробітної плати та
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначав, що з квітня по
вересень 2012 р. він працював на посаді
головного інженера проектів ТОВ
«Нумпа». Після перенесеної травми, у
вересні 2012 р., позивач повернувся до
виконання своїх трудових обов'язків,
але директор повідомив, що товариству
більше не потрібні його послуги.
Заробітна плата за весь відпрацьований
час так виплачена і не була.

Посилаючись на порушення своїх
трудових прав та уточнивши вимоги під
час судового розгляду, позивач просив
встановити факт його трудових відносин
з ТОВ «Нумпа» з квітня по вересень 2012 р.
включно та стягнути з відповідача на
його користь 28 312 грн. заробітної плати
та 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 9 січня 2014 р. в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на помилковість висновків
суду щодо відсутності між сторонами
трудових правовідносин, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позов у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія судів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на підставі
наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
відносини, які склались між сторонами
є цивільно-правовими, а тому вимоги про
стягнення заробітної плати задоволені
бути не можуть.

Проте, з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Так, за діючим законодавством
залучення праці фізичних осіб
здійснюється як на підставі укладання
трудових договорів з роботодавцем, так
і цивільно-правових угод між тими ж
сторонами.

Трудовий договір, відповідно до
ст. 21 КЗпП України відрізняється від
цивільно-правових договорів тим, що
його предметом є власне праця
працівника в процесі виробництва, а
саме працівник виконує роботу
визначеного роду відповідно до його
професії, спеціальності та посади,
здійснює визначену трудову функцію в
діяльності підприємства та
дотримується правил внутрішнього
розпорядку. Роботодавець зобов'язаний
забезпечити працівника роботою
відповідно до його трудової функції,
забезпечити умови праці, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором та угодою сторін, а також
вчасно виплачувати заробітну плату.
Трудовий договір укладається на
виконання певної роботи відповідно до
посади за штатним розписом
підприємства установи, організації.

З матеріалів справи вбачається,
що у лютому 2011 р. ТОВ «НУМПА» була
отримана ліцензія від Державної
архітектурно-будівельної інспекції на
господарську діяльність, пов'язану із
створенням об'єктів архітектури.
Наявність такого виду діяльності та
наявність робіт за цим видом
діяльності викликало необхідність
прийняття на роботу головного
інженера проектів.

Так, 7 травня 2012 р. між ОСОБА_3 та ТОВ
«Нумпа» було укладено трудову угоду,
відповідно до якої ТОВ «Нумпа»
доручило, а ОСОБА_3 прийняв на себе
обов'язок виконувати роботи головного
інженера проектів в строк до 7 серпня
2012 р. з оплатою за виконану роботу у
розмірі 6000 грн. ( а.с. 46).

Отже, умовами зазначеного
договору передбачено виконання
позивачем робіт за конкретною посадою,
яка в свою чергу передбачала
наявність кваліфікаційного
сертифікату та виконання роботи з
інженерно-будівельного проектування
саме в процесі діяльності
підприємства.

При цьому, як пояснив позивач в
засіданні судової колегії, роботи ним
виконувались на території ТОВ «Нумпа»,
із задіянням у процесі виконання робіт
інших працівників, роботу яких він
очолював та координував у межах їх
робочого часу, а тому позивач у своїй
роботі дотримувався правил
внутрішнього трудового розпорядку, що
не спростовував представник
відповідача.

На підтвердження виконання робіт
за посадою головного інженера
проектів ТОВ «Нумпа» позивачем надано
відповідь філії ДП
«Миколаївдержбудекспертиза» від 22
січня 2013 р. про перелік проектної
документації розробленої ТОВ «Нумпа»,
яка проходила експертизу з травня по
листопад 2012 р. «Укрдержбудекспертиза»
у Миколаївській області ( а.с. 9-11);
кошториси на проектні та вишукувальні
роботи, підписані позивачем, як
головним інженером проектів ТОВ
«Нумпа» ( а.с. 79, 82).

Крім того, відповідно до наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 45 від 16 травня
2011 р. (зі змінами від 23 березня 2012 р. №
122) до головного інженеру проекту
пред'являлись певні вимоги, зокрема,
він повинен мати кваліфікаційний
сертифікат.

З матеріалів справи вбачається,
що для отримання ОСОБА_3
кваліфікаційного сертифікату, 30 травня
2012 р. між ТОВ «Нумпа» та ФОП ОСОБА_5 було
укладено договір про надання послуг,
за яким замовник - ТОВ «Нумпа» доручив
виконавцю - ФОП ОСОБА_5 надавати
протягом трьох місяців юридичні
консультації, пов'язані з підготовкою
пакета документів та отримання
сертифікату інженера-проектувальника (
а.с. 119). За навчання ОСОБА_3 ТОВ «Нумпа»
перерахувало ФОП ОСОБА_5 12 000 грн.( а.с.
118). 23 липня 2012 р. позивачем було
отримано кваліфікаційний сертифікат.

Отже, проходження навчання
позивачем та отримання
кваліфікаційного сертифікату
здійснювалося за рахунок відповідача,
що також свідчить про наявність саме
трудових відносин між сторонами.

Таким чином, за характером
виконуваної роботи правовідносини
сторін мають ознаки строкового
трудового договору, оскільки основним
предметом угоди сторін є процес праці -
виконання роботи головного інженера
проекту, а не її результат, що підпадає
під ознаки трудового договору, а тому
доводи відповідача про наявність між
сторонами цивільно-правової угоди є
безпідставними.

За такого, висновок суду про
відсутність підстав для встановлення
факту трудових відносин не відповідає
фактичним обставинам справи, а тому
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача,
колегія суддів вважає встановленим
факт трудових відносин між ОСОБА_3 та
ТОВ «Нумпа» в період з 7 травня по 7
серпня 2012 р., відповідно до трудової
угоди, укладеної між сторонами 7 травня
2012 р. та виходячи з розміру оплати
праці, зазначеному в цьому договорі, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 6000 грн.
заборгованості по заробітній платі з
подальшим утриманням обов'язкових
платежів, відповідно до ст. 115, 116 КЗпП
України .

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівникові у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Враховуючи, що діями відповідача,
а саме невиплатою заробітної плати
позивачу завдано моральної шкоди, яка
виразилась в перенесених хвилюваннях
та стражданнях з приводу порушення
трудових прав. Зазначені обставини
вимагали від позивача додаткових
зусиль для відновлення звичного
способу життя, колегія суддів вважає,
що достатньою компенсацію моральної
шкоди позивачу буде 1 000 грн., яка
підлягає стягненню з відповідача.

Посилання відповідача
на пропуск позивачем строку звернення
до суду, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вважає, що
спір виник саме у зв'язку з порушенням
законодавства про оплату праці, а
відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у
цьому разі працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь держави
підлягає 365 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 313,316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 9 січня 2014 р. скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт трудових відносин між
ОСОБА_3 та товариством з обмеженою
відповідальністю «Нумпа» з 7 травня по
7 серпня 2012 р.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Нумпа» на користь
ОСОБА_3 6000 грн. заборгованості по
заробітній платі з подальшим
утриманням обов'язкових платежів та 1000
грн. моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Нумпа» на користь
держави 365 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному поряд0ку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: