Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/1131/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 17 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Новотавричеська сільська
рада Оріхівського району Запорізької
області, Оріхівська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_5 про
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи:
Новотавричеська сільська рада
Оріхівського району Запорізької
області, Оріхівська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності на спадкове майно.

У позові зазначалось, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла бабуся позивача ОСОБА_7, яка
проживала за адресою: АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді вказаного житлового будинку,
присадибної земельної ділянки, площею
0,225 га, а також права на земельну частку
пай, загальною площею 6,44 умовних
кадастрових га на території
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області.

Спадщину прийняв син, батько позивача -
ОСОБА_8, який проживав разом з померлою.
Спадщину на своє ім'я він переоформити
не встиг. Згідно даних спадкової справи
спадщину після смерті ОСОБА_7 також
прийняв її онук ОСОБА_4 - відповідач по
справі та отримав 15.05.2008 року свідоцтво
про право на спадщину за законом на
земельну частку (пай), хоча мав право
спадкування лише на 1/2 частину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача
ОСОБА_8 Згідно даних спадкової справи
він є спадкоємцем за законом спадщини
після смерті свого батька.

Державним нотаріусом Оріхівської
державної нотаріальної контори 07.02.2013
року позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки в нього відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок, а згідно з даними КП
«Імпульс» його зареєстровано за новим
власником ОСОБА_5

Ухвалою Оріхівського районного суду
від 14.03.2013 року в порядку виконання
повороту рішення суду скасовано
державну реєстрацію права власності
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.,
проведеною на підставі скасованої
ухвали Оріхівського районного суду
Запорізької області від 12.04.2012 року за
ОСОБА_5.

Ухвалою Оріхівського районного суду
від 16.07.2013 року в порядку повороту
виконання рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від
21.11.2011року скасовано державну
реєстрацію права власності житлового
будинку за ОСОБА_6

Позивач вважає, що в зв'язку з видачею
відповідачеві ОСОБА_4 свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті бабусі ОСОБА_7 на весь земельний
пай замість 1/2 його частини порушено
його право на спадкування ним 1/2
частини цього земельного паю.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на право на земельну частку
(пай) загальною площею 6,44 умовних
кадастрових гектарів на території
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ЗП №0195608,
видане 15.05.2008 року на ім'я відповідача
державним нотаріусом Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори, зареєстроване в реєстрі за
№4-1236; визнати за ним право власності на
спадщину, що залишилася після смерті
його батька ОСОБА_8, до складу якої
входить: 1/2 частина житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, 1/2 частина
присадибної земельної ділянки площею
0,225 га згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ЗП
№134735, 1/2 частина права на земельну
частку (пай), загальною площею 6,44
умовних кадастрових гектарів на
території Новотавричеської сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області згідно сертифікату ЗП №0195608 з
правом реєстрації у відповідних
органах.

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
спадкове майно.

У зустрічному позові зазначав, що його
батько ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 його
бабусі ОСОБА_7.

Після смерті бабусі відкрилась
спадщина, яка складається з земельної
частки (паю), житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1. Він фактично
прийняв спадщину. ОСОБА_3 не звертався
до нотаріальної контори. Він пропустив
встановлений законом строк для
звернення до нотаріальної контори.
Крім того, ОСОБА_7 на момент смерті
проживала одна, отже, ОСОБА_8 не міг
прийняти спадщину після її смерті, так
як навіть не був зареєстрований за
вказаною адресою. 15.05.2008 року він
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну частку
(пай) яке вважає законним.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд визнати за ним право
власності на спадкове майно - житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами до складу якого входить:
житловий будинок літ. «А» загальною
площею 26,1 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м.,
сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб з
шийкою літ. «П-г» за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за ним право власності
спадкове майно - присадибну земельну
ділянку, площею 0,225 га згідно держаного
акту на право приватної власності на
землю серії ЗП №134735 за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 17 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину
присадибної земельної ділянки, площею
0,225 га згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ЗП
№134735.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 за зустрічним
позовом задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину
присадибної земельної ділянки, площею
0,225 га згідно державного акту на право
приватної власності на землю серії ЗП
№134735.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити
первісні позовні вимоги повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом на
земельну частку (пай) недійсним та
визнання за позивачем ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частку цієї земельної
частки (паю), суд виходив з того, що
ОСОБА_4 успадкував земельну частку (пай)
за правом представлення після
померлого батька ОСОБА_9, якому за життя
ОСОБА_7 заповідала цю земельну частку
(пай).

Проте, погодитися з таким
висновком суду не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального права.

Статтею 1216 ЦК України
передбачено, що спакуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка
померла(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ст. 1266 ЦК України внуки,
правнуки спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, бабі,
дідові, якби вони були живими на час
відкриття спадщини.

На підставі ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Статтею 1270 ЦПК України
передбачено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_7, бабуся позивача та
відповідача, яка проживала за адресою:
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після її смерті являлися
син ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та
онук ОСОБА_4, батько якого ОСОБА_9 (син
померлої ОСОБА_7), який помер до смерті
спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_7, бабусі позивача
та відповідача, відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1,
присадибної земельної ділянки площею
0,225 га, а також права на земельну частку
пай, загальною площею 6,44 га умовних
кадастрових, розташованої на
території Новотавричеської сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області.

Із копій спадкових справ після смерті
ОСОБА_8 та ОСОБА_7, наданих суду
Оріхівською державною нотаріальною
конторою, померла ОСОБА_7 залишила
заповіт від 17.11.2003 року, посвідчений
секретарем виконавчого комітету
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області, яким заповіла житловий
будинок, що належав їй на праві
приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1 своїм синам ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Заповітом, посвідченим
Новотавричеською сільською радою
Оріхівського району Запорізької
області 23.12.1999 року за №51 померла
ОСОБА_7 заповіла сертифікат на земельну
частку (пай) серія ЗП №0195608, виданий 31
липня 1998 року своєму сину ОСОБА_9.

Судом першої інстанції встановлено, що
батько позивача ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті матері
ОСОБА_7 проживав разом з нею за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується довідками
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області від 06.03.2012 року №62 (а.с.76,81), про
відмову від спадщини він не заявляв,
тому фактично прийняв спадщину після
смерті матері.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 02 листопада 2012
року визначено ОСОБА_3 додатковий строк
в два місяця для подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини, що відкрилася після смерті
батька позивача ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно даних спадкової справи після
смерті свого батька ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач ОСОБА_3 05.12.2012 року
звернувся до Оріхівської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом.

Державним нотаріусом Оріхівської
державної нотаріальної контори 07.02.2013
року позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
батька позивача ОСОБА_8, оскільки
вищезазначений житловий будинок не є
власністю померлого, а згідно даних КП
«Імпульс» будинок зареєстровано за
новим власником ОСОБА_5 на підставі
ухвали Оріхівського районного суду від
12.04.2012 року про затвердження мирової
угоди (а.с.7,59,60).

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Оріхівського районного суду
від 12.04.2012 року було затверджено мирову
угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнано
право власності на спірний будинок за
ОСОБА_5 (а.с.7), але ухвалою Оріхівського
районного суду від 26.02.2013 року ця ухвала
була скасована за ново виявленими
обставинами (а.с.8).

Ухвалою Оріхівського районного суду
від 14.03.2013 року в порядку виконання
повороту рішення суду скасовано
державну реєстрацію права власності
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.,
проведеною на підставі скасованої
ухвали Оріхівського районного суду
Запорізької області від 12.04.2012 року за
ОСОБА_5

Також в матеріалах справи маються
рішення Оріхівського районного суду,
останнє датовано 16.07.2013 року ( а.с. 11-14),
якими було скасовано право власності
на вказаний житловий будинок за ОСОБА_6.

Згідно з листом начальника
реєстраційної служби Оріхівського
районного управління юстиції
Запорізької області від 13.12.2013 року
№1612/3-15/01-18 скасування державної
реєстрації прав власності на спірний
житловий будинок за ОСОБА_5 буде
можливо при зверненні до реєстраційної
служби нового власника житлового
будинку шляхом проведення реєстрації
його права власності в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
(а.с.167).

Також, згідно даних спадкової справи
27.03.2006 року після смерті ОСОБА_7 із
заявою про прийняття спадщини за
заповітом звернувся її онук ОСОБА_4,
зазначивши, що інших спадкоємців не має
(а.с. 68).

Проте, 15.05.2008 року ОСОБА_4 отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом на право на земельну частку
(пай) загальною площею 6,44 умовних
кадастрових гектарів на території
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ЗП №0195608,
видане державним нотаріусом Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори, зареєстроване в реєстрі за
№4-1236 після смерті бабусі ОСОБА_7, а не
за заповітом.

Оскільки його батько ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 до відкриття спадщини, що
відкрилася після смерті його матері,
тому його син ОСОБА_4 має право на
спадкування не за заповітом, а за
законом всього спадкового майна після
смерті своєї бабусі нарівні із другим
спадкоємцем за законом ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично прийнявши
спадщину після смерті матері ОСОБА_7.
Тобто кожному із спадкоємців за
законом належить 1/2 частка спадкового
майна після смерті ОСОБА_7 Проте до
своєї смерті ОСОБА_8 право власності на
спадкове майно, зокрема - на зазначену
земельну частку (пай), не оформив, тому
ОСОБА_3, спадкоємець після його смерті у
зв'язку з прийняттям його спадщини має
право на цю 1/2 частку земельної частки
(паю).

Відповідно до ст. 67 Закону України
"Про нотаріат" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на
спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1300 ЦК України за згодою
всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину, нотаріус за місцем відкриття
спадщини може внести зміни до
свідоцтва про право на спадщину. На
вимогу одного із спадкоємців за
рішенням суду можуть бути внесені
зміни до свідоцтва про право на
спадщину. У випадках, встановлених
частинами першою і другою цієї статті,
нотаріус видає спадкоємцям нові
свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом на
земельну частку (пай) та визнання за
позивачем ОСОБА_3 права власності на 1/2
частку цієї земельної частки (паю), тому
рішення суду в цій частині на підставі
п.3, п,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог - про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на
1/2 частку земельної частки (паю) за
ОСОБА_3

В іншій частині рішення суду першої
інстанції не оскаржувалося, тому
колегією суддів не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 17 січня 2014 року
у цій справі в частині відмови у
визнанні недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом та визнання
права власності на 1/2 частку земельної
частки (паю) скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на
1/2 частку земельної частки (паю)
задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане державним
нотаріусом 6-ї Запорізької
нотаріальної контори 15.05.2008 року
ОСОБА_4, реєстр №4-1236, частково
недійсним.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно за законом після смерті
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, - на 1/2
частину земельної частки (паю), яка
перебуває у власності КСП ім. Калініна
Новотавричеської сільської ради
Оріхівського району Запорізької
області, розміром 6,44 (шість цілих сорок
чотири сотих) в умовних кадастрових
гектарах, що належить спадкодавцю на
підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ЗП №0195608,
виданого Оріхівською районною
державною адміністрацією Запорізької
області 31 липня 1998 року,
зареєстрованого 31 липня 1998 року за №271
у Книзі реєстрації сертифікатів на
право на право на земельну частку (пай).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: