АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року
м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Лисак І.Н.

При секретарі : Ковальчук Н.О.

За участю : позивача ОСОБА_1,
представника відповідача - Білянського
М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до міського комунального
підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» про
визнання недійсним договору про
користування тепловою енергією за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 23 січня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду
м.Чернівці з позовом до міського
комунального підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» (далі - МКП
«Чернівцітеплокомуненерго») про
визнання недійсним договору про
користування тепловою енергією,
посилаючись на наступне.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року
по цивільній справі за позовом МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» до нього
та інших про визнання укладеним
договору та стягнення заборгованості
за теплову енергію визнано укладеним
договір про користування тепловою
енергією та стягнуто заборгованість за
надані послуги за теплову енергію.
Ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області від 23 квітня 2008
року рішення було залишено без змін.

Зазначеним рішенням суду було
встановлено, що МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» у
відповідності з типовим договором,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року розробило договір про постачання
теплової енергії та проект даного
договору без номеру і дати надіслало
йому та членам його сім'ї для
підписання. Даний договір відповідає
вимогам типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року. Однак ні в рішенні
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 04 грудня 2007 року, ні в
ухвалі Апеляційного суду Чернівецької
області від 23 квітня 2008 року не
зазначено, що договір про користування
тепловою енергією від 01 січня 2007 року
без номеру, який визнаний укладеним,
відповідає вимогам типового договору.

Вважав, що даний договір не відповідає
вимогам типового договору про надання
житлово-комунальних послуг,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року, оскільки назва договору не
відповідає вимогам типового договору;
суб'єктами договору повинні бути
споживач та виконавець, а ніяк не
виробник, як це вказано в договорі від 01
січня 2007 року; предметом договору
згідно типового договору є своєчасне
надання виконавцем споживачеві
відповідної якості послуги з
централізованого опалення, за що

________________________________________________________________________
__________________

№22ц-794/491/14 р.
Головуючий у 1
інстанції: Кирилюк Л.К.

Категорія : 19/24

Доповідач: Винту Ю.М.

споживач зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановлення тарифами у строки і на
умовах, що передбачені договором, а у
спірному договорі предметом договору є
вироблення виробником теплової
енергії відповідної якості та вчасна
поставка її споживачу, за що споживач
зобов'язується своєчасно оплатити її
вартість за встановленими тарифами та
на умовах, передбачених цим договором;
у типовому договорі права споживача
викладені у 14 пунктах, права виконавця
викладені у 6 пунктах, а у спірному
договорі права споживача передбачені
лише у 6 пунктах, а права виконавця у 7
пунктах; у спірному договорі відсутній
розділ «Точки розподілу», в яких
здійснюється передача послуг від
виконавця споживачеві, як це
передбачено ст.26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», також
відсутній розділ «Порядок
встановлення факту неналежного
надання або ненадання послуг та
розв'язання спорів».

Вважав, що договір про користування
тепловою енергією без номеру від 01
січня 2007 року був розроблений не на
підставі типового договору,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року, а на підставі Правил користування
тепловою енергією.

Крім того, рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівців від 04
грудня 2007 року було прийняте на
підставі рішення виконкому
Чернівецької міської ради № 60/2 від 02
червня 2007 року «Про визнання
виконавців житлово-комунальних послуг
в житловому фонді комунальної
власності територіальної громади
міста Чернівці», яким виконавцем
послуг з централізованого опалення
було визначено МКП
«Чернівцітеплокомуненерго». Однак
постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 21 серпня 2012 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради
про визнання недійсним та скасування
рішення встановлено, що рішення
виконкому Чернівецької міської ради
№60/2 від 02 червня 2007 року було скасовано
рішенням виконкому Чернівецької
міської ради №279/7 від 26 квітня 2011 року
як таке, що не було офіційно
оприлюднено у встановленому законом
порядку, а тому договір про
користування тепловою енергією від 01
січня 2007 року, який рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 04 грудня 2007 року визнаний
укладеним, є недійсним з моменту його
укладення, оскільки визнаний укладеним
на підставі нормативного акту, який не
був оприлюднений у встановленому
законом порядку і згідно ст.57
Конституції України не набрав
чинності.

Просив визнати недійсним з моменту
укладення договір про користування
тепловою енергією від 01 січня 2007 року
між ним та МКП
«Чернівцітеплокомуненерго», який
визнаний укладеним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Чернівців від 04 грудня 2007 року та
стягнути з відповідача понесені судові
витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 23 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 23 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
визнати договір про користування
енергією недійсним з моменту його
укладання.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції, дав неправильну оцінку
зібраним доказам, зробив висновки, які
не відповідають обставинам справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірний договір відповідає вимогам
законодавства, в тому числі типовому
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 разом зі своїми членами сім'ї
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Згідно з Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» (стаття 19)
відносини у сфері житлово-комунальних
послуг регулюються виключно на
договірних засадах. Це означає, що
кожна із сторін має право вимагати
укладення такого договору.

МКП «Чернівцітеплокомуненерго»
направило ОСОБА_1 договір про
користування тепловою енергією від 01
січня 2007 року з підписом представника
цього підприємства. Позивач даний
договір не підписав, що
підтверджується копією договору (а.с.5).
Проте, МКП «Чернівцітеплокомуненерго»
надавало послуги по теплопостачанню їх
квартири, яка обладнана приладами
централізованого опалення. Ці прилади
відключені не були, і відповідач разом
з членами сім'ї користувався наданими
підприємством послугами, але не
сплачував, в зв'язку з чим МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» в 2007 році
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
договору укладеним та стягнення
заборгованості за теплову енергію.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 04 грудня 2007 року,
яке ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області від 23 квітня 2008
року було залишено без змін та
вступило в законну силу, позов було
задоволено, договір про користування
тепловою енергією між МКП
«Чернівцітеплокомуненерго» та ОСОБА_1
було визнано укладеним та стягнуто з
відповідача заборгованість за надані
послуги в сумі 1954 грн.04 коп.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, підстав для визнання
договору недійсним не вбачається.

Крім того, доводи апеляційної скарги
про невідповідність спірного договору
вимогам законодавства є
необґрунтованими, такими що не
заслуговують на увагу суду, оскільки
підприємство надсилало ОСОБА_1 для
укладення договір про надання
житлово-комунальних послуг, який він
був зобов'язаний укласти як споживач
житлово-комунальних послуг, зі
скаргами чи зауваженнями не звертався
до підприємства, послугами якого він та
члени його сім'ї користувалися в
повному обсязі, він них не відмовлявся.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подано несвоєчасно з
поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131
ЦПК України, ОСОБА_1 не надав суду
першої інстанції належні докази про
наявність законних підстав для
визнання договору про користування
тепловою енергією недійсним.

Враховуючи наведене,
колегія приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає нормам матеріального й
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 23 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :