Номер провадження: 22-ц/785/8512/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на заочне
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 20. 05. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

05. 02. 2014 р. Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом про стягнення солідарно зі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку
кредитної заборгованості у розмірі
1188525,77 грн. у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором з ТОВ «Український
промисловий банк» і з посиланням на те,
що ОСОБА_3 є поручителем зобов'язань
ОСОБА_2 за цим кредитним договором і з
вказівкою, що заборгованість за
кредитним договором за станом на 18. 12.
2013 р. складає 977598,27 грн., а ПАТ «Дельта
Банк» з 19. 03. 2008 р. набув право вимоги до
ОСОБА_2 за кредитним договором з ТОВ
«Український промисловий банк».

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 20. 05. 2014 р.
позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено
частково. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 977598,27 грн. і судові витрати в
рівних частинах в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, просить скасувати
рішення суду і закрити провадження у
справі зі стягненням з банку витрат по
сплаті судового збору з посиланням на
те, що рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 23. 05. 2012 р.
відмовлено у задоволенні позову банку
за тотожним позовом з вказівкою, що
збільшення позовних вимог, зокрема, за
користування кредитними коштами, і
суми комісії за обслуговування
кредитної заборгованості, а також тіла
кредиту відбулося через коливання
курсу долара США, що не впливає на
тотожність позову. Звертається увага,
що позивач всупереч вимогам ч. 3 ст. 131
ЦПК України не повідомив суд про
наявність рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 23. 05. 2012 р. і
тому суд першої інстанції помилково не
закрив провадження у справі та не
врахував обставини, встановлені
попереднім судом, розглядаючи справу
за відсутності відповідачів, яких не
було повідомлено про розгляд справи.

В письмових поясненнях від ПАТ «Дельта
Банк», які надійшли до апеляційного
суду 11. 11. 2014 р., зазначено, що звернення
до суду у зв'язку з вимогою про
дострокове звернення всіх сум за
кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору є наслідком
невиконання або неналежного виконання
умов договору боржником своїх
зобов'язань і стягнення проводиться у
національній валюті з урахуванням, що
за станом на 18. 12. 2013 р. заборгованість
відповідача складає 977598,27 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, підтримав доводи
апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання апеляційного суду
осіб, які беруть участь у справі, не
перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
позовних вимог та апеляційної скарги
ОСОБА_3, судова колегія приходить до
наступного.

Задовольняючи частково позов ПАТ
«Дельта Банк» про стягнення солідарно
заборгованості з відповідачів
заборгованості суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує
зобов'язань перед банком внаслідок
чого виникла заборгованість за
кредитним договором, укладеним між ним
та банком, а ОСОБА_3 є поручителем його
кредитних зобов'язань та визначив суму
заборгованості, яка підлягає стягненню
солідарно з відповідачів в розмірі
977598,27 грн. за станом на 18. 12. 2013 р. з
вказівкою, що «з матеріалів справи сума
заборгованості становить 977598,27 грн.».

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна з таких підстав.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. ст. 525, 526, 611, 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом або договором,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
актів цивільного законодавства, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги); а згідно ч. 1 ст. 513 ЦК
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

З матеріалів справи видно, що 19. 03. 2008 р.
між ТОВ «Український промисловий банк»
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 156-0131001/ФКВІП-08, згідно з
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти в розмірі 88000 доларів
США з розрахунку 11,6 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 19. 03. 2008 р. по 18. 03. 2039 р. на
придбання квартири 37 будинку 130 корп. 3
по пр. Добровольського в м. Одесі.

За умовами п. 6.2 кредитного договору у
випадку невиконання або неналежного
виконання кредитного договору банк
вправі вимагати від позичальника
дострокового повернення належних
банку грошових сум, а позичальник
зобов'язаний у встановлений договором
строк з дати отримання вимоги банку
сплатити належні банку грошові суми.

Виконання позичальником ОСОБА_2
зобов'язань за вказаним кредитним
договором забезпечено:

- відповідно до договору поруки №
156-0131001/ZФПОР-08 від 19. 03. 2008 р. між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3 (поручитель), згідно якого у
випадку невиконання боржником за
вказаним кредитним договором настає
відповідальність поручителя і
поручитель та боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність;

- відповідно до договору іпотеки №
156-0131001/ZФКВІП-08 від 19. 03. 2008 р. між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_2, згідно якого у випадку
невиконання боржником за вказаним
кредитним договором настає
відповідальність шляхом звернення на
належну йому 3-кімнатну кв. 37 будинку 130
корп. 3 по пр. Добровольського в м. Одесі.

30. 06. 2010 р. між ТОВ «Український
промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та
Національним банком України було
укладено нотаріально посвідчений
договір про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку»на користь АТ «Дельта
Банку».

За положеннями п. 1.7 цього договору про
передачу активів, та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь ПАТ «Дельта Банку» вичерпний
перелік договорів (кредитні та
забезпечувальні договори (договори
застави (іпотеки), поруки), за якими ТОВ
«Український промисловий банк»
відступає позивачу право вимоги,
міститься у Додатку № 2 до цього
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

У справі відсутні належні та достатні
докази, що у Додатку № 2 до договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь ПАТ «Дельта Банку» є кредитний
договір № 156-0131001/ФКВІП-08 від 19. 03. 2008 р.,
укладений між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_2 і договір
поруки № 156-0131001/ZФПОР-08 від 19. 03. 2008 р. між
ТОВ «Український промисловий банк» та
ОСОБА_3

Так, у справі взагалі відсутні дані, що
у Додатку № 2 є договір поруки №
156-0131001/ZФПОР-08 від 19. 03. 2008 р. між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_3

У зв'язку з оспоренням з боку апелянта
факту наявності спірного кредитного
договору у Додатку № 2 наявний у справі
документ, створений працівниками ПАТ
«Дельта Банк» як витяг з Додатку № 2 до
договору про передачу активів, та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта
Банку» не може замінити документ, з
якого б безспірно було б видно, що
вказаний кредитний договір, укладений
між ТОВ «Український промисловий банк»
та ОСОБА_2, дійсно міститься у Додатку №
2 до договору про передачу активів, та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта
Банку» та відповідно оформлений при
нотаріальному посвідченні цього
договору.

При цьому, з наявного у справі,
складеного працівниками ПАТ «Дельта
Банк» витягу з Додатку № 2 видно, що у
ньому усі вищевказані договори -
кредитний, поруки та іпотеки, укладені
між ТОВ «Укрпромбанку» і ОСОБА_2, що не
відповідає дійсності та
спростовується змістом цих договорів.

Відсутність же доказів наявності
вказаного кредитного договору та
договору поруки у цьому Додатку № 2 та
доказів, що цей Додаток № 2 оформлено
відповідно до вимог чинного
законодавства України, виключає
доведеність наявності права вимоги у
ПАТ «Дельта Банк» щодо стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором солідарно з відповідачів.

Крім того, апеляційний суд приймає до
уваги, що ч. 2 ст. 517 ЦК України визначено,
що боржник має право не виконувати
свого обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно п. 4.8. Договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта
Банку», ПАТ «Дельта Банк»та і ТОВ
«Український промисловий банк»
зобов'язані письмово повідомити
боржників (згідно п. 1.6. цього договору -
це позичальники та поручителі) про
передачу прав вимоги шляхом
направлення їм спільного повідомлення
протягом 5 робочих днів з дати
укладення зазначеного договору.
Повідомлення направляються
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення або цінними
листами з описом вкладення.
Направлення вказаних повідомлень
здійснюється за рахунок Дельта Банку.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Дельта Банк» не надав суду доказів
вручення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передбачених
вказаним договором повідомлень щодо
передачі ТОВ «Український промисловий
банк» своїх прав і обов'язків за
кредитним договором на користь АТ
«Дельта Банк» і відповідно відсутні
дані надання боржникові доказів
переходу до нового кредитора ПАТ
«Дельта Банк» прав у зобов'язанні.

За наведених обставин у відповідачів
не виникло обов'язку по виконанню
обов'язків за кредитним договором і
договором поруки перед ПАТ «Дельта
Банк».

Крім того, відповідно до п. 6.3
кредитного договору банк має право на
примусове стягнення всієї
заборгованості за кредитним договором
у разі невиконання позичальником у
встановлений строк вимоги про
дострокове виконання зобов'язань за
цим договором.

Тобто, за умовами кредитного договору
банк має право на пред'явлення вимоги
про примусове дострокове повернення
кредиту після того, як позичальник
отримає відповідну вимогу банку і не
сплатить у встановлений строк
зазначені кошти.

Не надавши доказів повідомлення
боржників щодо зміни кредитора ПАТ
«Дельта Банк» не надав суду і доказів
отримання ОСОБА_2 вимоги про дострокове
повернення кредиту на користь ПАТ
«Дельта Банк», у зв'язку з чим за
умовами договору у ОСОБА_2 не виникло
обов'язку по достроковому поверненню
кредиту.

Згідно до вимог п. 4 договору поруки
позивач повинен був повідомляти
відповідачку (шляхом направлення
письмової вимоги з зазначенням суми
заборгованості та реквізитів рахунків,
на які поручитель зобов'язаний
сплатити заборгованість) про порушення
ОСОБА_2 своїх обов'язків за Кредитним
договором.

У п. 5 договору поруки зазначено, що
поручитель повинен сплатити зазначену
у письмовій вимоги суму не пізніще 5
днів з моменту її отримання.

Як вбачається з умов п. п. 4 і 5 договору
поруки обов'язковою умовою виконання
ОСОБА_3 боргових зобов'язань ОСОБА_2
перед банком є отримання письмової
вимоги банку.

Враховуючи те, що ПАТ «Дельта Банк» не
надав суду доказів отримання ОСОБА_3
вимоги про заміну кредитора і
необхідність сплати заборгованості
через невиконання ОСОБА_2 умов
кредитного договору, то позивач не
довів суду наявності у ОСОБА_3 обов'язку
по погашенню будь-якої заборгованості
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк».

Тому за відсутності доказів
повідомлення боржників щодо зміни
кредитора ПАТ «Дельта Банк» не мають
значення у справі у зв'язку з
вищевикладеними обставинами і не
можуть замінити ці повідомлення і
наявні у даній справі копії листів -
досудові вимоги з боку ПАТ «Дельта
Банк» від 27. 12. 2013 р. на ім'я
відповідачів, з яких видно, що останні
повідомляються, що за станом на 18. 12. 2013
р. за вказаним кредитним договором має
місце заборгованість в розмірі 118744,03
долара США, яка підлягає сплаті, і у
випадку несплати банк буде вимушений
звертатися до суду або до нотаріуса для
вчинення виконавчого напису, і до того
ж вони не приймаються до уваги у зв'язку
з відсутністю даних про отримання цих
вимог відповідачами, а реєстр Укрпошти
з вказівкою, що відповідачі
рекомендованим відправлення отримали
за певним номером кореспонденцію за
відсутності даних з їх підписами про
отримання листів-досудових вимог не
підтверджує факт передачі
кореспонденції.

Таким чином, викладене в сукупності
свідчить про те, що рішення суду першої
інстанції стосовно ОСОБА_3 належить
скасувати за недоведеністю вимог і у
задоволенні вищевказаних позовних
вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 за
належить відмовити, а рішення суду
стосовно ОСОБА_2 підлягає залишенню без
змін за відсутності оскарження його з
боку ОСОБА_2

Одночасно, апеляційний суд враховує, що
з аналогічних підстав, в тому числі у
зв'язку з відсутністю доказів передачі
вимоги від ТОВ «Укрпромбанку» на
користь ПАТ «Дельта Банку» і
відсутності доказів повідомлення про
це відповідачів, вже було відмовлено
ПАТ «Дельта Банк» у стягненні
заборгованості за станом на 12. 05. 2011 р. в
розмірі 867897,89 грн. з цих же відповідачів
за цим же вказаним кредитним договором
рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 23. 05. 2012 р., копія якого
надана апеляційному суду з боку
апелянта і яке ПАТ «Дельта Банк» не
оскаржено та про яке ПАТ «Дельта Банк»
не повідомив суд першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційним судом банк
був повідомлений про це, але у листі
банку, який надійшов у відповідь до
апеляційного суду, підтверджено
позовні вимоги банку і замовчано та
проігноровано зазначені обставини.

Вказане має істотне значення і в сенсі
ст. 61 ч. 3 ЦПК України, що обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

При цьому, апеляційним судом на
підставі матеріалів цивільної справи
Суворовського районного суду м. Одеси
№ 1527/465/12, витребуваної судом в порядку
ст. 301 ЦПК України і дослідженої судом,
встановлено, що 16. 06. 2011 р. ПАТ «Дельта
Банк» з посиланням на набуття права
вимоги до відповідачів з 19. 03. 2008 р. від
ТОВ «Укрпромбанку» за договором від 30.
06. 2010 р. звернулося до суду у зв'язку з
порушенням умов кредитного договору,
укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «Український
промисловий банк» та з урахуванням
договору поруки, укладеного ОСОБА_3 з
ТОВ «Український промисловий банк», з
позовом про стягнення солідарно зі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта
Банк» заборгованості за вказаним
кредитним договором за станом на 12. 05.
2011 р. в розмірі 867897,89 грн., яка
складається: з тіла кредиту в розмірі
85633,54 долара США, що згідно курсу НБУ
складає 682644,89 грн.; відсотків в розмірі
20988,41 долара США, що згідно курсу НБУ
складає 167313,31 грн.; комісія за ведення
кредиту - 17939,69 грн. і у задоволенні саме
цих позовних вимог відмовлено рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 23. 05. 2012 р.

З матеріалів справи (у Суворовському
районному суді м. Одеси за № 2/523/1559/14 і в
апеляційному суді Одеської області за
№ 22-ц/785/8512/14), яка розглядається
апеляційним судом за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 на заочне
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 20. 05. 2014 р., видно, що 05. 02. 2014
р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з
позовом про стягнення солідарно зі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта
Банк» у зв'язку з порушенням умов
кредитного договору заборгованості за
тим же вищевказаним кредитним
договором та з урахуванням того ж
вищевказаного договору поруки за
станом на 18. 12. 2013 р. в розмірі 1188525,77 грн.,
але надав обґрунтування лише
заборгованості в розмірі 977598,27 грн., яка
складається: з тіла кредиту в розмірі
85633,54 долара США, що згідно курсу НБУ
складає 684,89 грн.; відсотків в розмірі
33110,49 долара США, що згідно курсу НБУ
складає 264652,15 грн.; комісія за ведення
кредиту - 28477,24 грн.

При цьому, дослідження матеріалів
вказаних цивільних справ вказує на те,
що за наявності одного ж і того ж боргу
щодо тіла кредиту в розмірі 85633,54 долара
США позивачем надані одні і ті ж докази
у цих справах про заборгованість, які у
сукупності не є підставою для
задоволення позовних вимог, і з
урахуванням курсу НБУ та різного
строку заборгованості збільшилися
відповідні суми заборгованості в
національній валюті, в якій банк
просить провести примусове стягнення
грошових сум.

Тому доводи апеляційної скарги про
необхідність скасування рішення суду і
закриття провадження у справі в
повному обсязі у зв'язку з наявністю
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 23. 05. 2012 р. підлягають
задоволенню лише частково тому, що
ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує і у
даному випадку аналізуючи позовні
вимоги банку в сукупності апеляційний
суд приходить до висновку про
відсутність підстав, передбачених ст.
205 ч.1 п. 2 ЦПК України, за якою справа
підлягає закриттю, якщо набрало
законної сили рішення суду, ухвалене з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з
тих самих підстав.

Таким чином, у справі з урахуванням меж
апеляційного розгляду в частині
часткового задоволення позову
стосовно ОСОБА_3 не доведено належним
чином обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими;
висновки суду не відповідають
обставинам справи; має місце порушення
і неправильне застосування норм права.

Підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення за
положеннями ст. 309 ЦПК України є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З урахуванням викладених обставин на
підставі вимог ст. ст. 11, 303, 309 ЦПК
України щодо розгляду справи в межах
заявлених позивачем вимог та
апеляційної скарги апеляційний суд
приходить до висновку, що належить
скасувати рішення суду в частині
стягнення зі ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованості за
кредитним договором в розмірі 977598,27
грн. солідарно з іншим відповідачем за
недоведеністю і понесених судових
витрат та ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову у задоволенні
зазначених позовних вимог стосовно
ОСОБА_3, а в іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
належить стягнути з ПАТ «Дельта Банк»
на користь ОСОБА_3 1827 грн. судових
витрат у вигляді судового збору,
сплаченого за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20. 05. 2014 р.
скасувати в частині стягнення зі
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 977598,27 грн. солідарно,
понесених судових витрат і ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову у
задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на користь
ОСОБА_3 1827 грн. судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков