Справа №463/4653/14-ц
Провадження №2/463/1923/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

28 листопада 2014 року
Личаківський районний суд
м. Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участі: позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_2
про виселення без надання іншого
житлового приміщення суд, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3, третьої
особи ОСОБА_2 про виселення без надання
іншого житлового приміщення.

Позов мотивує тим, що є співвласницею
квартири за адресою: АДРЕСА_1 їй
належить ? частини даної квартири, ?
частина квартири належить її брату
ОСОБА_2 Також в даній квартирі
прописаний та проживає її син -
відповідач ОСОБА_3. Протягом тривалого
часу відповідач вживає наркотики та
зловживає алкоголем, у стані сп»яніння
вчиняє щодо неї фізичне та
психологічне насильство, систематично
вчиняє сварки та скандали,
неодноразово бив її, вона неодноразово
зверталась до правоохоронних органів,
проте вжиті заходи не дали жодного
результату так як відповідач продовжує
знущатись з неї та створює неможливі
умови для проживання в квартирі. Вона є
інвалідом третьої групи з дитинства, за
станом здоров»я потребує спокою,
неправомірні дії відповідача щодо неї
негативно впливають на стан її
здоров»я. Відповідач неодноразово
притягався до адміністративної та
кримінальної відповідальності.
Зокрема 10.09.2014 року відповідач сильно
побив позивачку, внаслідок чого їй було
завдано тілесних ушкоджень. Вироком
Личаківського районного суду м. Львова
від 30.04.2014 року ОСОБА_3 було визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125
КК України, крім того відповідач
притягався до кримінальної
відповідальності за крадіжки та
незаконне зберігання наркотичних
засобів. Відтак вважає, що у зв»язку з
протиправною та насильницькою
поведінкою спільне проживання з ним у
вказаній вище квартирі є неможливим.
Тому просить ухвалити рішення про
виселення відповідача ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, дала
пояснення аналогічні наведеним
мотивам позову, просила позов
задоволити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав та
пояснив,що є братом позивачки ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_3 є її сином.
Відповідач вживає наркотики та
зловживає алкоголем, у стані сп»яніння
вчиняє щодо позивачки фізичне та
психологічне насильство, проживання
позивачки та відповідача в одній
квартирі є неможливим, вважає, що позов
підлягає до задоволення.

Відповідач ОСОБА_3, який відбуває
покарання у Львівській виправній
колонії № 48, про розгляд справи був
повідомлений належним чином, через
адміністрацію Львівської виправної
колонії №48. Згідно представленої суду
розписки відповідач ОСОБА_3, отримав і
ознайомився з позовною заявою та
додатками на 19 аркушах, заперечень
проти позовної заяви не має.

Враховуючи представлені докази, суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутності та ухвалити заочне
рішення, проти чого позивач та третя
особа не заперечили.

Заслухавши пояснення сторін, позивача
та третьої особи дослідивши та
перевіривши зібрані по справі
докази,суд приходить до висновку про
те, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно ст.157 ЖК України членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири) може
бути виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить позивачці
ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_2 (а.с.7-8,40).

З представленої суду довідки з місця
проживання про склад сім»ї і прописки
№1512 від 28.08.2014 р. (а.с.9) вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:
позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» при
вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 Житлового кодексу
України осіб, які систематично
порушують правила співжиття і роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі або будинку, слід
виходити з того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному
порушенні, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів.
Маються на увазі, зокрема, заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача (незалежно від прямих
вказівок з приводу можливого
виселення).

Як вбачається з представлених суду
листів начальника Личаківського РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області від
21.10.2013 №70/2853 (а.с.15), 12.09.2013р №70/2662 (а.с.16),
14.08.2013р. № 70/2540 (а.с.17), 03.08.2013 р. №70/2657
(а.с.18), згідно яких неодноразово
проводились перевірка за зверненням
позивачки з приводу неправомірної
поведінки відповідача ОСОБА_3 Згідно
постанови Личаківського районного
суду м.Львова від 01.08.2013 р.(а.с.19), 01.10.2013 р.
(а.с.20) відповідач ОСОБА_3 неодноразово
притягався до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративних правопорушень
передбачених ч.2 ст.173-2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Вироком Личаківського районного суду
м.Львова від 30 квітня 2014 року (а.с.10-14)
ОСОБА_3 засуджено ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.
309, ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.70,71
КК України до 5 (п»яти) років
позбавлення волі.

Згідно положень п. 7 ч.3 ст. 71 ЖК України
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім»ї понад шість місяців
у випадку: взяття під варту або
засудження до арешту, обмеження волі,
позбавлення волі на певний строк чи
довічне позбавлення волі - протягом
усього часу перебування під вартою або
відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.

З врахуванням того,що на даний момент
відповідач ОСОБА_3 є засудженим та
відбуває покарання в місцях
позбавлення волі, а саме у Львівській
виправній колонії №48, відтак у спірній
квартирі не проживає, тому позов про
його виселення квартири є
безпідставним, так як жиле приміщення
зберігається за ним протягом усього
часу перебування під вартою або
відбування покарання, тому в
задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 209, 210, 212, 213, 214, 215,
224 ЦПК України, п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», ст. 71,116, 157
ЖК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи ОСОБА_2 про виселення без
надання іншого житлового приміщення -
відмовити за безпідставністю.

На заочне рішення позивачем може бути
подано апеляційну скаргу до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів, а відповідачем
може бути подана заява про перегляд
заочного рішення протягом десяти днів
з часу отримання копії рішення.

Суддя:
Лакомська Ж. І.