Справа № 736/1373/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Кутового Ю.С.,

при секретарі - Луцук Ю.В.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Корюківка у
приміщенні суду справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності на частину в спільному
суміжному подружньому нерухомому
майні, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з цим
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що вона перебувала з відповідачем
ОСОБА_5 в шлюбі, зареєстрованого в
Корюківському відділі реєстрації
актів громадянського стану
Чернігівської області.

Сімейне життя з відповідачем не
склалось, рішенням Корюківського
районного суду Чернігівської області
шлюб було розірвано, 30 листопада 2005
року позивачка зареєструвала
розірвання шлюбу.

В період шлюбу сторони придбали рухоме
та нерухоме майно, яке є їх спільною
сумісною власністю подружжя.

Рухоме спільне сумісне майно
складається з речей домашнього вжитку,
але з приводу даного рухомого майна в
сторін спору не виникає. Нерухоме
спільне сумісне подружнє майно
складається з житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Будівництво
спірного житлового будинку велось
подружжям в період шлюбу з 1995 року,
рішенням виконкому Корюківської
міської ради відповідачу була виділена
земельна ділянка під АДРЕСА_2 для
будівництва житлового будинку з
надвірними будівлями, земельна ділянка
була відведена в натурі, відповідачем
був отриманий дозвіл на проведення
робіт по будівництву житлового будинку
з надвірними будівлями згідно
затвердженого проекту. Спірний
житловий будинок був фактично
закінчений будівництвом за декілька
років. Відповідач, позивачка та діти
були зареєстровані в даному житловому
будинку з 16 лютого 1997 року, але в
експлуатацію побудований будинок
відповідачем не здавався.

Спірний будинок був зданий
відповідачем в експлуатацію вже після
розірвання шлюбу. Відповідач значився
забудовником житлового будинку, тому
рішенням №109 виконкому Корюківської
міської ради від 28 квітня 2006 року за
відповідачем було визнано право
власності на зданий в експлуатацію
спірний житловий будинок, а 06 червня 2006
року відповідач отримав в Корюківській
міській раді свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями.

Відповідач не визнає прав позивачки на
спірний житловий будинок з надвірними
будівлями, тому вона вимушена
звернутись з даною позовною заявою до
суду для визнання за нею права
власності на ? частину спірного
житлового будинку з надвірними
будівлями, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1

Спірний житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 має житлові
кімнати, кухню, веранду, загальна площа
житлового будинку становить 53,00 м.кв.,
житлова площа - 28,10 м.кв., є надвірні
будівлі: сарай, погреб, гараж, літня
кухня, дров'ятник, літній душ. Спірний
житловий будинок з надвірними
будівлями знаходиться на землі
Корюківської міської ради, земельна
ділянка не приватизована. Загальна
вартість садиби згідно довідки КРКП
«Рампа» БТІ становить 265729,00 грн.

Позивачка просить визнати за нею,
ОСОБА_4 та за відповідачем ОСОБА_5, право
власності на ? ідеальну частину (за
кожним) житлового будинку та надвірних
будівель (сарай, літня кухня, гараж,
погреб, дров'ятник, літній душ), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_2
в судовому засіданні позов підтримали
та просили задовольнити його у повному
обсязі, а також стягнути з відповідача
сплачений судовий збір та витрати на
юридичну допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив відмовити у задоволенні
позову за безпідставністю, оскільки
спірний будинок не є спільною сумісною
власністю подружжя, так як будинок був
перевезений з с. Домашлин у 2004 році,
тобто вже після розірвання шлюбу та
введений в експлуатацію у 2006 року. Крім
того просив застосувати строки
позовної давності.

Суд, вислухавши сторони,
допитавши свідків, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне позов
задовольнити частково за наступних
підстав. По справі встановлено, що
ОСОБА_4 перебувала з відповідачем
ОСОБА_5 в шлюбі, зареєстрованого в
Корюківському відділі реєстрації
актів громадянського стану
Чернігівської області 11 листопада 1995
року, що підтверджується печаткою в її
паспорті громадянина України НК 022674
виданого Корюківським РВ УМВС України
в Чернігівській області 22 січня 1996
року.

Від спільного подружнього життя з
відповідачем у позивачки є двоє
неповнолітніх дітей, син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1
виданого 29 жовтня 1997 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Корюківської райдержадміністрації
Чернігівської області та син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_2
виданого 29 грудня 1998 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Корюківської райдержадміністрації
Чернігівської області, менший син є
інвалідом дитинства, що
підтверджується його пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_3.

Сімейне життя з відповідачем не
склалось, рішенням Корюківського
районного суду Чернігівської області
шлюб було розірвано, 30 листопада 2005
року позивачка зареєструвала
розірвання шлюбу у відділі реєстрації
актів громадянського стану
Корюківського районного управління
юстиції Чернігівської області, що
підтверджується печаткою в її
паспорті.

На даний час сторони проживають окремо
один від одного, припинили
сімейно-шлюбні відносини і ведення
спільного господарства, відновлювати
розірвані відносини не збираються.

Неповнолітні діти проживають разом з
позивачкою і знаходяться на її
утриманні.

В період шлюбу сторони придбали рухоме
та нерухоме майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя.

Рухоме спільне сумісне майно
складається з речей домашнього вжитку,
але з приводу даного рухомого майна
спору не виникає.

Нерухоме спільне сумісне подружнє
майно складається з житлового будинку
з надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

Так, рішенням виконкому Корюківської
міської ради відповідачу була виділена
земельна ділянка під АДРЕСА_2 для
будівництва житлового будинку з
надвірними будівлями, земельна ділянка
була відведена в натурі, відповідачем
був отриманий дозвіл на проведення
робіт по будівництву житлового будинку
з надвірними будівлями згідно
затвердженого проекту і подружжя
розпочало будівництво починаючи з 1996
року. Спочатку на земельній ділянці
була зведена літня кухня, а вже згодом
житловий будинок який був фактично
закінчений у 2008 році. Відповідач,
позивачка та діти були зареєстровані в
даному житловому будинку з 16 лютого 1997
року, що підтверджується паспортом
позивачки та будинковою книгою, але в
експлуатацію побудований будинок
відповідачем не здавався. Дані
обставини підтвердили допитані у
судовому засіданні свідки ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які
є родичами та сусідами позивачки.

Спірний будинок був зданий
відповідачем в експлуатацію вже після
розірвання шлюбу. Відповідач значився
забудовником житлового будинку, тому
рішенням №109 виконкому Корюківської
міської ради від 28 квітня 2006 року за
відповідачем було визнано право
власності на зданий в експлуатацію
спірний житловий будинок, а 06 червня 2006
року відповідач отримав в Корюківській
міській раді свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, ч. 4 статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Факт набуття нерухомого майна у
вигляді спірного будинку за час шлюбу
доведений показами допитаних за
клопотанням представника позивача
свідків і у правдивості показів яких у
суду немає підстав сумніватися. Крім
того представником відповідача не було
заявлене клопотання про допит свідків,
які б спростували дані покази.

Доводи представника відповідача
що спірний будинок не є спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
побудований у 2004 році та введений в
експлуатацію у 2006 році не знайшли свого
підтвердження. Так, допитаний у
судовому засіданні за клопотанням
представника відповідача свідок
ОСОБА_15 який перевозив спірний будинок
з с. Домашлин до Корюківки не зміг
пригадати відповідну дату побудови.
Довідка надана представником
відповідача, яка видана відповідачу
виконкомом Домашлинської сільської
ради про те, що будинок з надвірними
будівлями, що знаходився в с. Домашлин
та належав ОСОБА_16 був розібраний у 2004
році для будівництва житлового будинку
її сину ОСОБА_5 не відповідає дійсності
та спростовується показами сільського
голови ОСОБА_17, яка безпосередньо
видала дану довідку і яка показала, що
видала довідку на прохання відповідача
і взагалі не володіє інформацією коли
даний будинок був розібраний і куди
перевезений.

Щодо клопотання про застосування
строків позовної давності заявленого
представником відповідача, оскільки
його перебіг на його думку починається
з дня розірвання шлюбу, слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч.2 статті 72 Сімейного
кодексу України, до вимоги про поділ
майна, заявленої після розірвання
шлюбу, застосовується позовна давність
у три роки. Позовна давність
обчислюється від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Згідно з положеннями статті 68
Сімейного кодексу України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу. Розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, після розірвання шлюбу
здійснюється співвласниками виключно
за взаємною згодою, відповідно до
Цивільного кодексу України.

Відповідно до роз'яснень абзацу
третього пункту 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», початок позовної давності
для вимоги про поділ спільного майна
подружжя, шлюб якого розірвано,
обчислюється не з дати прийняття
постанови державним органом РАЦС
(статті 106, 107 Сімейного кодексу України)
чи з дати набрання рішенням суду
законної сили (статті 109,110 Сімейного
кодексу України), а від дня коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (частина друга статті 72
Сімейного кодексу України).

Виходячи з правового аналізу норм
матеріального права, які регламентують
спірні правовідносини, законодавство
не містить жодних умов щодо постійного
користування майном кожним з подружжя
після розірвання шлюбу, зокрема й
проживання в ньому і пов'язує початок
перебігу строку позовної давності про
поділ майна з моментом порушення права
особи на це майно чи моментом, коли
особа дізналася про таке порушення.

Таким чином факт постійного
проживання позивачкою після
розірвання шлюбу на території АР Крим
не має суттєвого значення, оскільки на
думку суду у останньої не було підстав
вважати, що її права у користуванні
спільним сумісним майном подружжя
порушуються.

Відповідно до ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 370 Цивільного
кодексу України, у разі виділу частки
із майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду.

Спірний житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: вул.Набережна, 16а, м.
Корюківка, Чернігівської області має
житлові кімнати, кухню, веранду,
загальна площа житлового будинку
становить 53,00 м.кв., житлова площа - 28,10
м.кв., є надвірні будівлі: сарай, погреб,
гараж, літня кухня, дров'яник, літній
душ. Спірний житловий будинок з
надвірними будівлями знаходиться на
землі Корюківської міської ради,
земельна ділянка не приватизована.
Загальна вартість садиби згідно
довідки КРКП «Рампа» БТІ становить
265729,00 грн., отже позивачка має право на ?
частину спірного житлового будинку,
отже вартість моєї частки становить
132864,50 грн. що і є ціною позову.

Відповідно до ст.364 Цивільного
кодексу України, співвласник має право
на виділ в натурі частки майна, що є у
спільній частковій власності.

Отже позивачка та відповідач мають
право кожен на 1/2 частину вищевказаного
спірного подружнього нерухомого майна
- спірного житлового будинку з
надвірними будівлями, тому позов в цій
частині та частині щодо стягнення з
відповідача судового збору підлягає
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача
витрат на юридичну допомогу, то дані
вимоги підлягають частковому
задоволенню у відповідності до вимог
ЗУ «Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах».

Керуючись ст. 368, 377 ЦК України, ст. ст. 60,
68, 70 СК України,ст.ст.3, 10, 60, 61, 208-215, 218, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання права власності на частину в
спільному суміжному подружньому
нерухомому майні - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_4 та за відповідачем
ОСОБА_5, право власності на ? ідеальну
частину (за кожним) житлового будинку
та надвірних будівель (сарай, літня
кухня, гараж, погреб, дров'ятник, літній
душ), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1328
( одну тисячу триста двадцять вісім)
гривень 65 копійок судових витрат
згідно квитанції №46/46 від 30.09.2014 та 1000
грн. в рахунок відшкодування витрат на
юридичну допомогу.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до Корюківського районного суду
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя
Ю. С. Кутовий