Ухвала

іменем україни

12 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кaфідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод
в приватизації присадибної ділянки; за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні присадибною земельною
ділянкою, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 08
лютого 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 04
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з указаним позовом
до ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що їм на праві власності належить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований по АДРЕСА_1.
Вказане будинковолодіння межує з
будинковолодінням АДРЕСА_2, що належить
на праві власності ОСОБА_6

Оскільки між сторонами виник спір з
приводу суміжного землекористування,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
відповідним позовом про усунення
перешкод у приватизації присадибної
ділянки, шляхом підписання
відповідачем акту погодження
земельних меж, але остання відмовилася
підписувати вказаний акт. Під час
розгляду справи позивачі доповнили
підстави та предмет позову і просили
також визначити та встановити межі між
спірними земельними ділянками та
усунути перешкоди у приватизації.

У свою чергу ОСОБА_6 звернулася до суду
із зустрічним позовом про усунення
перешкод у користуванні присадибною
земельною ділянкою, зазначаючи в
обґрунтування позову, що позивачі за
первісним позовом змістили межу між
їхніми будинковолодіннями, шляхом
зменшення розміру земельної ділянки
ОСОБА_6, таким чином зайнявши частину її
земельної ділянки. Враховуючи
наведене, просила задовольнити її
зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 04 липня 2014 року, позов задоволено
частково. Усунуто перешкоди у
користуванні та приватизації ОСОБА_4,
ОСОБА_5 належною їм земельною
ділянкою шляхом визначення межі між
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_4,
ОСОБА_5, та земельною ділянкою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
і належить ОСОБА_6 відповідно до
генерального плану забудови кварталу,
генплану земельної ділянки,
затвердженого рішенням виконкому
Золотоніської міськради від 04 липня 1957
року № 14, та до генерального плану
(схеми) присадибної ділянки з будівлями
від 14 квітня 1962 року. В задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено. В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні первісного позову
відмовити повністю, зустрічний позов
задовольнити повністю.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, яким надано належну оцінку,
дійшов правильного висновку про те, що
наявні обставини є достатніми для
часткового задоволення позову.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність та обґрунтування рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, погодився з
висновками місцевого суду, що суміжна
межа між будинковолодіннями АДРЕСА_1 не
змінювались і не переміщались та
встановлена на підставі Генерального
плану забудови кварталу та
Генерального плану земельної ділянки,
затвердженого рішенням виконкому
Золотоніської міської ради від 4 липня
1957 року № 14, Генерального плану (схеми)
присадибної ділянки з будівлями від 14
квітня 1962 року задовго до придбання
сторонами їх будинків.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від
08 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 04 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська