АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8016/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабаніна В. А. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 21
26 листопада 2014 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі
Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення факту та
визнання договору дарування недійсним,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 08 квітня 2013 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що з відповідачем
перебував у зареєстрованому шлюбі з 11
червня 1994 року по 07 липня 2004 року. З 04
вересня 2000 року по 2010 рік він
знаходився на обліку у Нікопольській
психоневрологічній лікарні з
діагнозом психічний і поведінковий
розлад у наслідок вживання алкоголю,
синдром залежності.

06 лютого 2001 року, будучи у тяжкому стані
(запою), він подарував відповідачу
житловий будинок 23 "а" по
вул.Воровського у м.Нікополі. З
урахуванням того, що на час підписання
договору він був у такому стані, коли не
міг розуміти значення своїх дій і
керувати ними, просить визнати
зазначений договір недійсним.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2014 року у
задоволенні заявлених вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
його недоведеності.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 11
червня 1994 року по 07 липня 2004 року.

06 лютого 2001 року між позивачем та
відповідачем (на той час ОСОБА_3.)
укладено договір дарування, відповідно
до якого позивач подарував відповідачу
житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно ст.55 ЦК України, 1964 року, який
діяв на час укладення спірного
договору, угода, укладена громадянином
хоч і дієздатним, але який в момент її
укладення перебував у такому стані,
коли він не міг розуміти значення своїх
дій або керувати ними, може бути
визнана судом недійсною за позовом
цієї особи.

Згідно акту судово - психіатричної
експертиза від 13 травня 2014 року, ОСОБА_2
під час складання договору дарування
(06.02.2001 року) хронічним стійким
психічним розладом не страждав.
Виявляв психічні та поведінкові
розлади в наслідок вживання алкоголю.
По своєму психічному стану в той період
часу (06.02.2001 р.) міг розуміти значення
своїх дій і керувати ними.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного та приймаючи
до уваги, що позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів того, що
під час укладання спірного договору
дарування позивач перебував у такому
стані, коли він не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
правових підстав для визнання договору
недійсним.

Посилання апелянта на невідповідність
висновку судово-психіатричної
експертизи фактичним обставинам не
може бути прийнята до уваги, оскільки
висновок експертизи є лише одним з
видів доказування. Будь яких інших
доказів на підтвердження заявлених
вимог позивачем суду не надано.
Перебування тривалий час на обліку у
психоневрологічній лікарні та
періодичне лікування від зловживання
алкоголю не свідчить про перебування
позивача саме під час укладання
спірного договору у такому стані, коли
він не міг розуміти значення своїх дій
або керувати ними.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, зібраним
доказам дана оцінка, рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 17
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.М.Романюк

Судді:
С.П.Котушенко

І.О.Петренко