Провадження №2/485/752/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській
С.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,
представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,

представника Снігурівської міської
ради - Майбороди Ю.В.,

співвідповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Снігурівської міської ради
Миколаївської області, ОСОБА_6 про
визнання погодженою межі земельної
ділянки із суміжним землекористувачем
та власником земельної ділянки,

Встановив:

17 вересня 2014 року ОСОБА_1 пред'явила
до ОСОБА_3 та Снігурівської міської
ради позовні вимоги, якими просила
визнати погодженою межу за точками від
Е до А, земельної ділянки площею 0.0994га,
що відводиться їй в оренду для
будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1 із суміжним
землекористувачем (землевласником)
ОСОБА_3 без її підпису у акті
приймання-передачі межових знаків та
плані земельної ділянки та з власником
земельної ділянки Снігурівської
міської ради без його підпису в акті
приймання-передачі межових знаків на
плані земельної ділянки.

У обґрунтування позову зазначила, що
згідно з дозвільним рішенням сесії
Снігурівської міської ради від 05
грудня 2013 року нею у землевпорядній
організації було замовлено розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду з
призначенням для будівництва і
обслуговування належного їй житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 - суміжний
землекористувач по АДРЕСА_2, у
погоджені межі земельної ділянки
відмовила, а Снігурівська міська рада з
цієї підстави не затвердила проект
землеустрою, що порушує її права
землекористувача.

Ухвалою суду 05 листопада 2014 року до
участі у справі у якості
співвідповідача було залучено
юридичну власницю суміжної земельної
ділянки ОСОБА_6, погодження межі з якою
заявлено спірним.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали.
ОСОБА_1 вказала, що до ОСОБА_3 за
погодженням межі земельних ділянок не
зверталася, бо між ними мають місце
неприязні стосунки. На час розгляду
позову у суді, такі межі погодила
ОСОБА_6 Зараз реєстрації її прав на
земельну ділянку перешкоджає рішення
державного кадастрового реєстратора
про відмову у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру про
оренду земельної ділянки через
знаходження у визначених за проектною
документацією межах земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати,
іншої земельної ділянки, а саме за
АДРЕСА_1, належної з 13 листопада 2014 року
ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнала, посилаючись
на неналежність обраного способу
захисту цивільного права.

Представник Снігурівської міської
ради пояснив, що на час вирішення спору
орган місцевого самоврядування
проектну документацію затвердив.

Співвідповідач ОСОБА_6 заявила про
погодження нею меж земельної ділянки у
якості суміжного землевласника до
укладення договору дарування нею
земельної ділянки ОСОБА_3, який
датовано 13 листопада 2014 року.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши докази у матеріалах справи,
суд приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Як було встановлено в судовому
засіданні, позивачка є власницею житла
у три квартирному житлового будинку по
АДРЕСА_1 (а.с.21-30).

Рішення LXІІІ позачергової сесії 6
скликання Снігурівської міської ради
Миколаївської області від 05 грудня 2013
року за №14 ОСОБА_1 надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0.0994га в оренду для
будівництва і обслуговування
житлового будинку із земель житлової
та громадської забудови комунальної
власності не переданих у власність і не
наданих у користування по АДРЕСА_1 із
замовленням проекту землеустрою в
землевпорядній організації.

На підставі заяви ОСОБА_1, як
замовника, ТОВ "Підприємство
Бізнес-Експрес" розробило проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду.

10 листопада 2014 року Державним
кадастровим реєстратором Відділ
Держземагенства у Снігурівському
районі розглянуто заяву позивачки про
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та у її
задоволенні відмовлено з підстави
знаходження в межах земельної ділянки,
яку передбачається зареєструвати,
іншої земельної ділянки або її частини
і відсутності погодження меж земельної
ділянки з суміжним власником
(землекористувачем) по АДРЕСА_2 (ст.198 ЗК
України).

В силу ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайного та
майнового права та інтересів можуть
бути:1)визнання права; 2)визнання
правочину недійсним; 3)припинення дії,
яка порушує право; 4)відновлення
становища, яке існувало до порушення;
5)примусове виконання обов"язку в
натурі; 6)зміна правовідношення;
7)припинення правовідношення;
8)відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
9)відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10)визнання незаконним рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно п.2,4 Постанови ПВСУ від 16
квітня 2004 року за №7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства про розгляді цивільних
справ" із наступними змінами, виходячи
з положень статей 8,124 Конституції,
ст.ст.26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151,
153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27,33,34 ЦК
України, ст.15 ЦПК України, ст.12 ГПК
України судам (підсудні) справи за
заявами, зокрема: з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками; про право громадян на
земельну частку (пай) при приватизації
земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, використання
при цьому земельних ділянок із
меліоративними системами; про розподіл
несільськогосподарських угідь при
ліквідації сільськогосподарських
підприємств, установ, організацій; про
визнання недійсною відмови у розгляді
заяв громадян про безоплатну передачу
у власність (приватизацію) земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського й особистого селянського
господарства, садівництва, будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
дачного будинку та індивідуального
гаража; про визнання недійсною відмови
в наданні у постійне користування
земельних ділянок юридичним особам;
про визнання незаконною відмови у
продажу земельних ділянок із земель
державної або комунальної власності
громадянам і юридичним особам, які
мають право на набуття цих ділянок у
власність, а також іноземним державам;
про вирішення спорів, пов'язаних з
орендою землі; про встановлення та
припинення дії земельних сервітутів;
про примусове припинення права на
земельну ділянку з передбачених ЗК
України підстав; про недійсність
відмови у розгляді заяви про
погодження місця розташування об'єкта,
щодо якого порушується питання про
вилучення (викуп) земельної ділянки;
про вирішення спорів щодо проведення
розвідувальних робіт на землях, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб; про вирішення майнових спорів,
пов'язаних із земельними відносинами, в
тому числі про відшкодування
власникам і землекористувачам збитків,
заподіяних вилученням (викупом)
визначених угідь, обмеженням їхніх
прав або порушенням земельного
законодавства; про відшкодування
витрат сільсько- та лісогосподарського
виробництва; про визнання недійсними
угод купівлі-продажу, дарування,
застави, обміну, ренти земельних
ділянок, договорів довічного
утримання, за якими набувачеві
передаються у власність земельні
ділянки, укладених із порушенням
встановленого законом порядку; про
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки чи про звільнення
земельної ділянки особою, що займає її
без належних на те підстав; про
вирішення спорів щодо користування
чужою земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб або для
забудови, сервітутів; про вирішення
земельного спору, що відповідно до
визначеної ЗК України компетенції
розглядався органом місцевого
самоврядування чи органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, з
рішенням якого одна зі сторін у
земельному спорі не погоджується. За
ст.158 ЗК України, суди розглядають
справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування, незалежно
від того, розглядалися вони попередньо
органом місцевого самоврядування чи
ні.

З наведеного вбачається, що чинним
законодавством не передбачено захисту
права у виді визнання погодженою межу
земельної ділянки за проектом
землеустрою. Також, у ході судового
розгляду встановлено, що спір
відсутній як такий за підпису меж у
плані земельної ділянки усіма
суміжними власниками (користувачами).
На підставі викладеного, суд ухвалює
про відмову у задоволенні заявлених
позовних вимог.

При цьому, рахує необхідним
зазначити, що відповідно ст.198 ЗК
України погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами є складовою
кадастрової зйомки.

Складений при цьому, акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання (у разі формування
земельної ділянки) відповідно до ст.50
Закону України Про землеустрій" від
22.05.2003 року №858-ІУ є складовою проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок - видом документації із
землеустрою, який розробляється
юридичними особами, що володіють
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та у складі яких працює
за основним місцем роботи не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою - ст.25,26 наведеного Закону.

Таким чином, не погодивши межі
земельної ділянки із суміжними
(власниками) користувачами, що є
технічним питанням, розробник проекту
не виконав умови договору без
визначення причин такого не
погодження.

Непогодження межі із суміжним
(власником) користувачем призвело до
відмови Державного кадастрового
реєстратора внести відомості про
земельну ділянку, що передається в
оренду до Державного земельного
кадастру та у позивачки виникло право
звернення до суду з відповідним
позовом про встановлення меж земельної
ділянки з вимогою про визнання
недійсним і виключені з даних
Державного кадастру опису
розташування меж суміжної земельної
ділянки.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60, 209,212,213,214,215,218
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Снігурівської міської ради
Миколаївської області, ОСОБА_6 про
визнання погодженою межі земельної
ділянки із суміжним землекористувачем
та власником земельної ділянки
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана сторонами на ім"я
апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд Миколаївської області протягом
десяти днів після отримання копії
судового рішення.

Суддя