АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивачка
звернулася до суду з таким позовом, в
якому уточнивши свої позовні вимоги в
ході розгляду справи просила суд
стягнути з відповідача попередньо
сплачену частку вартості квартири за
попереднім договором в розмірі 65000 грн.
та витрачені за посвідчення
попереднього договору кошти в розмірі
1500 грн., посилаючись на те, що 28 січня 2011
року між нею та ОСОБА_3 було укладено
попередній договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, згідно умов якого
вона попередньо оплатила частку
вартості квартири у сумі 40000 грн., але в
подальшому відмовилась від виконання
його умов через недолік квартири та
запропонувала відповідачу повернути
грошові кошти, на що останній
відмовився.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні вказаного
позову суд виходив з його
безпідставності по суті заявлених
вимог та за пропуском строку позовної
давності для звернення позивачки до
суду.

З таким висновком суду повністю
погодитися не можна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

За змістом ст. ст. 256, 257, 267 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Законом може бути
встановлено обмеження щодо строку
(терміну), в який має бути укладений
основний договір на підставі
попереднього договору. Істотні умови
основного договору, що не встановлені
попереднім договором, погоджуються у
порядку, встановленому сторонами у
попередньому договорі, якщо такий
порядок не встановлений актами
цивільного законодавства. Попередній
договір укладається у формі,
встановленій для основного договору, а
якщо форма основного договору не
встановлена, - у письмовій формі.
Сторона, яка необгрунтовано ухиляється
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 28 січня 2011
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
та посвідчений нотаріусом попередній
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, за умовами якого сторони
зобов'язалися терміном до 05 квітня 2011
року укласти договір купівлі-продажу
цієї квартири, власником якої був
ОСОБА_3 на підставі нотаріально
посвідченого 23.10.2010 року за реєстровим
№2099 договору купівлі-продажу
квартири, та ОСОБА_2 попередньо було
оплачено частку вартості квартири у
сумі 40000 грн., при цьому п. 4 попереднього
договору передбачено, що в разі
необгрунтованого без поважних причин
ухилення від укладення договору
купівлі-продажу квартири зі сторони
ОСОБА_2 в вигляді відмови від купівлі
квартири ОСОБА_3 має право на
відшкодування збитків в сумі 40000 грн.,
тобто сума залишається у ОСОБА_3 (а.с.7).

В підтвердження своїх позовних
вимог про стягнення з відповідача
попередньо сплаченої частки вартості
квартири за попереднім договором з
підстав його укладення під впливом
обману з боку відповідача, який
приховав від неї факт користування
квартирою через прохід, який пролягав
через комунальну квартиру, позивачка
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
необхідних доказів суду не надала, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 серпня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання попереднього
договору недійсним і стягнення
грошової суми встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири не був
укладений з вини самої позивачки, яка
не з'явилась в нотаріальну контору для
його укладення та надаючи згоду на
укладення попереднього договору
ОСОБА_2 була згодна здійснювати
користування своєю квартирою через
прохід, який пролягав через комунальну
квартиру, і обману з боку відповідача
ОСОБА_3 за цих обставин не вбачається.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, дійшовши
правильного висновку про ухилення
позивачки в односторонньому порядку
від укладення договору, передбаченого
попереднім договором, суд обґрунтовано
на підставі ст. ст. 11, 525, 526, 635 ЦК України,
ст. ст. 11, 61 ЦПК України відмовив в
задоволенні її позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 в скарзі про те, що
відповідач повинен повернути їй
отриманий за квартиру аванс, фактично
зводяться до одностороннього
тлумачення лише на свою користь норм
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, не ґрунтуються на
умовах попереднього договору щодо
залишення у продавця авансу, якщо
укладання такого договору не
відбудеться з вини покупця. Таки умови
договору не суперечать діючому
законодавству.

Наданим сторонами доказам в цій
частині судом дана належна оцінка у
сукупності із встановленими
обставинами справи відповідно до вимог
ст.212 ЦПК України, а доводи скарги в цій
частині зводяться до їх переоцінки.

Разом з тим, правильно встановивши
зазначені обставини і відмовляючи в
задоволені позову одночасно за його
безпідставністю по суті та за
пропуском строку позовної давності,
суд залишив поза увагою роз'яснення
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
згідно яких встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього (п. 11).

З урахуванням наведеного рішення
суду в частині мотивів відмови в
задоволенні позовних вимог підлягає
зміні на підставі ст. 309 ЦПК України з
виключенням з його мотивувальної
частини висновку суду про відмову в
задоволені зазначеного позову за
пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2014 року в частині мотивів
відмови в задоволенні позовних вимог
змінити, виключивши з його
мотивувальної частини висновок суду
про те, що позов ОСОБА_2 задоволенню не
підлягає за пропуском строку позовної
давності.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: