Справа № 344/143/14-ц
Провадження № 2/344/1490/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Ковалюк І.П.

секретаря Гречун Т.Б.

за участі позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про усусненян перешкод у
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення самовільно
встановленої огорожі, приведення
земельної ділянки у попередній стан, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд із позовом до
відповідача про зобов'язання останню
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою площею 0,0004га по
АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно
збудованої огорожі (сітки) із бетонним
фундаментом, зобов'язання привести
земельну ділянку у попередній стан у
відповідності до встановлених
державним актом на право власності на
землю меж.

Позов обґрунтований тим, що відповідач
без будь-яких погоджень та без
попередження в один вечір із 04 на 05
вересня 2013року зруйнував суміжну із
позивачами огорожу та встановив свою
огорожу (сітку) із бетонним
фундаментом, прямо на навколобудинкову
бетонну доріжку із одночасним
захопленням частини земельної
ділянки(прибудинкової території
площею 0,0004 га.

В судовому засіданні позивачі та
представник позивача позов підтримали
із мотивів, наведених в позовній заяві,
просять позов задоволити.

Представник відповідача позов не
визнав, суду надав пояснення, що зі
сторони позивачів були допущені грубі
порушення під час оформлення ними
державного акту на земельну ділянку, що
їм належить. При цьому ними було
захоплено частину земельної ділянки,
що належала йому. Він звертався в різні
інстанції щоб усунути такі порушення
на право володіння та користування ним
земельної ділянки і на даний час
проходить перевірка. Щодо огорожі, то
визнав факт її встановлення, однак
сказав, що це було зроблено за
передньої усної домовленості із
позивачем. Просить в позові відмовити
та поновити його право.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, надані сторонами на
підтвердження своїх вимог, об'єктивно
та всебічно з'ясувавши таким чином
обставини справи, суд приходить до
переконання про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, позивачам на
праві спільної сумісної приватної
власності належить будинковолодіння
та земельна ділянка площею 0,0975га по
АДРЕСА_1,що підтверждується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЯД №888440 від 30.10.2008року
(а.с. 4).

При оформленні права власності на
земельну ділянку було здійснено
погодження меж із суміжними
землекористувачами, в тому числі і з
відповідачем ОСОБА_6, що
підтверджується арк. 11 технічного
звіту по землеустрою із інвентаризації
земельної ділянки .

В судовому засіданні встановлено, що
04.09.2013року відповідач та її чоловік без
погодження із позивачами встановили
огорожу (сітку) із бетонним
фундаментом.

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу
України, власники земельних ділянок
зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів; дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до ч.2 ст. 103 Земельного
кодексу України, власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням.

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України,
порушені права власників земельних
ділянок підлягають відновленню в
порядку, встановленому законом.

Стаття321 ЦК України встановлює, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може, бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Право власності на землю
гарантується Конституцією України.

Відповідно до ст. 158 ЗК України,
органами, що вирішують земельні спори,
є органи місцевого самоврядування,
центральні органи виконавчих влади та
суди.

Комісією в присутності
землевпорядників, сусідів та
відповідача, спеціаліста ТзОВ НВП
«ГІС», встановлено, що громадянка
ОСОБА_6 самовільно захопила частину
земельної ділянки площею 0,0004га (4м.кв.,
0,33см), що знаходиться в АДРЕСА_1 та
належить позивачам, порушивши зовнішні
межі землеволодіння, що
підтверджується актом обстеження
земельної ділянки від 31.10.2013р., актом
встановлення зовнішніх меж від 31.10.2013р.
рішенням Хриплинської сільської ради
шостого демократичного скликання
№6-18/2013 від 08.11.2013р. про затвердження
акту обстеження від 31.10.2013р. (а.с.10, 14,15).

Згідно положень ст.386 ЦК України, ст.152
ЗК України, власник земельної ділянки
може звернутися до суду і вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю; способами захисту прав на
земельні ділянки є зокрема,
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав, відшкодування
заподіяних збитків, тощо.

Крім того, відповідно до ст.391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

При цьому приведення земельних ділянок
у придатний для використання стан, в
тому числі шляхом знесення споруд,
здійснюється за рахунок осіб, які
самовільно зайняли земельну ділянку
(самовільно здійснили будівництво,
ст.211, 212 ЗК України).

Оскільки частина земельної ділянки
площею 0,0004га, що належить позивачам,
була захоплена відповідачем
самовільно, будівництво на ній огорожі
з бетонним фундаментом було здійснено
без будь-яких дозволів, з порушенням
права власності позивачів на землю
(співвласників суміжної земельної
ділянки та будинковолодіння), чинить
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою та обслуговуванні будинку, то
частина земельної ділянки площею 0,0004га
по АДРЕСА_1, підлягає поверненню
відповідачем та приведенню її в
попередній стан, а самочинно зведена
огорожа підлягає знесенню.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (від 16.04.2004 р.
№ 7) зазначено, що судам (підсудні)
справи за заявами, зокрема: з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками. Суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян-заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів (п.4).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про підставність позовних
вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. ст.
Земельного кодексу України, ст.ст. 377. 391
Цивільного кодексу України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6
про усусненян перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення
самовільно встановленої огорожі,
приведення земельної ділянки у
попередній стан - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
земельною ділянкою площею 0,0004га по
АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно
збудованої огорожі (сітки) з бетонним
фундаментом.

Зобов'язати ОСОБА_6 привести земельну
ділянку ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 по
АДРЕСА_1, у попередній стан у
відповідності до встановлених
державним актом на право власності на
землю меж.

Стягнути із ОСОБА_6( жительки АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (жительки АДРЕСА_1) ,
ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_1) сплачений
судовий збір в розмірі 230 грн..

Стягнути із ОСОБА_6( жительки АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
спеціальний фонд Державного бюджету
України з зарахуванням на рахунок
0002, отримувач коштів УДК у м.
Івано-Франківську, код за ,
банк отримувача ГУДК України в
Івано-Франківській області, код банку
отримувача (МФО) 836014, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду
02891693 - 13 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.П. Ковалюк