Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/882/14
Головуючий у 1 інстанції: Мовчан
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іскра
плюс 2009» на заочне рішення
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 05 червня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іскра плюс 2009» про
стягнення орендної плати за договорами
оренди земельних ділянок, моральної
шкоди та судових витрат,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Іскра плюс 2009»
про стягнення орендної плати за
договорами оренди земельних ділянок,
моральної шкоди та судових витрат.

Позивач вказувала, що є власником
земельних ділянок площею 4,0700 га та
площею 3,9278 га, які розташовані на
території Тимошівської сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, цільове призначення - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
14.12.2009 року між нею та відповідачем були
укладені договори оренди: земельної
ділянки загальною площею 3,9278 га та
земельної ділянки площею 4,0700 га, які
зареєстровані у Михайлівському
районному відділі Запорізької
регіональної філії Центру Державного
земельного кадастру. На виконання цих
договорів вона передала земельні
ділянки, однак відповідач прийнявши на
себе зобов'язання сплачувати орендну
плату за користування земельними
ділянками протягом п'яти років, умови
договору належним чином не виконує.

Орендна плата за користування землею
за 2010-2011 роки орендарем не сплачена та
її розмір складає 7617 грн. 84 коп. та на
підставі рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
23.10.2012 року ці договори розірвано з
підстав систематичного порушення
відповідачем умов договорів. Також
відповідачем не сплачена орендна плата
за 2012 рік розмір якої складає 4722 грн. 52
коп. Загальна сума заборгованості по
сплаті орендної плати становить 12340
грн. 36 коп.

Крім того, позивач зазначає, що
невиконання відповідачем умов
договорів оренди земельних ділянок в
частині виплати орендної плати
спричинило їй моральну шкоду, що
пов'язано з постійними переживаннями,
відчуттям обману, необхідністю
доводити свою правоту, що призвело до
порушення нормального способу життя.
Моральну шкоду позивач оцінює у 3000 грн.

Посилаючись на ці обставини просила
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість з орендної плати в
розмірі 12340 грн. 36 коп., моральну шкоду в
розмірі 3000 грн. та судові витрати в
розмірі 839 грн. 10 коп.

Заочним рішенням Михайлівського
районного суду Запорізької області від
05 червня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ТОВ «Іскра плюс 2009» на
користь ОСОБА_2 орендну плату за
договорами оренди земельних ділянок
площею 4,0700 га та 3,9278 га від 14.12.2009 року в
сумі 12340 грн. 36 коп.

Стягнуто з ТОВ «Іскра плюс 2009» на
користь ОСОБА_2 компенсацію за
спричинену моральну шкоду в сумі 1000
грн.

Стягнуто з ТОВ «Іскра плюс 2009» на
користь ОСОБА_2 понесені судові витрати
, які складаються з оплати судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп. та витрат по
оплаті послуг адвоката в сумі 500 грн., а
всього 729 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 02 липня 2013 року
заява ТОВ «Іскра плюс 2009» про перегляд
заочного рішення залишена без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ
«Іскра плюс 2009» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції вірно посилався на
положення статей 13, 21, 24 Закону України
«Про оренду землі», якими визначено
поняття договору оренди землі;
встановлено поняття, розмір, форма
орендної плати та строки її внесення;
встановлено права та обов'язки
орендодавця. Також при вирішенні
спору щодо відшкодування моральної
шкоди суд посилався на статтю 15 ЦК
України, згідно якої кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, в тому числі - на
відшкодування моральної шкоди - за
умов, в поряду та в розмірах, визначених
статтями 23, 1167 ЦК України.

При цьому суд виходив з того, що
відповідачем порушуються умови двох
договорів оренди землі, укладених
сторонами 14.12.2009 року, а саме, пункту 9,
яким встановлено, що орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі у
розмірі 3,0% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки чи в
натуральній формі по закупівельним
цінам рослинницької продукції, що
склалася на момент розрахунків, з
урахуванням земельного податку та
пункту 11 згідно якого орендна плата
вноситься один раз у рік до 25 числа
останнього у звітному році місяці (а. с.
7; 12). Оскільки позивачем доведено, що
орендар не виплатив взагалі орендну
плату за 2010-2012 рік, порушивши тим саме
права позивача (орендодавця), суд
першої інстанції дійшов висновку про
стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі за
даний період часу та про часткове
задоволення позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди.

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що висновок суду є
помилковим, оскільки зазначені
земельні ділянки, що належать ОСОБА_2,
з 2010 року по 2012 рік обробляло
підприємство ТОВ «Лан» - з яким ОСОБА_2
також уклала договір оренди земельної
ділянки, а тому ТОВ «Іскра плюс 2009» не
повинно виплачувати орендну плату за
вказаний період часу.

Проте, такі доводи апеляційної скарги
не знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді.

Згідно статті 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до положень статті 21
Закону України «Про оренду землі»
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Частиною 1 статті 24 Закону України
передбачено, що орендодавець має право
вимагати від орендаря: використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням згідно з договором
оренди; дотримання екологічної
безпеки землекористування та
збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил; дотримання режиму
водоохоронних зон, прибережних
захисних смуг, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон, зон особливого
режиму використання земель та
територій, які особливо охороняються;
своєчасного внесення орендної
плати.

Згідно частини 2 цієї статті
орендодавець зобов'язаний: передати в
користування земельну ділянку у стані,
що відповідає умовам договору оренди;
при передачі земельної ділянки в
оренду забезпечувати відповідно до
закону реалізацію прав третіх осіб
щодо орендованої земельної ділянки; не
вчиняти дій, які б перешкоджали
орендареві користуватися орендованою
земельною ділянкою тощо.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є
власником земельних ділянок площею 4,0700
га та 3,9278 га, розташованих на території
Тимошівської сільської ради
Михайлівського району Запорізької
області, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЗП № 021740 від 01 лютого 2005
року (а.с.6).

На підставі договорів оренди
землі від 14 грудня 2009 року, укладених
між ОСОБА_2 та ТОВ «Іскра плюс 2009»,
зареєстрованих 26 січня 2010 року за
номерами 83 та 97, з 2009 року
земельні ділянки позивача знаходяться
в користуванні відповідача, що також
підтверджується актами
прийому-передачі об'єктів оренди
(земельних ділянок) (а. с. 7-11; 12-15).

В пункті 9 вищевказаних договорів
зазначено, що орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі у розмірі 3,0%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки чи в натуральній
формі по закупівельним цінам
рослинницької продукції, що склалася
на момент розрахунків, з урахуванням
земельного податку. Пунктами 11
зазначених договорів передбачено, що
орендна плата вноситься один раз у рік
до 25 числа останнього у звітному році
місяці (а. с. 7; 12).

Тексти будь-яких інших договорів
оренди зазначених земельних ділянок,
укладених ОСОБА_2 з іншим орендарем, в
матеріалах справи відсутні.

Наявність заборгованості відповідача
за договорами оренди землі, укладених з
позивачем, та її розмір за 2010-2011 роки
підтверджується довідкою, наданою у
вересні 2012 року директором ТОВ «Іскра
плюс 2009», яка становить 7 617,84 гривні (а.
с. 23).

В мотивувальній частині судового
рішення правильно зазначено, що
вирішуючи питання про стягнення
заборгованості з орендної плати за 2012
рік, розрахованої позивачем з
урахуванням вимог договорів оренди та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, в зв'язку з ненаданням інших
розрахунків та заперечень з боку
відповідача, суд приходить до висновку
про доведеність вимог в цій частині - в
розмірі 4722, 52 грн.

Такий розмір орендної плати
передбачено п. 9 договорів оренди землі,
укладених між сторонами, згідно яких
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 3,0 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки та підтверджено копією витягу
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок (а. с. 7; 12; 24-25).

Враховуючи приписи статей 13, 21, 24 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
правильного вірного висновку щодо
доведеності позовних вимог ОСОБА_2 в
частині стягнення з відповідача
орендної плати земельних ділянок
площею 4,0700 га та 3,9278 га за період з 2010
року по 2012 рік в загальному розмірі 12340
грн. 36 коп.

При вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди на користь позивача,
суд першої інстанції вірно посилався
на положення частини 1 статті 1167 ЦК
України, згідно якої моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини та на приписи п. п.
2, 4 частини 2 статті 23 ЦК України,
виходячи з того, що в наслідок
порушення відповідачем умов договорів
порушені майнові права ОСОБА_2 -
власника земельних ділянок, порушився
нормальний спосіб її життя, вона
змушена звертатися до суду за захистом
своїх прав, мали місце постійні
хвилювання. Почуття несправедливості
та приниження стали причиною
погіршення самопочуття позивача, а
тому суд дійшов правильного висновку
щодо часткового задоволення позову в
цій частині - в розмірі 1000 грн., що на
думку колегії суддів відповідає
вимогам розумності і справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються посилання на те, що суд
першої інстанції відмовив в
задоволенні клопотання про
витребування справи та її дослідження -
в справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ
«Іскра плюс 2009» про дострокове
розірвання договорів оренди земельних
ділянок, оскільки з матеріалів
вказаної справи видно, що ОСОБА_2
намагається отримати орендну плату
двічі за одну й ту ж земельну ділянку.

Ці доводи апеляційної скарги є
неспроможними, оскільки неможливо
вважати встановленими обставини
справи в цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ТОВ «Іскра плюс 2009» про
розірвання договорів оренди земельних
ділянок, оскільки з матеріалів справи
видно, що рішення Михайлівського
районного суду від 23 жовтня 2012 року та
ухвала колегії суддів апеляційного
суду Запорізької області від 17.01.2013
року згідно якої рішення суду першої
інстанції залишене без змін, було
скасоване ухвалою колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Вищого спеціалізованого суду
України від 17.04.2013 року, справу передано
на новий розгляд до суду першої
інстанції (а. с. 16-20; 21-22; 93-96).

Тобто, рішення, на яке посилається
апелянт, не набрало законної сили, а
тому посилатися на обставини, які
встановлені цим рішенням, неможливо.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню з залишенням без
змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іскра
плюс 2009» відхилити.

Заочне рішення Михайлівського
районного суду Запорізької області від
05 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: