Справа № 363/1253/14-ц
У Х В А Л А

11 липня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області у складі:

головуючого – судді
Рудюка
О.Д.

при
секретарі
Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді заяву

ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія», третя особа – комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м. Києва» про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні
Вишгородського районного суду
Київської області знаходиться
вищезазначена цивільна справа.

Через канцелярію суду
надійшла заява позивача про
забезпечення позову, у якій позивач
ОСОБА_1 просить у порядку забезпечення
позову накласти арешт на рухоме майно,
яке на праві власності зареєстроване
за ОСОБА_3, а саме: автомобіль марки
«Volkswagen», д.н.з.АІ9966АВ, свідоцтво про
реєстрацію АІС №164487; накласти арешт на
грошові кошти в розмірі 50 000,00грн., що
належать ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» та можуть перебувати в таких
банківських установах: ПАТ «Банк
«Київська Русь», ПАТ «Старокиївський
банк».

Позивач, звертаючись до суду
з заявою про забезпечення позову,
зазначив, що доказом існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду є те, що автомобіль марки
«Volkswagen», д.н.з.АІ9966АВ належить
відповідачу ОСОБА_3, перебуває у його
віданні, а тому може бути відчужений на
користь третіх осіб. Разом з тим,
відповідач-2 має розрахункові рахунки в
банківських установах і відповідно має
усі правомочності пов’язані з їх
управлінням, а тому існує ризик
переведення наявних на них грошових
коштів на інші рахунки, або ж вчинення
інших дій, що можуть утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Ознайомившись з заявою, суд дійшов
наступного.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Забезпечення позову – це
вжиття судом, у провадженні якого
знаходиться справа, заходів щодо
охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача (який за час розгляду
справи може приховати майно, продати,
знищити або знецінити його), що
гарантує реальне виконання позитивно
прийнятого рішення.

При цьому, припущення щодо
утруднення або унеможливлення
виконання рішення суду має бути
обґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено причини,
у зв’язку з якими потрібно забезпечити
позов. Отже, підставою забезпечення
позову є обґрунтоване припущення
заявника (заявників), що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову
позивач посилається на те, що доказом
належності вказаного вище автомобіля
відповідачу ОСОБА_3 є дані, що містяться
у протоколі про адміністративне
правопорушення від 08.12.2013р. №141192. Разом
з тим, копія вказаного протоколу ні до
заяви про забезпечення позову, ні до
матеріалів справи не додана. Отже, до
заяви про забезпечення позову не
додано, а у матеріалах справи відсутні
докази перебування автомобіля марки
«Volkswagen», д.н.з.АІ9966АВ у власності
відповідача ОСОБА_3

Що стосується накладення
арешту на грошові кошти відповідача-2,
що знаходяться на рахунках у банках,
позивачем також не надано суду
належних доказів наявності
розрахункових рахунках у певних
установах банку, наявності необхідного
розміру грошових коштів на них тощо.

Крім того, достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов’язується застосування
певного виду забезпечення позову (у
даному випадку накладення арешту на
грошові кошти юридичної особи в
установі банку). Про такі обставини
може свідчити вчинення відповідачем
дій, спрямованих на ухилення від
виконання зобов’язання після
пред’явлення вимоги чи подання позову
до суду (реалізація майна чи підготовчі
дії до його реалізації, витрачання
коштів не для здійснення розрахунків з
позивачем, укладення договорів поруки
чи застави за наявності невиконаного
спірного зобов’язання тощо).

Отже, саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідачів від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви, - не можна допустити, що існує
реальна загроза невиконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що у заяві про
забезпечення позову обґрунтованих
мотивів та доказів щодо утруднення або
унеможливлення виконання рішення суду
і належності майна саме відповідачу
заявником не наведено, тому підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову немає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК
України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія», третя
особа – комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району м. Києва» про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
стягнення страхового відшкодування –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня її оголошення.

Суддя

О.Д.Рудюк