Справа № 502/1150/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.,

при секретарі Д'яченко М.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4

до

ОСОБА_2

про

визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, стягнення заборгованості по

аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги згідно уточненого позову від 04.12.2013 року та на їх обґрунтування пояснив, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 і від цього шлюбу в них народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В подальшому за рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Відповідно до виконавчого листа № 2-1678/10, що був виданий Кілійським районним судом, з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 належить стягувати аліменти на утримання відповідної дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.03.2010 року і до повноліття дитини, тобто до 05.11.2023 року. Згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість відповідача по аліментах за період з 02.03.2010 р. по 26.10.2012 р. складає 13973,38 гривень. З кінця жовтня 2012 року по 1 серпня 2013 року минуло ще 273 дні, тобто відповідач повинен сплатити за вказаний період ще 6122,25 гривень аліментів, а загалом станом на 4 грудня 2013 року заборгованість відповідача по аліментах має становити 28 935 гривень.

Як пояснює представник позивача, відповідач є молодою, фізично здоровою людиною, має можливість заробляти та виплачувати аліменти, але злісно ухиляється від їх сплати, в звязку з чим зазначив, що з 01.04.2010 року по 04.12.2013 року пройшло 1374 дні прострочення виплати аліментів з першого місяця невиконання рішення суду, в звязку з чим станом на 04.12.2012 року позивач має право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 135 188 гривень згідно наведеного в позовній заяві розрахунку.

Крім того, оскільки відсутні відомості про наявність у відповідача постійного місця роботи та заробітку, представник позивача зазначав, що є необхідність стягувати з відповідача аліменти не у частці від заробітку, а у твердій грошовій сумі.

На підставі викладеного представник позивача просив суд: - змінити рішення суду про стягнення аліментів у розмірі ? частки від всіх видів доходів і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно на утримання дитини до її повноліття 05.11.2023 року; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 28935 гривень заборгованості по аліментах; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 135 188 гривень пені та 5000 гривень моральної шкоди, спричиненої позивачу невиконанням відповідачем своїх батьківських обовязків по утриманню неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. Зокрема, зазначали, що заборгованість по аліментам утворилась з вини державного виконавця, а не відповідача, оскільки саме державний виконавець не повідомив, як саме і в які строки ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти, а лише при його усному зверненні в червні 2010 року пояснив, що відповідач, як безробітний має сплачувати аліменти у розмірі не меншому за 250 гривень. Ніяких подальших викликів до виконавчої служби відповідач не отримував та щомісячно сплачував аліменти у розмірі 250 гривень, що підтверджується відповідними чеками, копії яких він надав суду. Прострочення сплати аліментів відповідач не має, оскільки сплачував їх щомісяця, в звязку з чим позивач не має права вимагати стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сум, а також вимоги про стягнення моральної шкоди нічим не обгрунтовані, а тому, відповідно до положень діючого законодавства, є недоведеними. На підставі викладеного відповідач та його представник просили суд відмовити повністю в задоволенні відповідного позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідача та представника відповідача, в ході встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як зазначено в свідоцтві про народження серії 1-ЖД № 023254, виданому 1 грудня 2005 року Виконкомом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 16, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, записано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 025106, виданого 10 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 78, після реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, дружині присвоєне прізвище «Степанова» /а.с. 7/.

Згідно затвердженого 26.10.2012 року начальником першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції розрахунку державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1678/10, який видав Кілійський райсуд Одеської області 15.03.2010 року, за період з 02.03.2010 року по 26.10.2012 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи 02.03.2010 року і до повноліття дитини, тобто до 05.11.2023 року, становить 13 973,38 гривень.

При цьому:

- за період з 02.03.2010 р. по 01.04.2010 р. відповідачу належало сплатити 470,1 гривень аліментів, які своєчасно не сплачено, заборгованість становить 470,1 гривень;

- за період з 01.04.2010 р. по 01.05.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, які своєчасно не сплачено, заборгованість становить 509,5 гривень;

- за період з 01.05.2010 р. по 01.06.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 240,5 гривень, заборгованість 269 гривень;

- за період з 01.06.2010 р. по 01.07.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 509,5 гривень, заборгованість відсутня;

- за період з 01.07.2010 р. по 01.08.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 250 гривень, заборгованість 259,5 гривень;

- за період з 01.08.2010 р. по 01.09.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 250 гривень, заборгованість 259,5 гривень;

- за період з 01.09.2010 р. по 01.10.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, які своєчасно не сплачено, заборгованість становить 509,5 гривень;

- за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 500 гривень, заборгованість 9,5 гривень;

- за період з 01.11.2010 р. по 01.12.2010 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 250 гривень, заборгованість 259,5 гривень;

- за період з 01.12.2010 р. по 01.01.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 250 гривень, заборгованість 259,5 гривень;

- за період з 01.01.2011 р. по 01.02.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 250 гривень, заборгованість 259,5 гривень;

- за період з 01.02.2011 р. по 01.03.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, які своєчасно не сплачено, заборгованість становить 509,5 гривень;

- за період з 01.03.2011 р. по 01.04.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 90,5 гривень, заборгованість 419 гривень;

- за період з 01.04.2011 р. по 01.05.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, сплачено 509,5 гривень, заборгованість відсутня;

- за період з 01.05.2011 р. по 01.06.2011 р. належало сплатити 509,5 гривень, які не сплачено, заборгованість 509,5 гривень;

- за період з 01.06.2011 р. по 01.07.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.07.2011 р. по 01.08.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.08.2011 р. по 01.09.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.09.2011 р. по 01.10.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.10.2011 р. по 01.11.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.11.2011 р. по 01.12.2011 р. належало сплатити 564,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 564,75 гривень;

- за період з 01.12.2011 р. по 01.01.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 607,75 гривень;

- за період з 01.01.2012 р. по 01.02.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 607,75 гривень;

- за період з 01.02.2012 р. по 01.03.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 607,75 гривень;

- за період з 01.03.2012 р. по 01.04.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, сплачено 192,25 гривень, заборгованість 415,5 гривень;

- за період з 01.04.2012 р. по 01.05.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, сплачено 607,75 гривень, заборгованість відсутня;

- за період з 01.05.2012 р. по 01.06.2012 р. належало сплатити 607,75 гривень, які не сплачено, заборгованість 607,75 гривень;

- за період з 01.06.2012 р. по 01.07.2012 р. належало сплатити 661,5 гривень, які не сплачено, заборгованість 661,5 гривень;

- за період з 01.07.2012 р. по 01.08.2012 р. належало сплатити 661,5 гривень, які не сплачено, заборгованість 661,5 гривень;

- за період з 01.08.2012 р. по 01.09.2012 р. належало сплатити 661,5 гривень, які не сплачено, заборгованість 661,5 гривень;

- за період з 01.09.2012 р. по 01.10.2012 р. належало сплатити 680,25 гривень, які не сплачено, заборгованість 680,25 гривень;

- за період з 01.06.2012 р. по 26.10.2012 р. належало сплатити 570,53 гривень, які не сплачено, заборгованість 570,53 гривень /а.с. 11/.

Згідно затвердженого 01.08.2013 року начальником першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції розрахунку державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1678/10, який видав Кілійський райсуд Одеської області 15.03.2010 року, за період з 02.03.2010 року по 01.08.2013 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи 02.03.2010 року і до повноліття дитини, тобто до 05.11.2023 року, становить 15 378,1 гривень.

При цьому:

- за 5 днів жовтня 2012 року відповідачу належало сплатити 109,72 гривень аліментів, які своєчасно не сплачено, заборгованість становить 109,72 гривень;

- за листопад 2012 р. належало сплатити 691,75 гривень;

- за грудень 2012 р. належало сплатити 691,75 гривень;

- за січень 2013 р. належало сплатити 691,75 гривень;

- за лютий 2013 р. належало сплатити 691,75 гривень;

- за березень 2013 р. належало сплатити 691,75 гривень;

- за квітень 2013 р. належало сплатити 691,75 гривень, сплачено 787 гривень;

- за травень 2013 р. належало сплатити 705,5 гривень, сплачено 685 гривень;

- за червень 2013 р. належало сплатити 705,5 гривень, сплачено 3500 гривень;

- за липень2013 р. належало сплатити 705,5 гривень.

Всього заборгованість за вказаний період становить 1404,72 гривень /а.с. 74/.

Наведені у відповідних розрахунках державного виконавця суми заборгованості по аліментам та суми, сплачені відповідачем в рахунок стягнення аліментів, узгоджуються з наданими відповідачем суду копіями квитанцій про перерахування аліментів, які досліджені в ході розгляду справи /а.с. 34-37/.

Як вбачається з рішення Кілійського районного суду від 19.02.2010 року у справі № 2-1678/10 у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, вказаним рішенням позовні вимоги було задоволено та змінено форму і розмір аліментів, які згідно рішення суду від 31.03.2006 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми у розмірі 200 гривень щомісячно на ?? частку усіх видів заробітку ОСОБА_2, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, 05.11.2023 року. При цьому, як вбачається з описової частини вказаного рішення суду, відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, тобто був присутній під час розгляду справи та проголошення відповідного рішення і ознайомлений з його змістом /а.с. 29/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 027073, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, 18 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_7, про що складено актовий запис за № 375. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Максименко» /а.с. 30/.

Як зазначено в довідці № 1381, виданій 04.07.2013 р. Дільницею № 2 КП «ЖКС» «Хмельницький», ОСОБА_2 проживає постійно та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3. У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_12, 1980 р.н; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с.31/.

В свідоцтві про народження серії 1-ЖД № 076663, виданому 20.03.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 219, батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, записано ОСОБА_2 та ОСОБА_12 /а.с. 32/.

В свідоцтві про народження серії 1-ЖД № 199288, виданому 17.11.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1066, батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_10, записано ОСОБА_2 та ОСОБА_12 /а.с. 33/.

З витребуваних судом з першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на підставі поданої 26.04.2010 року ОСОБА_6 заяви про прийняття на виконання виконавчого документу, 29 квітня 2010 року державним виконавцем було винесено постанову № ВП-10/680 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1678, який видано 15.03.2010 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на Користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі ? частини усіх доходів. Копію вказаної постанови сторонам виконавчого провадження було направлено 12.05.2010 р. за вих. № В-10/680/22930 /а.с. 69-71/.

При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства:

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічні положення містить ст. 180 СК України.

Законом України N 2901-IV «Про внесення змін до Сімейного Кодексу України про збільшення розміру аліментів на дітей», який набрав чинності з 15.10.2005 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що за рішенням суду до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини присуджено аліменти у частці від його заробітку. При цьому можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі визначена лише за певних умов, які встановлені в ст. 184 СК України та унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку.

Представник позивача звертаючись до суду з відповідною позовною вимогою про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, виходячи з положень ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, не обґрунтував та не довів підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, в звязку з чим суд вважає вказану позовну вимогу необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 28 935 гривень, суд виходить з наступного:

Порядок стягнення аліментів на виконання відповідного рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

З досліджених в ході судового розгляду розрахунків заборгованості по аліментах, складеним державним виконавцем, судом встановлено, що станом на 01.08.2013 року заборгованість відповідача по аліментам перед позивачем становить 15378,1 гривень.

Вказані розрахунки сторонами виконавчого провадження не оскаржено, з чого виходив представник позивача, визначаючи відповідну заборгованість у розмірі 28 935 гривень, ним не обґрунтовано.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах в звязку з чим вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) в розмірі 135 188 гривень, суд виходить з наступного:

Відповідно до положень ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов'язується з дотриманням норм ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Правила ст.196 СК України не вимагають попереднього попередження боржника про наявність заборгованості та її розмір.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Суд виходячи зі змісту правової норми ст.196 СК України, встановивши факт заборгованості по аліментах, оцінивши надані сторонами докази у відповідності із правилами ст. 212 ЦПК України, приходить до висновку, що саме з вини відповідача як платника аліментів виникла заборгованість за аліментами, яка обчислена державним виконавцем, а позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у визначеному законом розмірі.

При цьому, виходячи з наданих відповідачем доказів, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заявленого позову, ОСОБА_2 не доведено відсутності вини у невиконанні ним, покладеного рішенням суду обов'язку сплачувати кошти на утримання дочки дитини, та виникненні у зв'язку з цим заборгованості.

Доказів того, що заборгованість утворилася не з його вини, відповідач не надавав, в матеріалах справи відсутні обставини, які б свідчили, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Посилання відповідача та його представника на те, що державним виконавцем не доводилось до відому ОСОБА_2 про необхідність сплати аліментів у визначеній ним сумі, а повідомлено, що треба сплачувати по 250 гривень, те, що державним виконавцем не визначався строк сплати аліментів, не було надано відповідачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не можуть бути прийняті до уваги оскільки про судове рішення щодо стягнення з нього аліментів він достеменно знав, адже брав участь під час його розгляду, добровільно перераховував деякі суми на погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, відповідач був обізнаний про наявність зазначеного рішення суду, але ухилявся від його виконання та не сплачував аліменти у визначеному судом розмірі.

Виходячи з наведеного розрахована судом сума неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивача становить, виходячи з того, що з01.04.20110 р. по 04.12.2013 р. минуло 1374 дні становить:

З 2 березня 2010 р. по 04.12.2013 р. 1374 дні прострочення ?470,1 гривень (борг на 01.04.2010 р.) ?1% =6459 гривень;

На 01.05.2010 р. борг становить - 509,5 гривень?1343 дні?1%=6842 гривень;

На 01.06.2010 р. борг становить - 269 гривень?1313 днів?1%=3531 гривень;

На 01.07.2010 р. заборгованість відсутня;

На 01.08.2010 р. борг становить 259,5 гривень?1252 дні?1%=3248 гривень;

На 01.09.2010 р. борг становить 259,5 гривень?1222 дні?1%=3171 гривень;

На 01.10.2010 р. борг становить 509,5 гривень?1191 дні?1%=6068 гривень;

На 01.11.2010 р. борг становить 9,5 гривень?1161 день?1%=110 гривень;

На 01.12.2010 р. борг становить 259,5 гривень?1130 днів?1%=2932 гривень;

На 01.01.2011 р. борг становить 259,5 гривень?1099 днів?1%=2851 гривень;

На 01.02.2011 р. борг становить 259,5 гривень?1071 день?1%=2779 гривень;

На 01.03.2011 р. борг становить 509,5 гривень?1040 день?1%=5298 гривень;

На 01.04.2011 р. борг становить 419 гривень?1010 днів?1%=4231 гривень;

На 01.05.2011 р. заборгованість відсутня;

На 01.06.2011 р. борг становить 509,5 гривень?949 днів?1%=4836 гривень;

На 01.07.2011 р. борг становить 564,75 гривень?919 днів?1%=5190 гривень;

На 01.08.2011 р. борг становить 564,75 гривень?888 днів?1%=5014 гривень;

На 01.09.2011 р. борг становить 564,75 гривень?857 днів?1%=4839 гривень;

На 01.10.2011 р. борг становить 564,75 гривень?827 днів?1%=4670 гривень;

На 01.11.2011 р. борг становить 564,75 гривень?797 днів?1%=4501 гривень;

На 01.12.2011 р. борг становить 564,75 гривень?766 днів?1%=4325 гривень;

На 01.01.2012 р. борг становить 607,75 гривень?735 днів?1%=4466 гривень;

На 01.02.2012 р. борг становить 607,75 гривень?707 днів?1%=4296 гривень;

На 01.03.2012 р. борг становить 607,75 гривень?676 днів?1%=4108 гривень;

На 01.04.2012 р. борг становить 415,5 гривень?645 днів?1%=2679 гривень;

На 01.05.2012 р. заборгованість відсутня;

На 01.06.2012 р. борг становить 607,75 гривень?584дні?1%=3549 гривень;

На 01.07.2012 р. борг становить 661,5 гривень?553 днів?1%=3658 гривень;

На 01.08.2012 р. борг становить 661,5 гривень?522 дні?1%=3453 гривень;

На 01.09.2012 р. борг становить 661,5 гривень?492 дні?1%=3254 гривень;

На 01.10.2012 р. борг становить 680,25 гривень?461 день?1%=3135 гривень;

На 01.11.2012 р. борг становить 680,25 гривень?431 день?1%=2931 гривень;

На 01.12.2012 р. борг становить 691,75 гривень?400 днів?1%=2767 гривень;

На 01.01.2013 р. борг становить 691,75 гривень?369 днів?1%=2552 гривень;

На 01.02.2013 р. борг становить 691,75 гривень?341 день?1%=2358 гривень;

На 01.03.2013 р. борг становить 691,75 гривень?310 днів?1%=2144 гривень;

На 01.04.2013 р. борг становить 691,75 гривень?280 днів?1%=1936 гривень;

На 01.05.2013 р. заборгованість відсутня;

На 01.06.2013 р. борг становить 20,5 гривень?219 днів?1%=44 гривень;

На 01.07.2013 р. заборгованість відсутня;

На 01.08.2013 р. борг становить 705,5 гривень?157 днів?1%=1107 гривень;

Всього за вказаний період сума неустойки (пені) складає 122 873 гривень.

Враховуючи, що доказів про існування заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь повивача за період після 01.08.2013 року суду не надано, підстави для нарахування неустойки (пені) за період з серпня 2013 року по 4 грудня 2013 року дату останнього уточнення відповідних позовних вимог, в суду відсутні.

Разом з тим, беручи до уваги те, що відповідач не працює, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вказані обставини мають бути враховані як підстави для зменшення розміру відповідної неустойки (пені) та вважає, що з огляду на них розмір неустойки має бути зменшено до 30 000 гривень, які присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник позивача підтримуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди зазначив, що відповідач своє протиправною поведінкою проти рідного сина, повязаною з невиконанням батьківських обовязків, заподіяв шкоду своїй дитині та колишній дружні, і вважав, що вказаний факт окремого доказування не потребує.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України для задоволення відповідної позовної вимоги позивачу необхідно довести належними та допустимими доказами факт спричинення діями відповідача такої шкоди та обґрунтувати її розмір, чого представником позивача зроблено не було.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в звязку з недоведеністю вказаної позовної вимоги.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

В звязку з частковим задоволенням позову за правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 192, 196 СК України, ст. ст. 16, 23 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, неустойку /пеню/ за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 30 000 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 229,40 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_14