Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1428/14
Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В..
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання ОСОБА_2 про
призначення повторної судово-медичної
експертизи по цивільній справі за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 03 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про
визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору
іпотеки недійсним.

У позові зазначав, що йому, а
також дружині ОСОБА_6 та сину ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 15316 від 15.12.2003 року, виданого
Шевченківською районною
адміністрацією м. Запоріжжя, належить
по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 кожному.

01 липня 2011 року між ними та
відповідачем ОСОБА_4, діючим в
інтересах ОСОБА_3, був укладений
договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5

Одночасно з нотаріальним
посвідченим вищевказаного договору, в
той же день, приватним нотаріусом у
встановленому законом порядку було
укладено заборону відчуження на
предмет іпотеки.

За п.1.1 договору іпотеки від 01.07.2011
року, цей договір забезпечує вимоги
представника іпотекодержателя, що
випливають з договору позики №1 від
01.07.2011 року, укладеного між
представником іпотекодержателя та
ОСОБА_7 в простій письмовій формі, за
умовами якого останній зобов'язаний
повернути іпотекодержателю позику в
розмірі 232 000 грн. 00 коп., що на день
укладення договору є еквівалентом 29 000
доларів США.

За п.1.2 договору іпотеки від 01.07.2011
року, для забезпечення своєчасного
виконання договору позики
іпотекодавці передали в іпотеку
представнику іпотекодержателя
квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 4085641, загальною
площею 50,76 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м,
яка належить іпотекодавцям на праві
спільної часткової власності.

Договір позики №1 від 01.07.2011 року
між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, в забезпечення
якого і було укладено договір іпотеки
від 01.07.2011 року, так і не був підписаний,
а грошові кошти в сумі 232 000 грн. ОСОБА_4
ОСОБА_7 не передав.

Вважає, що при укладанні договору
іпотеки він був введений відповідачами
в оману, оскільки, підписавши договір
разом з дружиною та сином, сам текст
договору не читав, бо є інвалідом ІІІ
групи по зору, перебуває на «Д» обліку в
Комунальній установі «Центральна
районна поліклініка Шевченківського
району» з діагнозом: «ІV (термінальна)
оперована глаукома, ускладнення
катарактою лівого ока, відкрита ІІІа-в
оперована глаукома, атрофія правого
ока», а нотаріусом текст договору йому
не оголошувався.

Посилаючись на положення ч.4 ст. 207,
ст.ст. 220, 230 ЦК України, просив суд
договір іпотеки від 01.07.2011 року,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, діючим в інтересах ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, визнати недійсним,
судові витрати стягнути з
відповідачів.

За клопотанням ОСОБА_2 ухвалою
Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 14 листопада 2013 року
по справі була призначена
судово-медична експертиза.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 03
лютого 2014 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
постановити нове, яким його позов
задовольнити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення(ч.1
ст. 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом вказаної норми,
встановлення наявності умислу у
недобросовісної сторони ввести в оману
другу сторону, щоб спонукати її до
вчинення правочину, є неодмінною
умовою кваліфікації недійсності
правочину за ст. 230 ЦК України.

Спонукати потерпілого до
вчинення правочину повинні не будь-які
треті особи, а саме друга сторона
правочину.

Ухвалюючи рішення про відмову у
позові ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору іпотеки, суд послався на
недоведеність обставин, якими позивач
його обгрунтовував.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, а
також його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і
кожному з них належить по 1/3 частці цієї
квартири(а.с.10).

01 липня 2011 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7, як іподекодавцями, та
відповідачем ОСОБА_4, діючим в
інтересах іпотекодержателя ОСОБА_3, був
укладений договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
за яким, в забезпечення виконання
письмового договору позики від 01.07.2011
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, в іпотеку
ОСОБА_3 була передана належна ОСОБА_2 та
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві спільної
часткової власності квартира
АДРЕСА_1(а.с.6-7).

Одночасно з нотаріальним
посвідченим вищевказаного договору, в
той же день, приватним нотаріусом у
встановленому законом порядку було
укладено заборону відчуження на
предмет іпотеки.

Дійсність вказаного договору
іпотеки оспорювалась ОСОБА_2, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 у судовому порядку з підстав
того, що договір позики, в забезпечення
виконання якого укладався договір
іпотеки, укладеним не був і грошові
кошти у сумі 232000 гр. позичальнику
ОСОБА_7 не передавались.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 04
березня 2013 року, яке набрало законної
сили 17 квітня 2013 року, у задоволенні
позову про визнання договору іпотеки
недійсним з цих підстав було
відмовлено(а.с.54-60).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, враховуючи норми
ст.ст. 27, 31 ЦПК України, позивач
самостійно визначає предмет й підстави
позову та на власний розсуд
розпоряджається своїм правами щодо
предмета позову.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п"ятою та
шостою ст. 203 ЦК України, саме на момент
вчинення правочину.

За вимогами ч.4 ст. 207 ЦК України,
якщо фізична особа у зв"язку із
хворобою або фізичною вадою не може
підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті
правочину, що посвідчується
нотаріально, засвідчується нотаріусом
або посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Згідно з ч.3 ст. 45 Закону України
„Про нотаріат", якщо громадянин
внаслідок фізичної вади, хвороби або з
інших поважних причин не може
власноручно підписати угоду, заяву чи
інший документ , за його дорученням і в
його присутності та в присутності
нотаріуса угоду, заяву чи інший
документ може підписати інший
громадянин. Про причини, з яких
громадянин, заінтересований у вчиненні
нотаріальної дії, не міг підписати
документ, зазначається у
посвідчувальному записі.

В обгрунтування заявленого до
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позову про визнання
недійсним договору іпотеки, який в
якості іпотекодателей підписали не
тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але й
власноручно ОСОБА_2, позивач посилався
на те, що через вади зору зміст
підписаного ним договору іпотеки він
не читав, нотаріусом зміст правочину
також не оголошувався, а тому в силу
зазначених обставин він був введений
відповідачами в оману щодо предмета
іпотеки, до якого була включена і
належна йому частка квартири.

Відповідно до положень ч.2 ст. 59
ЦПК України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За вимогами ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_2, суд, встановивши
обставини справи та надавши оцінку
наданим доказам у їх сукупності, у тому
числі довідці КУ „Цетральна районна
лікарня Шевченківського району" та
висновку проведеної по справі
судово-медичної експертизи № 140/к
від 17.01.2014 року, прийшов до
обгрунтованого висновку про
недоведеність заявлених в якості
підстав позову доводів позивача про
факт обману його відповідачами
внаслідок відсутності у нього за
тяжкістю захворювання зору можливості
ознайомитися із текстом договору
іпотеки.

Доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів, які, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, суд оцінює за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, а тому правильність
судових висновків не спростовують.

Висновок проведеної по справі
судово-медичної експертизи, як доказ по
справі, був досліджений судом першої
інстанції з дотриманням вимог
процесуального законодавства, і за
вказаних обставин повноважень
переоцінювати докази в силу ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції не
має.

Рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, передбачених ст. 309 ЦПК України
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року
по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: