Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №625/1247/2012
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької
Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування» до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в
порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Любарського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року,

в с т а н о
в и л а :

У серпні 2012 року Приватне акціонерне
товариство «ПРОСТО-страхування» (далі
ПАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення 30868,87
грн., які були виплачені позивачем за
договором добровільного страхування
серії АТК № 215146 від 08.11.2011 р. власнику
автомобіля «Skoda Superb», державний номер
НОМЕР_1, що був пошкоджений внаслідок
ДТП, що сталася 01.12.2011 р. з вини
відповідача.

Рішенням Любарського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ПРОСТО-страхування» в порядку регресу
витрати по виплаті страхового
відшкодування в розмірі 30858,87 грн. та
судовий збір в розмірі 308,69 грн.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що при розгляді справи судом
першої інстанції були неповно
з'ясовані обставини справи, порушені
норми процесуального і матеріального
права. Суд допустив неповноту при
дослідженні доказів, не дав їм належної
оцінки у сукупності з іншими доказами.
Так судом не було взято до уваги, що
постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 16.11.2012 року
провадження у справі про вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у
зв'язку із закінченням на момент
розгляду справи строків, передбачених
ст. 38 КУпАП. У зв'язку з чим його винна в
скоєнні ДТП не доведена належними та
допустимими доказами, а тому підстав
для відшкодування з нього на користь
позивача шкоди в порядку регресу у суду
першої інстанції не було.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався вимогами ст.ст. 1187,
1191 ЦК України та виходив з того, що
позивач, як страховик, отримав право
вимоги до відповідача, як винної
особи в межах розміру виплаченого
відшкодування.

Проте повністю погодитись з даним
висновком суду не можна виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 08 листопада 2011
року між АТ «ПРОСТО-страхування»
(правонаступником якого є ПАТ
«ПРОСТО-страхування») та ДП «Хольмер
Україна» був укладений договір
страхування серії АТК № 215146 майнових
інтересів власника автомобіля «Skoda
Superb», державний номер НОМЕР_1.

01 грудня 2011 року о 19 год. 30 хв. на 48 км
автомобільної дороги Житомир-Чернівці
в с. Дубище Чуднівського району
Житомирської області по вул. Леніна
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю мопеда (скутера) «Pada-8» без
реєстраційного номера, під керуванням
водія ОСОБА_2 та легкового автомобіля
«Skoda Superb», державний номер НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_6. Внаслідок ДТП,
транспортний засіб «Skoda Superb», державний
номер НОМЕР_1 отримав механічні
пошкодження.

Згідно звіту № 727/6618 складеного 08.12.2011
року визначено, що матеріальний збиток,
завданий власникові автомобіля «Skoda
Superb», державний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 36428,08 грн. (а.с.34-49), а відповідно
до акту виконаних робіт № ТО11-39244 від
19.12.2011 року вартість відновлюваного
ремонту автомобіля становить 32188,87 грн.
(а.с.51,52). Відповідно до розрахунку № 6618
страхового відшкодування від 28.12.2011
року сума страхового відшкодування
складає 30868,87 грн. (а.с.56).

Вищевказана подія була визнана
страховою, про що 28.12.2011 року було
складено Страховий акт (а.с.57). Згідно
платіжного доручення № 142 від 10.01.2011
року ПАТ «ПРОСТО-страхування»
виплатило ДП «Хольмер Україна» 30868,87
грн. страхового відшкодування (а.с.59).

02 грудня 2011 року старшим
державтоінспектором ВДАІ Чуднівського
РВ УМВС України в Житомирській області
винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи по факту
ДТП, що сталась за вищевказаних
обставин, відносно ОСОБА_2 за
відсутністю в його діях ознак складу
злочину, передбаченого ст.286 КК України.
Зі змісту вказаної постанови
вбачається, що причиною виникнення ДТП
стала невідповідність дій водія
мопеда (скутера) «Pada-8» ОСОБА_3 вимогам
п.10.1 ПДР України.

Постановою Чуднівського районного
суду Житомирської області від 06 квітня
2012 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбачено ст. 124 КУпАП
та закрито провадження у справі у
зв'язку із закінченням терміну
притягнення до адміністративної
відповідальності.

16 листопада 2012 року постановою
апеляційного суду Житомирської
області вищевказана постанова
районного суду була скасована та
постановлена нова, якою провадження у
справі закрито у зв'язку із закінченням
на момент розгляду справи про
адміністративні правопорушення
строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно ст.27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«ПРОСТО-страхування» про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 винен у порушенні правил
дорожнього руху при ДТП, позивач
відшкодував заподіяну шкоду у повному
обсягу, але в свою чергу ОСОБА_2
заподіяні збитки позивачу не
відшкодував.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
цивільної справи, відмовні матеріали
№1809 від 01.12.2011р., матеріали справи №
294/328/14-к за скаргою ОСОБА_2 на постанову
слідчого від 02.12.2011р. про відмову в
порушенні кримінальної справи в
сукупності, вважає висновок
районного суду про доведеність вини
відповідача ОСОБА_2 в порушенні ПДР при
ДТП правильним.

Доводи ОСОБА_2 наведені в апеляційній
скарзі щодо того, що він не є винним у
скоєнні ДТП і його вина судом не
встановлювалася, з посиланням на
постанову апеляційного суду
Житомирської області від 16.11.2012 року не
можуть бути прийнятими до уваги
виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено,
що 01.12.2011 року внаслідок ДТП, що
відбулась за вищезгаданих обставин,
автомобіль НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_6 та мопед (скутер) «Pada-8» без
реєстраційного номера, під керуванням
водія ОСОБА_2, отримали механічні
пошкодження, а сам відповідач ОСОБА_2
легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я. Дана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача ОСОБА_2, який керував
належним ОСОБА_4 мопедом (скутером)
«Pada-8», в результаті порушення ним п.10.1
Правил дорожнього руху України.
Наведене стверджується постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 02 грудня 2011 року, постановою
Чуднівського райсуду Житомирської
області від 19.03.2014 року про відмову в
задоволенні скарги ОСОБА_2, довідкою №
8920830 від 03.12.2011р. ВДАІ Чуднівського РВ
про ДТП (а.с.10), поясненнями ОСОБА_4,
ОСОБА_6, матеріалами огляду місця події
від 01.12.2011 року із схемою місця ДТП,
згідно яких було встановлено порушення
саме водієм мопеда (скутера) ОСОБА_5
правил дорожнього руху та його вина в
скоєнні даної ДТП (справа № 1451 про
відмову у порушенні кримінальної
справи, яка зареєстрована в ЖРЗПЗ № 1809
від 01.12.2011 року, справа № 294/328/14-к).
Відповідно до матеріалів справи та
пояснень наданих в судовому засіданні
вбачається, що тілесні ушкодження під
час ДТП отримав тільки ОСОБА_2, що також
спростовує його твердження про не
перебування ним за кермом мопеда
(скутера) «Pada-8» під час ДТП.

Крім того, відсутність постанови про
визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, з
урахуванням зібраних у справі доказів
та встановлених обставин, не звільняє
останнього від відповідальності.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги ПАТ «ПРОСТО-страхування» до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, суд першої
інстанції посилався на те, що спірні
правовідносини врегульовані ст.1191 ЦК
України. Такої самої помилки
припустився і позивач помилково
ототожнюючи поняття «суброгація» і
«регрес».

Згідно ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов`язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов`язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

В силу ст. 993 ЦК України до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Аналогічні приписи містяться у ст. 27
Закону України «Про страхування».

Дані норми законодавчо закріплюють
перехід до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, права вимоги
страхувальника, яке він має до особи,
відповідальної за збитки. Таке право
страховика іменується правом на
суброгацію.

Однак між суброгацією і регресом
існують відмінності.

За суброгації відбувається лише зміна
осіб у вже наявному зобов`язанні зі
збереженням самого зобов`язання, тобто
особа набуває прав і обов`язків іншої
особи у конкретних правовідносинах.
Фактично страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. При регресі одне
зобов`язання замінює собою інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається.

Тобто ці інститути мають різний режим
правового регулювання. Так, регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (ст.1191 ЦК), а для
суброгації відповідно до ст. 993 ЦК
України встановлений особливий
правовий режим. Регрес у страхуванні
виникає стосовно вузького кола осіб,
тоді як суброгація застосовується щодо
будь-якої особи, відповідальної за
настання страхового випадку.

Отже, перехід права вимоги від
страхувальника до страховика за
договором добровільного страхування
наземного транспорту, не є регресом,
(регрес виникає на підставі договору
обов`язкового добровільного
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного
транспортного засобу), а є суброгацією.
При цьому зобов'язання, що виникло між
страхувальником та боржником,
залишається чинним для страховика,
який стає у ньому новим кредитором
боржника.

Таким чином висновок районного суду
щодо застосування до спірних
правовідносин положення ст. 1191 ЦК
України, які регулюють регрес, є
неправильним.

Також колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції про покладення повного
обов'язку з відшкодування витрат
виплачених в порядку страхового
відшкодування тільки на водія мопеда
(скутера) «Pada-8» ОСОБА_2 виходячи з
наступного.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, як
передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України.

Статтею 398 ЦК України передбачено, що
право володіння виникає на підставі
договору з власником або особою, якій
майно було передане власником, а також
на інших підставах, встановлених
законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року № 6 у п.4 роз'яснено, що під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав ( договору оренди, довіреності
тощо).

Відповідно до частин 2 і 4 статті 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Якщо неправомірному заволодінню
іншою особою транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом сприяла
недбалість її власника (володільця),
шкода, завдана діяльністю щодо його
використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення

Отже, для вирішення питання про
притягнення тієї чи іншої особи до
відшкодування шкоди за ст.1188 ЦК
України суду необхідно визначити дві
основні ознаки володільця
транспортного засобу: юридичну та
матеріальну (фактичну), тобто, виявити
того, хто фактично володіє цим
транспортним засобом (а саме : здійснює
його експлуатацію, використання,
зберігання та утримання) та відповідні
правові підстави такого володіння.

Під час розгляду справи було
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
керував мопедом (скутером) «Pada-8» без
відповідних правових підстав та без
посвідчення водія відповідної
категорії (ст.ст. 15, 16 Закону України
«Про дорожній рух», п.3 Положення про
порядок видачі посвідчень водія та
допуск громадян до керування
транспортним засобом, яке затверджено
постановою КМУ № 340 від 08.05.1993р.). З
письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
які містять в матеріалах справи № 1451
про відмову у порушенні кримінальної
справи, яка зареєстрована в ЖРЗПЗ № 1809
від 01.12.2011 року (а.с.8,9) вбачається, що
мопед (скутер) «Pada-8» належить на праві
власності ОСОБА_4, який не встиг його
зареєструвати, оскільки придбав його в
магазині за 2-3 місяці до ДТП. Будь-яких
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про вибуття мопеда з
володіння власника ОСОБА_4 внаслідок
неправомірних дій інших осіб
представлено не було, а тому колегія
суддів вважає, що заподіянню шкоди
сприяла також і вина власника
транспортного засобу, який недбало
(безвідповідально) поставився до
використання даного транспортного
засобу.

При вирішенні спору суд першої
інстанції вказані обставини не
врахував, в порушення вимог ст. 10 ЦПК
України, не з'ясував належне коло
відповідачів, не роз'яснив позивачу
необхідність залучення до участі у
справі у якості відповідача ОСОБА_4 -
власника транспортного засобу мопеда
(скутера) «Pada-8».

Розглянувши справу, суд не сприяв
повному та всебічному з'ясуванню
обставин справи, зокрема не визначився
з характером правовідносин, які
виникли, та колом сторін, апеляційний
суд позбавлений можливості усунути
таке процесуальне порушення суду
першої інстанції, а тому його рішення
підлягає скасуванню з ухвалення
апеляційним судом нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

При цьому таке рішення апеляційного
суду не перешкоджає ПАТ
«ПРОСТО-страхування» звернутись до
суду з аналогічним позовом до належних
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Любарського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: