ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/3639/14-ц
Провадження № 2/210/1645/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" жовтня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді
Чайкіної О.В.,

при секретарі
Куксенко О. В.,

за участі представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2

відповідача ПАТ "КЖРК":
Літовченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" - про стягнення моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернулася до суду з
позовом про відшкодування моральної
шкоди, у зв'язку з втратою професійної
працездатності до ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» та до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області. В
обґрунтування позовних вимог,
посилається на те, що пропрацювала на
підприємстві відповідача в шкідливих
умовах підвищеного рівня пилу. З 1981
року до 2010 року, позивач виконувала
роботи в умовах, які характеризувалися
запиленістю повітря робочої зони,
підвищених параметрів.
Профзахворювання виникло з вини
керівництва шахти «Октябрська» ВО
«Кривбасруда» та ВАТ
«Кривбасзалізрудком», яке не
забезпечило безпечні умови праці. У
зв'язку з отриманим професійним
захворюванням змінилося життя
Позивача, погрішалась його якість, що
завдає останній моральні страждання. У
зв'язку з хворобою Позивач змушена
багато часу проводити у лікарнях, у
зв'язку з чим просила суд стягнути з ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
моральну шкоду, яку вона оцінює у
розмірі 200000,00 грн., а також з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області моральну
шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2014 року
позовні ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення моральної шкоди залишено без
розгляду.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
присутнім не був, скориставшись правом
представництва відповідно до ст.38 ЦПК
України.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні на позовних вимогах
наполягав, просив суд задовольнити їх в
повному обсязі з підстав визначених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позову та
просив суд відмовити в повному обсязі,
з підстав викладених у поданих
запереченнях.

Вивчивши письмові матеріали справи,
оцінивши у сукупності докази, суд
вважає позов обґрунтованим і таким, що
підлягає частковому задоволенню, за
таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
записів, які містяться в трудовій
книжці, Позивач пропрацював з 02.02.1981
року по 01.07.1981 року - поверховим
електрослюсарем черговим та з ремонту
устаткування КІЛ та автоматики цеху по
закладці пустот технологічної
дільниці РУ ім. Комінтерна; з 01.07.1981 року
по 29.07.1985 року - електрослюсарем
черговим та з ремонту устаткування КШ
та автоматики цеху по закладці пустот
технологічної дільниці РУ ім.
Комінтерна; з 29.07.1985 року по 25.10.1988 року -
машиніст вагоноперекидувача
технологічної дільниці № 1 цеху
підземної закладки пустот РУ ім.
Комінтерна: з 25.10.1988 року по 20.02.2001 року -
підземна стовбурова дільниці ВШТ шахти
«Октябрська» ВАТ «КЗРК»; з 20.02.2001 року
по 10.07.2010 року - підземним оператором
пульта управління дільниці ВШТ шахти
«Октябрська» ВАТ «КЗРК»; 10.07.2010 року -
звільненена за власним бажанням, в
зв'язку з виходом на пенсію /а.с.5-6/.

Згідно з актом розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 03.04.2014р. (акт за формою
П-4), складений комісією у складі:
лікаря-терапевта КЗ «Криворізька
міська лікарня №16», заступника
директора з охорони праці шахти
«октябрська» ПАТ
«Кривбасзалізрудком», голови НПГ
України ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
уповноваженого представника НПГУ з
питань охорони та безпеки праці м.
Кривого Рогу, заступника начальника
відділу організації профілактики
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань ВВД ФССНВ України в м.
Кривому Розі, в пункті 17 встановлено
причину отримання професійного
захворювання - перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу: умови
праці підземного оператора пульта
керування за концентрацією аерозолю
переважно фібро генної дії відноситься
до 3класу 2 ступеня шкідливості;
аерозоль переважно фібро генної дії у
повітрі робочої зони, концентрації в
мг/м3 : з вмістом кристалічного кремнію
діоксину (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4,2 при
гранично допустимій 2,0 /а.с.11-12/.

В пункті 19 зазначено, що у зв'язку з
закінченням роботи ОСОБА_4 на шахті
«Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком»
10.07.2010 року та враховуючи її роботу
впродовж більше 21 року в умовах впливу
шкідливих факторів, конкретних
посадових осіб, які відповідальні за
виникнення професійних хакворювань,
встановити неможливо /а.с12 зворот/.

Як вбачається з виписки із акта огляду
МСЕК про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності від
17.06.2013 року серії АБ №0003745 позивачу
ОСОБА_4 первинно встановлено втрату
професійної працездатності 20 %
(профзахворювання) - з 20.05.2013 року
безстроково /а.с.4/.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що
самим фактом втрати Позивачем
професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням, яке виникло
через вплив шкідливих факторів під час
роботи протягом тривалого часу на
підприємствах ПАТ "Криворізький
залізорудний комбінат" їй спричинена
моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП
України має бути відшкодована за
рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивача до
ПАТ "Криворізький залізорудний
комбінат" є обґрунтованими і не
суперечать чинному законодавству.

Наявність професійного захворювання у
Позивача також підтверджується
зібраними у справі доказами, зокрема
наданими виписними епікризами та
виписками з медичних карток
стаціонарного хворого, з яких
убачається, що Позивач з приводу
отриманих професійних захворювань
неодноразово проходила стаціонарне та
амбулаторне лікування в закладах
охорони здоров'я. Відповідно медичних
документів Позивачу рекомендовано:
нагляд лікарів, прийом медикаментів,
терапія, спеціальні курси лікування,
оздоровлення в санаторії -
профілакторії, тощо /а.с. 7-9/.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що Акт розслідування
хронічного професійного захворювання
за формою П-4 від 03.04.2013 року не
оскаржено підприємством-відповідача у
встановленому законодавством порядку.
Підстав вважати його не дійсним судом
не встановлено.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають він нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного
Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року,
положеннями пункту 1, абзацу третього
пункту 5, пункту 9, абзацу третього
пункту 10, пункту 11 розділу I Закону №
717-V скасовано право застрахованих
громадян, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду, яке
вони мали відповідно до приписів
первинної редакції Закону № 1105-XIV.
Проте Конституційний Суд України
вважає, що саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167 ЦК
України та статтею 237-1 КЗпП України їм
надано право відшкодовувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.

За таких обставин, відповідальність за
шкоду, завдану Позивачу, покладено саме
на роботодавців.

Крім того, статтею 43 Конституції
України визначено, що кожен має право
на працю, що включає можливість
заробляти собі на життя працею, яку він
вільно обирає або на яку вільно
погоджується. При цьому, кожен має
право на належні, безпечні і здорові
умови праці, на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного суду України від 31 березня
1995 року (з відповідними змінами) "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/
шкоди" роз'яснено, що судам необхідно
враховувати те, що відповідно до ст.237-1
КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (у тому числі й виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах), яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної/немайнової/шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Частина 1 статті 1167 ЦК України
передбачає, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
спір про відшкодування моральної шкоди
працівникові, завданої професійним
захворюванням, повинен вирішуватися на
підставі норм КЗпП України при
доведеності виконанням робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
(ст.153 КЗпП України) та інших юридично
важливих обставин. Зазначений спір є
спором, що виникає із трудових
правовідносин.

З врахуванням викладених обставин
справи, суд вбачає наявність
спричинення Позивачу моральної шкоди,
яку їй повинен відшкодувати Відповідач
ПАТ "Криворізький залізорудний
комбінат", як власник підприємства, яке
не створило працівнику безпечні умови
праці, що підтверджується актом форми
П-4 від 03.04.2013 року, що призвело до
ушкодження його здоров'я на
виробництві, та моральних страждань
потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що
при виконанні трудових обов'язків
здоров'ю Позивача була заподіяна шкода,
вона отримала професійне захворювання,
втратила працездатність в розмірі 20%.
Позивач переносить щоденно фізичний
біль та моральні переживання. При
вказаних обставинах суд вважає, що
наслідками отриманого професійного
захворювання, Позивачеві порушено
звичайний життєвий ритм, нормальні
життєві зв'язки, у зв'язку з чим остання
переносить моральні страждання та
переживання.

Беручи до уваги, що обставини,
викладені в позові, знайшли
документальне підтвердження,
встановлений факт спричинення
моральної шкоди, суд вважає, що
заподіяна моральна шкода підлягає
компенсації з урахуванням вимог та
заперечень.

Оцінивши в сукупності всі докази у
справі, суд вважає доведеним
спричинення Відповідачем ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат"
Позивачеві шкоди здоров'ю, провину
відповідача в її спричиненні та
причинно-наслідковий зв'язок між
винною поведінкою відповідача та
настанням у Позивача негативних
наслідків, а звідси й завдання йому
моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування
моральної шкоди, в рамках заявлених
позовних вимог, з врахуванням
встановлених судом обставин характеру
спричиненої шкоди, тривалість часу
роботу в умовах фізичного
перевантаження на
підприємстві-Відповідача (21 рік),
ступеню втрати працездатності та
виходячи з міркувань розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає можливим стягнути на його
користь з ПАТ "Криворізький
залізорудний комбінат" - 8000,00 гривень,
що буде відповідати тим стражданням і
переживанням, які Позивач переживав
протягом тривалого часу та які
переносить на теперішній час.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди,
що підлягає стягненню з відповідача,
суд виходить із того, що вина
Відповідача у спричинені моральної
шкоди доведена, тривалість трудових
відносин, що мали місце між сторонами у
справі, ступінь втрати працездатності
і Відповідач має нести
відповідальність за не створення
безпечних умов на робочому місці.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" Позивач звільнений від
сплати судового збору. Відповідно до ч.
3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008
від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК
України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України,
ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" () на користь
ОСОБА_4, на відшкодування моральної
шкоди, завданої професійним
захворюванням 8000,00 (вісім тисяч) грн..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" () на користь
держави судові витрати у розмірі, у
розмірі 243,60 (двісті сорок три грн.
60коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з часу його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення складено 17 жовтня
2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна