У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_3 на дії
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Титарчука
Миколи Олеговича за касаційною скаргою
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції на ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду зі скаргою, в якій просила суд
визнати дії старшого державного
виконавця Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Титарчука М.О. незаконними та
зобов'язати його закінчити виконавче
провадження № 25601037 та
виконавче провадження № 25603434 із
наслідками завершення виконавчого
провадження, передбаченими ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 27 січня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 27 лютого
2014 року ухвалу суду першої
інстанції скасовано та постановлено
нову ухвалу про задоволення скарги.
Визнано дії старшого державного
виконавця Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Титарчука М.О. неправомірними.
Зобов'язано старшого державного
виконавця Деснянського відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Титарчука М.О. вчинити дії щодо
завершення виконавчих проваджень ВП №
25601037 та ВП № 25603434 у відповідності до
Закону України «Про виконавче
провадження».

У касаційній скарзі Деснянський відділ
ДВС Чернігівського міського
управління юстиції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
залишити в силі ухвалу суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції, виходив із того, що
державний виконавець діяв відповідно
до вимог п. 7 ч. 1 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження», який не передбачає
зняття арешту та скасування інших
заходів примусового виконання,
оскільки борг боржником не погашено,
виконавчий збір не сплачено.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та постановляючи нову ухвалу
про задоволення скарги, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у державного виконавця були всі
підстави для винесення постанови про
закінчення виконавчих проваджень
відповідно до приписів
п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» та зняття
арешту з майна ОСОБА_3 у відповідності
до положень ст. 50 даного Закону.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки такий не
ґрунтується на матеріалах справи,
нормах матеріального та
процесуального права.

Судом установлено, що у Деснянському
відділі ДВС Чернігівського міського
управління юстиції перебували на
виконанні виконавчі провадження про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 1 166 741 грн. 68 коп.
(виконавче провадження № 25601037) та 910
грн. (виконавче провадження № 25603434). У
межах цих виконавчих проваджень
державним виконавцем було накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону його відчуження, постановою
ВП № 25601037
накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно. 25 жовтня 2011 року також
постановою державного виконавця № 402/13
залучено співробітників ДАІ м.
Чернігова для затримання Chevrole Evanda LF69Z,
2005 року випуску, що належить ОСОБА_3

20 листопада 2012 року державним
виконавцем винесено постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі
п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» та надано строк
для повторного пред'явлення виконавчих
документів до 20 листопада 2013
року (а. с. 19).

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до державного виконавця із заявою про
закінчення виконавчого провадження,
зняття арешту з майна та скасування
постанови від 25 жовтня 2011 року про
залучення співробітників ДАІ м.
Чернігова (а. с. 2).

Головний державний виконавець ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Титарчук М.О. відмовив
скаржниці у задоволенні її заяви на
підставі ст. ст. 50, 60 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку з
відсутністю підстав для зняття арешту
з майна (а. с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України у
разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Апеляційний суд не звернув уваги, що
норми вказаної статті передбачають
закінчення виконавчого провадження зі
зняттям арешту у випадку повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, а не у випадку повернення
виконавчого документа стягувачу, як
зазначено у постанові від 20 листопада
2012 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку, що
правові підстави для задоволення
скарги відсутні, апеляційним судом
скасовано законну і обґрунтовану
ухвалу суду першої інстанції та
постановлено нову ухвалу з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
тому ухвала суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню із залишенням у
силі помилково скасованої ухвали суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 27 лютого
2014 року скасувати, ухвалу
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 27 січня 2014 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко