РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом В.Доброньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15. Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Разом з тим спільне життя з відповідачем з об'єктивних причин, зумовлених різними поглядами на життя, не склалося. Фактично, на сьогоднішній день шлюбні відносини між сторонами припинені, з часу народження дитини позивач та відповідач проживають окремо, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить взаємним інтересам та інтересам дитини. Спільне господарство не ведеться, спору щодо проживання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишається з матір'ю, - не має. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

На підставі наведеного позивач просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований виконкомом В.Доброньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.08.2012 року, актовий запис № 15; малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір'ю; стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно з дня подачі заяви до суду в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, від представника відповідача - ОСОБА_5 надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнаються частково, а саме щодо розірвання шлюбу відповідач визнає, що стосується стягнення аліментів заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 11 серпня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом В.Доброньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.11.2013 р., виданого виконавчим комітетом Великодобрянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Україна, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №85, народився - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого зазначено - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно копії довідки №2414 від 01.07.2014 р. виданої Великодобрянською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем - ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Згідно довідки про середню заробітну плату №864 від 05.12.2014 р. виданої ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Лімітед», встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді напаювальника, середньоденна заробітна плата відповідача складає 115,45 гривень. За період з червня 2014 року по листопад 2014 рокунарахована заробітна плата складає всього 21127,92 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2014 - 30.06.2014 р. становить 1286 грн.

Згідно ст. 12 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - становить 1032 грн.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.

Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. (ст. 191 СК України).

Позивач просить стягнути аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно, суд бере до уваги при визначенні розміру аліментів те, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний та стабільний дохід, та приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів відповідно до ст. 183 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з моменту письмового звернення позивача до відповідача, а саме з 27.10.2014 р. до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків, відсутність у відповідача інших дітей, стан його здоров'я, матеріальне становище відповідача та позивача, те, що відповідач позов в цій частині визнав частково, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує щомісячно заробітну плату, тобто має стабільний дохід, суд вважає, що з ОСОБА_2, слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, а спільну дитину - ОСОБА_4 слід залишити на виховані та проживанні позивача, тобто в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 57-59, 61, 62, 174, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112, 113, 160, 180-182, 184 СК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від 11 серпня 2012 року, який був зареєстрований виконкомом В.Доброньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 15- розірвати.

Малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця М.Добронь Ужгородського району Закарпатської області, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця М.Добронь Ужгородського району Закарпатської області на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.