АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 04 вересня 2014 року в справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у червні 2014 року ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»,
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
в якому просило стягнути з останньої на
його користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 104 823,36
доларів США, що еквівалентно 1 219 095, 67
грн. та пеню у розмірі 4 450 173, 22 грн.,
посилаючись на те, що відповідач
порушила умови договору.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 04.09.2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
за період з 01.08.2008 року по 12.06.2014 року за
основною сумою кредиту - 95 410, 66 доларів
США, відсотки за користування кредитом
- 9 412, 70 доларів США, що еквівалентно 1 219
095, 67 грн. та пеню за прострочення
виконання зобов'язань - 111 000 грн.. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено. Вирішено питання щодо
стягнення судових витрат.

Справа № 756/8657/14-ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/13074/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Шумейко О.І.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові в повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не врахував, що розрахунки
заборгованості, надані банком зроблено
поза межами трирічного строку позовної
давності. У матеріалах справи відсутні
докази щодо курсу валют, з яких виходив
суд при визначенні гривневого
еквіваленту заборгованості та пені.
Вважає також, що суд безпідставно
відхилив її клопотання про відкладення
розгляду справи через хворобу. Крім
того, позов задоволено частково, а
судовий збір з неї стягнуто у повному
обсязі без урахування пропорційності
задоволених вимог.

У судовому засіданні апелянт та її
представник ОСОБА_5 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Представник позивача Борщ Д.В. просила
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
ML-005/145/2008, за умовами якого банк надав
відповідачу кредит у сумі 92 000 доларів
США для придбання нерухомого майна,
строком до 01.08.2035 року, зі сплатою 4,25 %
річних + FIDR.

Сторони кредитного договору підписали
додаток № 1 «Графік платежів», в якому
погодили суми платежів по кредиту на
весь розрахунковий період.

27.11.2009 року між сторонами було укладено
додатковий договір до кредитного
договору, за умовами якого
позичальнику наданий транш у сумі 3 531,29
доларів США для погашення прострочених
та строкових процентів та викладено у
новій редакції «Графік платежів».

Також у положеннях додаткового
договору сторони погодили, що у період
з 01.12.2009 року по 01.03.2010 року для
розрахунку процентів за користування
кредитом використовується фіксована
процентна ставка у розмірі 6,5 % річних, у
період з 01.03.2010 року до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором встановлюється
плаваюча процента ставка - 4,7 % річних +
FIDR.

01.06.2011 року між сторонами було укладено
додатковий договір № 5 до кредитного
договору, відповідно до якого внесені
зміни до розмірів процентної ставки за
користування кредитом, а саме: у період
з 01.06.2011 року по 01.11.2011 року для
розрахунку процентів за користування
кредитом використовується фіксована
процентна ставка у розмірі 6,5 % річних, а
у період з 01.11.2011 року до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором встановлюється
плаваюча процента ставка - 6, 22 % річних +
FIDR.

Також сторонами кредитного договору
погоджено «Графік платежів» у новій
редакції.

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 27.06.2012 року ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» набуло право
вимоги за кредитним договором від
01.08.2008 року № МL-005/145/2008, укладеним з
ОСОБА_1.

11.02.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
направило відповідачу досудову вимогу
про погашення заборгованості за
кредитним договором, в якій
позичальнику запропоновано достроково
погасити суму кредитної
заборгованості та процентів за
користування кредитними коштами, яка
була отримана ОСОБА_1 14.02.2014 року.

Станом на 12.06.2014 року заборгованість
відповідачки по кредитному договору
становить 104 823,36 доларів США, у тому
числі 95 410,66 доларів США -
заборгованість за основною сумою
кредиту, 9 412,70 доларів США - несплачені
проценти за користування кредитом та
пеня за прострочення виконання
зобов'язання у сумі 4 450 173,22 грн..

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за кредитом
та процентами за користування
кредитними коштами, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
виконав взяті на себе зобов'язання, а
відповідач протягом усього часу
користування кредитними коштами,
неналежним чином договірні
зобов'язання виконувала несвоєчасно та
не у повному обсязі сплачувала
щомісячний платіж, а з лютого 2012 року
взагалі припинила сплату будь - яких
платежів по кредитному договору.
Зменшуючи розмір пені, суд виходив з
того, що пеня за прострочення виконання
зобов'язання, нарахована позивачем, у
чотири рази перевищує розмір
заборгованості відповідача за
основною сумою кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що позичальник порушила
умови договору кредиту щодо
щомісячного погашення заборгованості
по кредиту (проценти за користування
кредитними коштами) відповідно до
графіку погашення та ці обставини
апелянтом не заперечуються.

Оскаржуючи розмір заборгованості
апелянт будь - яких розрахунків не
навела, доказів сплати нею інших сум,
ніж ті, що зазначені у виписці з
особового рахунку не надала,
клопотання про призначення судової
бухгалтерсько - економічної експертизи
не заявляла.

Оскільки позичальником порушено умови
договору щодо своєчасного та у повному
обсязі внесення щомісячних платежів
відповідно до графіку погашення
кредиту суд першої інстанції дійшов
правильних висновків про те, що вимоги
як про стягнення заборгованості, так і
про дострокове стягнення всієї суми
кредиту є законними та обґрунтованими.

Доводи представника апелянта про те, що
ст. 1050 ЦК України передбачено лише
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, проте не
передбачено обов`язку позичальника
повернути ці кошти не ґрунтуються на
вимогах закону та суперечать умовам
кредитного договору.

Курс гривневого еквіваленту до валюти
кредиту зазначено у розрахунку
заборгованості та такий курс складав -
11,631239, а тому доводи апеляційної скарги
про те, що суд задовольнив позов не
перевіривши співвідношення курсу
валют суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею своо боргу
або іншого обов`язку.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що до 04.01.2012 року відповідач
визнавала заборгованість та частково
її погашала, а відтак позов заявлено у
межах позовної давності та доводи
апеляційної скарги про те, що суд
стягнув заборгованість поза межами
позовної давності колегія суддів
вважає безпідставними.

Суд першої інстанції керуючись
вимогами с. 3 ст. 551 ЦК України зменшив
розмір пені та таке зменшення
апелянтом не оскаржується.

Незважаючи на те, що позов задоволено
частково сума стягнення є такою, що
судовий збір підлягає обмеженню трьома
мінімальними заробітними платами
станом на 01.01.2014 року та такий збір
складає 3 654 грн. А тому доводи
апеляційної скарги про те, що суд мав
стягнути судовий збір пропорційно
задоволеної частини вимог суперечать
положенням п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір».

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 04 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді