РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02.12.2014 р. Франківський районний суд
м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Матвієнко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ КБ»Надра»,3 особи
Франківського ВДВС Львівського МУЮ про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя,-

в
с т а н о в и в

позивачка звернулась до суду з позовом
про визнання нерухомого майна спільною
сумісною власністю подружжя і
виключення його із актів арешту та
опису, посилаючись на те,що з
відповідачем перебуває у шлюбі з 21.11.1998
року, який зареєстрований відділом
реєстрації актів громадянського стану
Львівського міськвиконком, актовий
запис № 2358 у книзі реєстрації актів про
одруження. Під час шлюбу, у 2006 році
відповідач отримав одно кімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до ч. 1 ст.
62 Сімейного кодексу України зазначає,
що дана квартира за час шлюбу істотно
збільшилася у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та її
грошових затрат, а тому відповідно до
заяви про уточнення та зменшення
позовних вимог від 14.11.2014 року, просить
суд визнати вказану квартиру спільною
сумісною власністю їхнього подружжя та
визнати її власницею ? цієї квартири.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надавши пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просить
задовольнити позов.

Представник третьої особи -
Франківського відділу ДВС ЛМУЮ у
судовому засіданні повідомив суду, що у
прийнятті рішення покладається на
розсуд суду та проти задоволення
позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2.у судове засідання
не з'явився, подав заяву про визнання
позовних вимог та розгляд справи у
його відсутності.

Представник відповідача ПАТ
«Комерційний банк «Надра» в судове
засідання не з'явився, подав заяву про
те, що при прийнятті рішення
покладається на розсуд суду та просить
слухати справу без його участі.

Враховуючи викладене, відповідно до
ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе
проводити розгляд справи у відсутності
відповідачів на підставі наявних
доказів, які вважає достатніми,з
постановленням заочного рішення
згідно ст..224-226 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
у шлюбі з ОСОБА_2 з 21.11.1998 року, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серія НОМЕР_1. Від спільного
шлюбу у сторін народилось двоє дітей.

У 2006 році ОСОБА_2 отримав однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
копією витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно виданого
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.08.2008 року за № 19890074
та витягу з протоколу № 37 від 31.03.2005
року спільного засідання профкому та
правління ВАТ фірма «Галбуд».

Факт проживання позивачки у зазначеній
квартирі підтверджується довідкою,
виданою ЛКП «Магістральне» за вих. № 1314
від 30.08.2012 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України
одним із способів захисту прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ч.1 ст.60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один
із них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 62 СК України
передбачено, якщо майно дружини,
чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представником
позивача подано копії актів виконаних
робіт, а саме: акт від 12.11.2007 року,
укладений між ПП «Орхідея 2001» та
ОСОБА_1, щодо проведення будівельних
робіт на суму 7 500, 00 грн.; акт від 29.11.2007
року, укладений між ПП «Орхідея 2001» та
ОСОБА_1, щодо проведення будівельних
робіт на суму 10 600, 00 грн.; акт від 27.03.2008
року, укладений між ПП «Порука-Львів»
та позивачкою, щодо проведення
будівельних робіт на суму 5 527, 00 грн.;
Видаткова накладна № 62 від 30.08.2007 року
на придбання будівельних матеріалів
позивачкою на загальну суму 4 572, 34 грн.,
що підтверджує факт проведення
позивачкою ОСОБА_1 ряду будівельних
робіт, що суттєво збільшило вартість
спірної квартири.

Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК України, можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя,
може бути віднесено до спільної
сумісної власності укладеною при
реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Враховуючи те що, за період спільного
проживання з моменту отримання спірної
квартири позивачка особисто збільшила
вартість квартири, що є предметом
позову, то в даному випадку до питання
визнання спільної сумісної власності
слід застосувати норму ч. 1 ст. 62 СК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню, а
тому суд враховуючи дану норму, вважає,
що обставина, щодо збільшення у своїй
вартості спірної квартири є
встановленою.

Таким чином, з огляду на те, що
внаслідок зусиль позивача та затрат її
грошових коштів квартира АДРЕСА_1,
значно збільшилася у своїй вартості,
суд вважає,що вказану квартиру слід
визнати спільною сумісною власністю
подружжя.

Відповідно до ст..370 ЦК
України,співвласники мають право на
виділ в натурі частки із майна,що є у
спільній сумісній власності.У разі
виділу вважається,що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними,якщо інше
не встановлено домовленістю між
ними,законом або рішенням суду.Отже,
позивачка є власником 1/2ідеальної
частки спірної квартири.

За наведених обставин позовні вимоги
підставні та підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215,
218,224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

позов задоволити.

Визнати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати ОСОБА_1 власником ?
ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
М.І.Гулієва