Справа № 740/4619/14
Провадження № 2/740/1469/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року

м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі :

головуючого - судді
Марченка М.М.

при секретарі Заколодній
Ю.О.

з участю представника
позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Ніжина цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Ніжинської міської ради та
ОСОБА_5 про набуття права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю , -

в с т а
н о в и в :

20.10.2014 року за вх. № 14116
ОСОБА_3 звернулась в суд з
позовом до Ніжинської міської ради
Чернігівської області та ОСОБА_5 про
набуття права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю. В позові ОСОБА_3
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 72
років померла ОСОБА_6. Внаслідок смерті
відкрилася спадщина на належне їй
майно у вигляді 3/4 часток житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в м.
Ніжині Чернігівської області. За життя
спадкодавиця розпорядилася своїм
майном, склавши заповіт, відповідно до
якого все своє майно заповіла на її
користь. Вона спадщину прийняла шляхом
подачі заяви про її прийняття до
Ніжинської міської державної
нотаріальної контори та оформила її
належним чином. 06 грудня 2010 року
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом та 08 грудня 2010
року прийнято рішення про державну
реєстрацію права на спадкове майно на
3 / 4 частки будинку АДРЕСА_2, міста
Ніжина, Чернігівської області.
Спадкоємці, що мають право на
обов'язкову частку у спадщині відсутні,
оскільки спадкодавиця у шлюбі не
перебувала, дітей не мала, а її батьки
померли задовго до її смерті. Цей
будинок 1908 року забудови. Його
забудовником була ще баба
спадкодавиці, після смерті якої, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 5 лютого 1969 року право
власності на вказану нерухомість
перейшло до матері спадкодавиці
ОСОБА_7. А остання за життя склала
заповіт, відповідно до якого належний
їй будинок в цілому заповіла на користь
чоловіка ОСОБА_8 - 1/2 частку, дочки
ОСОБА_6 - 1/4 частку та онуки ОСОБА_5 - 1/4
частку. ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у віці 63
років, померла ОСОБА_7 і спадщину
прийняли та оформили належним чином
всі вищевказані спадкоємці за
заповітом. Цей факт підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 27 вересня 1976 року,
державну реєстрацію права на яке
здійснено 14 жовтня 1976 року. Таким чином,
з жовтня 1976 року відповідачка є
власником 1/4 частки спільного майна. На
момент оформлення спадщини їй було
лише 5 років, оскільки відповідачка 1970
року народження. Спадщину в її
інтересах оформляла рідна тітка
ОСОБА_6, яка в свою чергу, була рідною
сестрою матері відповідачки ОСОБА_9.
Однак своїм майном відповідачка не
цікавиться і не утримує його. У цьому
будинку вона ніколи не проживала і не
мала реєстрації за цією адресою.
Відповідачка народилася у Литві і
проживала там до моменту смерті своїх
батьків. На момент звернення до суду
місце проживання

відповідачки невідоме. Після смерті
рідної сестри, ОСОБА_9, яка померла у 1990
році і була привезена і похована, за її
волею, у м.Ніжині та батька, ОСОБА_8, якій
помер у 1994 році і також похований
у м.Ніжині біля дочки і дружини,
спадкодавиця

залишилася проживати у спірному
будинку одна та мала право власності
на 3 / 4 частки будинку. На той час вона
працювала головним бухгалтером на
швейній фабриці і товаришувала із її
матір'ю. У 2000 році спадкодавиця
занедужала і потребувала сторонньої
допомоги. На її прохання, вона
доглядала за нею і допомагала їй по
господарству, а з 2004 року взагалі
проживала разом з нею у спадковому
будинку. З моменту спільного
проживання спадкодавиця вирішила
розпорядитися своїм майном і 6 липня 2004
року склала заповіт на її користь.
Після смерті спадкодавиці вона
поховала її, відбула поминальні обряди
та залишилася проживати у цьому
будинку та безперервно продовжує
володіти ним в цілому до теперішнього
часу. Вона самостійно утримує спірну
нерухомість з моменту смерті
спадкодавиці, сплачує комунальні
послуги і користується земельною
ділянкою під будинком та городом. Крім
того вона власними коштами зробила
поточний ремонт цього будинку,
відновила грубу для опалення, замінила
всю електропроводку у будинку,
поклеїла шпалери та відремонтувала
ґанок, дерев'яні ворота та вбиральню.
Цей будинок 1908 року забудови і потребує
негайного капітального ремонту,
особливо даху, якій руйнується з кожним
днем. Вона вирішила зробити
реконструкцію опалювальної системи,
проте газопостачальна організація їй
відмовила за відсутності згоди іншого
співвласника, місце перебування якого
їй невідоме. Крім того, вона має намір
приватизувати земельну ділянку під
будинком та городом, але також за
відсутності співвласника спільного
майна та її згоди на це вона не може
цього зробити. Вона вважає, що набула
права власності на 1 / 4 частку цього
майна за набувальною давністю,
оскільки добросовісно заволоділа
будинком в цілому, в тому числі і
часткою майна, що належить
відповідачці та продовжує відкрито та
безперервно володіти чужим нерухомим
майном більше 10 років, з урахуванням
всього часу, протягом якого володіла
цим майном спадкодавець, спадкоємцем
якої є вона. Вона власними силами
утримує будинок в цілому, сплачує
земельний податок та послуги з
енергопостачання, газопостачання та
водопостачання, встановила нові вхідні
двері та користуюся земельною ділянкою
біля будинку. Але змушена звертатися до
суду і у судовому порядку просити суд
визнати за нею право власності на чуже
нерухоме майно за набувальною
давністю, оскільки набуття права
власності за набувальною давністю не
можливо вирішити в позасудовому
порядку. Спору щодо володіння та
користування зазначеною нерухомістю
не має. На вказане майно ніхто не
претендує. Відповідач майном не
цікавиться з 1976 року. Іншого шляху
оформити зазначену нерухомість у неї
немає. Позов пред'явлено за
місцезнаходженням майна відповідача в
силу ст. 110 ЦПК України, оскільки місце
реєстрації проживання чи перебування
відповідача на момент звернення до
суду їй невідоме. Просить визнати за
нею ОСОБА_3 право власності на 1/4
частку житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_3 в м.Ніжині
Чернігівської області за набувальною
давністю.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала,
просила його задовольнити та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частку житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_3 в м.Ніжині
Чернігівської області за набувальною
давністю.

Представник відповідача Ніжинської
міської ради ОСОБА_2 позов
визнала і не заперечувала
визнати за ОСОБА_3 право власності на
1/4 частку житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого по АДРЕСА_3 в м.Ніжині
Чернігівської області за набувальною
давністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, яка про час і місце
судового засідання повідомлена
належним чином, про що свідчить
оголошення в газеті «Деснянська
правда» № 40 (28453) від 20 листопада 2014
року про виклик в судове засідання на
27 листопада 2014 року на 09 год. 00 хв. в
якості відповідача. Заяви до суду про
відкладання розгляду справи не
подавала і не повідомила суд про
причини своєї неявки.

Суд вважає можливий розгляд справи
без нез'явившогося відповідача
ОСОБА_5, яка про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином
шляхом оголошення в газеті та
винести рішення на підставі наявних
доказів у справі.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню із
слідуючих підстав.

Як вбачається із свідоцтва про
право на спадщину по заповіту від 27
вересня 1976 року за р. № 3090 після
смерті ОСОБА_7 отримали в спадщину
житловий будинок за адресою м. Ніжин,
АДРЕСА_4: ОСОБА_6 1 / 4 частку, ОСОБА_8 1 / 2
частку, ОСОБА_5 1 / 4 частку. Вказані
частки були зареєстровані за ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та ОСОБА_5.в Ніжинському МБТІ в
книзі № 20, реєстровий № 5410 від 14
жовтня 1976 року.

На підставі договору довічного
утримання, посвідченого Ніжинською
державною нотаріальною конторою
Чернігівської області 21 вересня 1993
року за реєстровим № 2-2062,
зареєстрованого в Ніжинському МБТІ 28
червня 1995 року в реєстраційній
книзі за № 5640 ОСОБА_6 стала власником
1 / 2 частки будинку АДРЕСА_5 міста
Ніжина Чернігівської області.

Із заповіту від 06 липня 2004 року
вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаюча в м. Ніжині, АДРЕСА_6 на
випадок своєї смерті все своє майно
заповіла ОСОБА_3.

В копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 72 років в
місті Ніжині Чернігівської області.

В копії свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від шостого
грудня 2010 року зазначено, що
спадкоємницею зазначеного в заповіті
майна ОСОБА_6 є ОСОБА_3. Спадщина, на
яку видано це свідоцтво складається
з 3 / 4 часток житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, що знаходиться в місті
Ніжині, по АДРЕСА_7.

В довідці Ніжинського МБТІ від 15
жовтня 2014 року № 1039 зазначено, що
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_8, міста Ніжина зареєстровано
за: ОСОБА_5 1 / 4 частки на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом видане Ніжинською
державною нотаріальною конторою 27.09.1976
року за р.№ 3090, ОСОБА_3 3 / 4 частки на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом видане
Ніжинською міською державною
нотаріальною конторою 06.12.2010 року за
р. № 1-2093.

З довідки вуличного комітету № 28
міста Ніжина від 30 жовтня 2014 року за
№ 3006 вбачається, що за адресою місто
Ніжин, АДРЕСА_9 була зареєстрована до
моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року
ОСОБА_6. А згідно будинкової книги у
даному будинку не була зареєстрована
ОСОБА_5.

Допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_12 показали, що відповідач
ОСОБА_5 ніколи в будинку АДРЕСА_10
міста Ніжина не проживала, а вказаним
будинком користувалась і володіла
ОСОБА_6, яка проживала сама. В 2000 році
ОСОБА_6 занедужала і потребувала
сторонньої допомоги, яку їй надавала
позивач ОСОБА_3 З 2004 року ОСОБА_3
стала проживати з ОСОБА_6, яка їй
заповіла свій будинок. В 2009 році
ОСОБА_6 померла і ОСОБА_3 успадкувала
після ОСОБА_6 будинок АДРЕСА_11, міста
Ніжина, яким користується та володіє.

В ст. 344 ЦК України
зазначено: ч.1. Особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Ч.2. Особа, яка
заявляє про давність володіння, може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

При цьому п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
встановлено, що правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України
набрав чинності з 01 січня 2004 року,
норми ст. 344 ЦК України поширюються
на правовідносини, що виникли з 01 січня
2004 року, а отже визнати право власності
за набувальною давністю суд може не
раніше 01 січня 2011 року.

Набувальна давність
поширюється на випадки фактичного
безперервного володіння чужим майном.

Для набуття права власності на
таке майно володілець має звернутися у
суд із заявою про визнання за ним право
власності, що виникло внаслідок спливу
набувальної давності. В разі винесення
судового рішення, яким така заява
задоволена, та набранням таким
рішенням законної сили і є підставою
для виникнення права власності на таке
майно. Слід зазначити, що право
власності на нерухоме майно виникає
саме з моменту державної реєстрації. А
вказане спірне майно 1 / 4 частка
зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5
14 жовтня 1976 року.

Так, згідно із ст. 344 ч.4 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду.

Право власності (ч.ч.1,2 ст. 328
ЦК України) набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

З урахуванням всього
вищевикладеного, суд приходить до
переконання, що існують обставини, які
є підставою для визнання за позивачем
ОСОБА_3 права власності на вище вказане
нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні
спадкодавець ОСОБА_6, яка мала право
власності 3 / 4 частки користувалась і
володіла всім будинком АДРЕСА_12 міста
Ніжина Чернігівської області більше
десяти років до часу своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а після смерті
спадкодавця позивач ОСОБА_3 06 грудня
2010 року прийняла спадщину 3 / 4 частки
зазначеного спадкового будинку та
продовжує користатись і володіти
всім спадковим будинком. Отже
спадкодавець ОСОБА_6 та спадкоємець
позивач ОСОБА_3, яка приєднала до часу
свого володіння увесь час, протягом
якого цим майном володіла
спадкодавець ОСОБА_6, чиїм спадкоємцем
вона є, добросовісно та безперервно
володіють та відкрито користуються
спірним житловим будинком, доглядають
за ним та утримують його більше
десяти років.

Суд вважає можливим позов
задовольнити та визнати за ОСОБА_3
право власності на 1 / 4 (одну
четверту) частку житлового будинку з
господарськими будівлями та
спорудами, розташованого по АДРЕСА_13 в
місті Ніжині Чернігівської області
за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 344 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України,
суд -

в
и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1 / 4 (одну четверту)
частку житлового будинку з
господарськими будівлями та
спорудами, розташованого по АДРЕСА_13 в
місті Ніжині Чернігівської області
за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя