У х в а л а

іменем україни

26 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Писаної
Т.О.,Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Виконавчого комітету
Житомирської міської ради, третя особа
на стороні відповідача - Комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 11» Житомирської міської ради, про
визнання права користування житловим
приміщенням на умовах житлового найму,
за касаційною скаргою Виконавчого
комітету Житомирської міської ради на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 12 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що їй, як
працівнику Комунального підприємства
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№11» Житомирської міської ради (далі −?
КП «ВЖРЕП № 11»), листом Виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
19 лютого 2002 року № 18/4351 було надано
дозвіл на проживання в кімнаті АДРЕСА_1.
Листом Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 09 червня
2006 року № 25/х-1149 термін проживання було
продовжено на шість місяців, а рішенням
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 19 грудня 2012 року № 542
термін проживання було продовжено ще
на один рік.

З 1994 року ОСОБА_6 перебуває у черзі на
отримання житла та більше десяти років
пропрацювала двірником у КП «ВЖРЕП №
11».

Ураховуючи те, що вона тривалий час
проживає з сім'єю у спірному житловому
приміщенні, оплачує комунальні послуги
та здійснює поточний ремонт, а
відповідач відмовляється оформити її
право на постійне проживання на умовах
житлового найму, просила суд позов
задовольнити.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 12 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 27 січня 2014 року, позов
ОСОБА_6 задоволено.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет
Житомирської міської ради просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи свої доводи
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, погодився з
висновками суду першої інстанції про
те, що оскільки ОСОБА_6 не забезпечена
належним житловим приміщенням, більше
10 років працювала двірником у КП «ВЖРЕП
№ 11» і їй не виділялось службового
приміщення, сплачує належні платежі
щодо утримання наданого їй для
проживання приміщення, а тому ОСОБА_6
має право користування ним на умовах
договору найму.

Такий висновок судів є правильним,
відповідає фактичним обставинам
справи та нормам матеріального права,
які правильно застосовані з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 16
вересня 1993 року по 20 травня 2004 року
працювала двірником у КП «ВЖРЕП № 11» (а.
с. 20).

Листом Виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 19 лютого
2002 року № 18/4351 було надано дозвіл на
проживання в кімнаті АДРЕСА_1 як
працівнику КП «ВЖРЕП № 11». Листом
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 09 червня 2006 року №
25/х-1149 термін проживання було
продовжено на шість місяців, а рішенням
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 19 грудня 2012 року № 542
термін проживання було продовжено ще
на один рік (а. с. 125−?127).

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 21 травня 2013 року
було скасоване рішення Житомирської
міської ради від 23 липня 2008 року № 537 в
частині включення кімнати, яку займає
ОСОБА_6, до фонду житла для тимчасового
проживання громадян, а тому суди дійшли
обґрунтованого висновку, що спірна
кімната не належить до маневрового
відселенського фонду.

Отже, за наведених обставин суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильних висновків про те, що ОСОБА_6
має право користування спірним
житловим приміщенням на умовах
договору найму.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржувані судові
рішення відповідають вимогам закону й
підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Житомирської міської ради відхилити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 12 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
А.О. Леванчук А.В. МаляренкоТ.О. Писана
Г.В. Юровська