У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Готри Т.Ю., Боднар О.В.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 10 жовтня 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовував тим, що 27.11.2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, було
укладено кредитний договір, згідно
якого останній отримав кредит в сумі
3130,59 грн. під 12 % річних.

Своїх зобов'язань за кредитним
договором відповідач не виконував
належним чином, внаслідок чого
утворилася заборгованість на загальну
суму 21 809,88 грн., яку і просив з стягнути
з ОСОБА_2

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду від 10.10.2013 року закрито
провадження по даній справі в частині
позовних вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
станом на 12.06.2009 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 10.10.2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 1218,64 грн.,
в тому числі заборгованість по
відсоткам в розмірі 18,28 грн.,
заборгованість по комісії в розмірі
200,36 грн. та пеню в розмірі 1000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування скарги зазначає, що
25.02.2010 року Мукачівським міськрайонним
судом вже ухвалювалося рішення про
стягнення з нього заборгованості за
даним кредитним договором. Вважає, що
по даній справі позивач повторно
звернувся з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
а тому є підстави для закриття
провадження по справі.

Також дане рішення оскаржено в
апеляційному порядку ПАТ КБ
«ПриватБанк», який в апеляційній
скарзі просить змінити рішення
Мукачівського міськрайонного суду в
частині зменшення стягнення пені та
стягнути з відповідача пеню в розмірі 15
747,20 грн. На обґрунтування скарги
зазначає, що суд неправильно
застосував ч.3 ст. 551 ЦК України,
оскільки розмір неустойки може бути
зменшено за одночасної наявності обох
умов, що вказані у даній нормі. В даному
випадку суд не навів істотних обставин,
що мають значення для зменшення
розміру неустойки, відповідач не
клопотав про зменшення суми неустойки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи і підстави
апеляційних скарг, вважає що вони
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір,
згідно якого останній отримав кредит
на суму 3130,59 грн. під 12% річних.

ОСОБА_2 порушив взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого виникла заборгованість.

Заочним рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 25.02.2010 року вже
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за даним
кредитним договором станом на 12.06.2009
року (а.с.49).

За таких обставин суд обґрунтовано
закрив провадження по даній справі в
частині позовних вимог щодо стягнення
заборгованості станом на 12.06.2009 року на
підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
зважаючи на наступне.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що вищезазначене заочне рішення
від 25.02.2010 року виконано, а тому позивач
правомірно нараховував відсотки,
комісію та пеню на суму заборгованості
після ухвалення даного рішення і
позовні вимоги в цій частині не є
тотожними позовним вимогам ПАТ КБ
«ПриватБанк» по справі, в якій було
ухвалено заочне рішення.

Таким чином підстав для закриття
провадження чи відмови в задоволенні
позовних вимог в цій частині немає, а
відтак апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Стосовно апеляційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» колегія суддів констатує
наступне.

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржується ПАТ КБ «ПриватБанк» лише
в частині зменшення розміру пені, то
колегія суддів перевіряє доводи даної
апеляційної скарги стосовно
законності та обґрунтованості рішення
суду лише в цій частині.

Зі змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України випливає,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З аналізу даної норми слідує, що суд
може зменшити розмір неустойки за
наявності хоча б однієї з двох умов
вказаних в даній нормі. При цьому
невірним є посилання апелянта на те, що
необхідна наявність одночасно двох
умов, оскільки сполучник «та» в даній
нормі не вжитий як сполучних
приєднання (в розумінні «і»), що
свідчить наявність коми перед ним.

Стосовно твердження про відсутність
відповідної заяви ОСОБА_2, колегія
суддів констатує, що відповідачем
подавалася суду заява-клопотання в
якій він вказував про явно завищений
розмір штрафних санкцій і така заява
може розцінюватися судом, як заява про
зменшення розміру неустойки.

За таких обставин, суд першої
інстанції, встановивши, що розмір
неустойки значно перевищує розмір
основного боргу, зменшив неустойку до
1000 грн.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» даного висновку суду
першої інстанції не спростовують та
ґрунтуються на неправильному
розумінні норм матеріального права.

Таким чином суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, дотримався процедури розгляду
справи та вирішив спір у відповідності
з чинним законодавством.

З врахуванням наведеного, апеляційна
скарги гулька С.В. та ПАТ КБ
«ПриватБанк», відповідно до приписів
ст. 308 ЦПК України, підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 10 жовтня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді