Справа № 206/5798/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2014 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Маймур Г.Я,

за участю секретаря:
Сіянко Ю.С.

представника позивача
Шинкаренко С.О.

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
кредитними зобов'язаннями і за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа: ОСОБА_4 про
визнання поруки такою, що припинена та
визнання недійсним додаткового
договору №1 від 21.04.2009р. до договору
поруки № SR-308/192/2008 від 19.08.2008р, суд -

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2013р. позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» звернулося із
позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про
стягнення заборгованості за кредитним
договором на суму 2 472 823грн.03коп.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтував тим, що 19 серпня 2008р. між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк» та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір №ML-308/192/2008 від
19.08.2008р. Відповідно до умов договору,
визначених у п.п.2,3 ч.1, п.п.1.1,1.4,1.5,1.6 ч.2
Кредитного договору, банк надав ОСОБА_4
кредит в іноземній валюті на загальну
суму 42 630доларів США на придбання
нерухомого майна, терміном з 19.08.2008р. до
20.08.2018р. Пунктом 3 ч.1 та п.п.1.4, 1.5 ч.2
Кредитного договору встановлено
зобов'язання боржника здійснювати
щомісячне погашення суми кредиту, що
складається із суми погашення
заборгованості за кредитом та суми
нарахованих процентів на фактичну суму
кредиту за фактичну кількість днів
користування кредиту.

Згідно п.3 ч.1 кредитного договору за
користування кредитними коштами
встановлена плаваюча процентна ставка
в розмірі 5,99% + FIDR за кожен календарний
рік користування кредитом, із
розрахунку 360 днів у році.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4, 19.08.2008р. між банком
та ОСОБА_5 було укладено договір поруки
№SR-308/192/2008 від 19.08.2008р.

В п.п. 1.1, 1.2, 2.1 договору поруки
передбачено, що ОСОБА_5 зобов'язався
нести солідарну майнову
відповідальність перед банком за
виконання в повному обсязі зобов'язань
позичальника за кредитним договором
щодо повернення основної суми кредиту,
відсотків за користування кредитом,
пені за прострочення повернення
кредиту, прострочення сплати відсотків
штрафу за нецільове використання
кредиту. В силу п. 2.2. договору поруки, на
дату укладання договору поруки розмір
боргових зобов'язань, забезпечених
порукою, становить суму 42 630 доларів
США.

Всупереч умовам кредитного
договору, договору поруки, відповідачі
не виконали свої зобов'язання по
поверненню кредиту. Вони не здійснюють
чергові погашення кредиту за
кредитними договорами, чим порушують
взяті на себе зобов'язання, передбачені
умовами кредитного договору та
договору поруки. Внаслідок чого станом
на 17.01.2013р. загальна заборгованість
відповідачів перед ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за кредитним договором
№ML-308/192/2008 від 19.08.2008р. складає 2 472
823грн.03коп, з яких: - заборгованість по
кредиту - 43 833долларів США 27центів, що
дорівнює 350 359грн.33коп; -
заборгованість по відсоткам - 22
555доларів США 91 цент, що дорівнює 180
289грн.39коп; заборгованість по пені - 1
942 174грн.31коп.

На підставі цього, позивач просив
стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5
суму боргу за кредитним договором
№ML-308/192/2008 від 19.08.2008р. в розмірі 2 472
823грн.03коп. та судовий збір в розмірі 3
441грн.

8 жовтня 2013р. ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа: ОСОБА_4, про
визнання поруки такою, що припинена та
визнання недійсним додаткового
договору №1 від 21.04.2009р. до договору
поруки №SR-308/192/2008р. ОСОБА_5 посилався на
те, що не встановлено строку , після
якого порука припиняється.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_5 посилається на те, що
додатковий договір №1 від 21.04.2009р. до
договору поруки №SR-308/192/2008 від 19.08.2008р.
між ОСОБА_5 та ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» не укладався, а підписи від
імені ОСОБА_5 у розділі «Реквізити та
підписи сторін» та внизу першого
аркушу після слів «від поручителя:»
додаткового договору №1 від 21.04.2009р. до
договору поруки №SR-308/192/2008 від 19.08.2008р.
виконано невідомою особою, а тому
просив визнати його недійсним.

В судовому засіданні представник банку
позовні вимоги підтримав , а у
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_5
просив відмовити, посилаючись на те, що
п.2.2. самого договору поруки
передбачено, що порукою забезпечені
боргові зобов'язання в разі зміни їх
суми відповідно до п.2.1. цього договору.
В п.2.1. договору поруки зазначено суть і
строк забезпечення зобов'язань,
зокрема п.п. «а» і «б» - повернення
основної суми кредиту та сплата
відсотків за користування кредитом.
Тобто, вже при підписанні договору
поруки ОСОБА_5, як поручитель надав свою
згоду на зміну розміру як основного
боргу так і відсотків за користування
кредитом. В п.4.1. договору поруки
зазначено, що цей договір набирає
чинності з дати його підписання
сторонами і діє до повного виконання
боргових зобов'язань за кредитним
договором. Кредитним договором
№ML-308/192/2008 від 19.08.2008р, виконання якого
забезпечено договором поруки, в саме в
п.2 ч.1, передбачено дату остаточного
повернення кредиту 20.08.2018р. Тобто
навіть у випадку визнання недійсним
додаткового договору №1 від 21.04.2009р. до
договору поруки №SR-308/192/2008 від 19.08.2008р.
ОСОБА_5 не позбавляється своєї
солідарної відповідальності за
невиконання ОСОБА_4 кредитних
зобов'язань, оскільки основний договір
поруки не є припиненим або недійсним і
ним же вже при його укладанні ОСОБА_5
надав свою згоду на забезпечення
зобов'язань, навіть в разі зміни їх
розміру.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні проти позову «ОТП
Факторинг Україна» заперечувала,
підтримала зустрічні позовні вимоги і
пояснила, що в анкеті ОСОБА_4 зазначено
про її підприємницьку діяльність
протягом 38міс. Курс долару в 2008р. виріс
вдвічі, але ОСОБА_4 мала можливість
сплачувати відсотки. Вона сплатила
щомісячні платежі тільки тричі: у
вересні, жовтні та листопаді 2008р. А
потім зовсім перестала платити. У
квітні 2009р. працівники банку, всупереч
всім інструкціям підписали з ОСОБА_4
додатковий договір №1 до кредитного
договору, згідно якого тричі
змінювалося нарахування відсотків, а
також видали ОСОБА_4 на підставі заявки
додаткову суму тіла кредиту у розмірі
1670доларів США27центів без згоди
поручителя ОСОБА_5 В п.3.7 цього
додаткового договору вказано:
підписанням цього додаткового
договору сторони визначили, що
позичальник приймає на себе ризик
виконання умов цього додаткового
договору та кредитного договору при
істотній зміні обставин, якими
керувалися сторони при ухваленні цього
додаткового договору та кредитного
договору. 21 квітня 2009р. ОСОБА_5
відмовився підписувати додатковий
договір до договору поруки від 19.08.2008р,
оскільки в цьому додатковому договору
№1 до договору поруки від 19.08.2008р. було
змінено кредитний договір на кредитний
договір №ML-308/192/2008 від 19.08.2008 укладений
між кредитором та боржником, з усіма
існуючими та майбутніми змінами,
доповненнями і додатками. Без
додаткового договору до договору
поруки сума кредиту не
забезпечувалася.

Відповідач ОСОБА_4 з серпня 2013р. в
судові засідання багаторазово не
з'являлася. Повідомлена була
неодноразово належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, про що
свідчать, розписки, заяви та
повідомлення в газеті( т.2 а.с.100,108,117-118).

За таких обставинах, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в матеріалах доказами, яких на думку
суду достатньо для її об'єктивного
вирішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача
ОСОБА_5, дослідивши письмові докази, що
в матеріалах справи, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню та стягненню солідарно
заборгованості за кредитним договором
із відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5
задовольнити частково.

Судом було встановлено, що між
позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №ML-308/192/2008
від 19 серпня 2008р. на суму 42 630 доларів
США на придбання нерухомого майна
терміном до 20.08.2018р. Банк передав
відповідачці в іноземній валюті
вказану суму. За користування
кредитними коштами встановлена
плаваюча процентна ставка в розмірі 5,99%
із розрахунку 360 днів у році.

Факт отримання ОСОБА_4 42 630 доларів
США підтверджено вказаним договором,
заявкою на видачу готівки, валютним
меморіальним ордером від 19.08.2008р. про
отримання 42 630доларів США тобто 206
461грн.35коп. і відповідач ОСОБА_5 та його
представник в судовому засіданні не
заперечували проти цього(т.1 а.с.8-19,169-176).

Одночасно з укладанням кредитного
договору №ML-308/192/2008 від 19 серпня 2008р.
між позивачем та відповідачем ОСОБА_4,
було укладено договір поруки, згідно
якого ОСОБА_5 зобов'язався відповідати
за повне та своєчасне виконання
боржником його боргових зобов'язань
перед кредитором за кредитним
договором, в повному обсязі таких
зобов'язань. Поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники, що
дає право кредитору звернутися із
вимогою про виконання боргових
зобов'язань як до боржника, так і до
поручителя. Суд не вбачає правових
підстав для припинення договору поруки
ОСОБА_5 від 19.08.2008р.(т.1 а.с.16).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що за вказаним
кредитним договором позивач передав
відповідачу зазначену суму грошових
коштів, про що свідчить кредитний
договір та матеріали цивільної справи.
Отже, вказаний правочин, у розумінні
ст.1054 ЦК України, було укладено.

В силу ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Встановлено, що у 2008р. ОСОБА_4 частково
виконувала договірні зобов'язання.

Враховуючи той факт, що відповідач
ОСОБА_4 дотепер неналежно виконує свої
обов'язки з повернення кредиту та
відсотків за ним, таке невиконання
(неналежне виконання) є порушенням її
зобов'язань у розумінні наведеної
норми.

Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_4
неналежно виконує свої обов'язки за
кредитним договором, що полягає у
фактичному припиненні сплати за ним,
суд вважає позовні вимоги про
дострокове стягнення кредитних коштів,
заборгованості по відсоткам та пені є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Частиною першою ст.553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У відповідності з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом було встановлено, що кредитні
зобов'язання відповідача ОСОБА_4 були
забезпечені договором поруки
№SR-308/192/2008 від 19 серпня 2008р. з ОСОБА_5
щодо договору про надання ОСОБА_4
кредиту №ML-308/192/2008 від 19 серпня 2008р.

Щодо суми заборгованості по кредиту,
розрахункам по відсоткам та пені на
загальну суму 2 472 823,03 (два мільйони
чотириста сімдесят дві тисячі вісімсот
двадцять три) гривні 03коп. по суті
конкретних заперечень від
відповідачів та представників не було
заявлено. Вони оспорювали в судовому
засіданні договір поруки в цілому.
Позивач же надав подробні розрахунки
станом на 17.01.2013р. Суд вважає розрахунки
заборгованості за кредитним договором,
відсоткам та пені станом на 17.01.2013р.
правильними (т.1 а.с.67).

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

В ст. 611 ЦК України зазначено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Також було встановлено, що
додатковий договір №1 від 21 квітня 2009р.
до договору поруки №SR-308/192/2008 від 21
квітня 2009р. ОСОБА_5 не підписував, що
підтверджено висновком почеркознавчої
експертизи від 18 грудня 2013р. (т.2 а.с.72-78).

Таким чином, суд приходить до
висновку про необхідність
задовольнити зустрічний позов
частково, в частині визнання недійсним
додаткового договору №1 від 21.04.2009р. до
договору поруки №SR-308/192/2008 від 19.08.2008р, а
в іншій частині зустрічного позову
відмовити, оскільки в п.4.1. договору
поруки зазначено, що цей договір
набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до повного
виконання боргових зобов'язань за
кредитним договором.

В судовому засіданні було
встановлено, що додатковий договір №1
від 21 квітня 2009р. до договору поруки
№SR-308/192/2008 від 21 квітня 2009р. згідно
якого боржник зобов'язаний сплатити
проценти за користування отриманими
ним кредитними коштами, наданими
згідно з кредитним договором, в
розмірі, в термін і в порядку, що
передбачені в кредитному договорі. В
разі зміни розміру боргових
зобов'язань після укладання цього
договору, такі боргові зобов'язання
забезпечуються в їх повному розмірі
без укладання будь-яких додаткових
договорів до цього договору, самим
поручителем, тобто ОСОБА_5 підписано не
було(т.2 а.с.72-78).

Вказані обставини підтверджуються
зазначеним договором, розрахунками та
висновком почеркознавчої експертизи
від 18 грудня 2013р, згідно якого підписи
від імені ОСОБА_5 у розділі «Реквізити
та підписи сторін» в графах:
«Поручитель» та «Від поручителя»
додаткового договору №1 від 21.04.2009 до
договору поруки № SR-308/192/2008 від 19 серпня
2008р. виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.
(т.2 а.с.72-78).

Заперечення відповідача ОСОБА_5 та
його представників проти позову про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд не приймає до уваги,
оскільки основний договір поруки за
підписом ОСОБА_5 не було припинено і при
його укладені ОСОБА_5 надав свою згоду
на забезпечення зобов'язань , навіть в
разі зміни їх розміру, що передбачено
п.2.1. договору поруки від 19.08.2008р. (т.1
а.с.16).

Твердження представника
відповідача про те, що без додаткового
договору до договору поруки кредит не
був забезпечений порукою
безпідставний, оскільки
спростовуються договором поруки від
19.08.2008р.(п.п.1.1, 1.2, 2.1 та 2.2).

Що стосується договору застави та
звернення стягнення на предмет
застави, то суд вважає що це є право
позивача на заявлення конкретних
позовних вимог. Такий позов позивач не
заявляв.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_5 на те, що у 2012р. представник
позивача заявляв позов до відповідачів
про стягнення заборгованості за
вказаним кредитним договором, а потім
за заявою представника позивача позов
було залишено без розгляду, не є
підставою для відмови у позові. Окрім
того, представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що на той час із
відповідачем ОСОБА_4 була досягнута
домовленість про сплату
заборгованості за кредитним договором,
але вона знову не виконувала свої
зобов'язання, у зв'язку з чим повторно
було заявлено позов до відповідачів
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Суд також не вбачає правових підстав
для зменшення стягнення із
відповідачів суми пені.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 509-510, 525-527, 530, 533,
543, 554, 610, 612, 625, 1048, 1049 Цивільного кодексу
України, ст.ст.3,4, 33, 37, 38, 44, 80, 118, 119, 120
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про стягнення заборгованості за
кредитними зобов'язаннями -
задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 (ІПН
НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" суму боргу за кредитним
договором №ML-308/192/2008 від 19.08.2008р, що
утворилася станом на 17.01.2013р. та
складається із заборгованості по
кредиту - 350359(триста п'ятдесят тисяч
триста п'ятдесят дев'ять)грн. 33коп,
заборгованості по відсоткам - 180289(сто
вісімдесят тисяч двісті вісімдесят
дев'ять)грн. 39коп, заборгованості по
пені - 1942174(один мільйон дев'ятсот сорок
дві тисячі сто сімдесят чотири)грн.
31коп, а загалом 2472823(два міліонна
чотириста сімдесят дві тисячі вісімсот
двадцять три)грн. 03коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4
(ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1720(одна тисяча
сімсот двадцять)грн. 50коп.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», третя особа: ОСОБА_4 про
визнання поруки такою, що припинена -
відмовити.

Визнати недійсним додатковий
договір між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 №1
від 21.04.2009р. до Договору поруки №
SR-308/192/2008 від 19.08.2008р.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення через Самарський
районний суд м.Дніпропетровська до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області.

С У Д Д Я: