Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 05 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 20 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
відшкодування майнової шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько - ОСОБА_6, який за життя
заповів все належне йому майно в рівних
частках йому та ОСОБА_7, в тому числі,
житловий будинок АДРЕСА_1, який він
прийняв, подавши до нотаріальної
контори відповідну заяву.

Крім того, ОСОБА_4 вказував, що ним було
завезено до будинку 100 листів
шиферу.

Посилаючись на те, що відповідач
зруйнував вказаний житловий будинок, а
також використав належний йому шифер
для власних потреб, чим завдав майнової
шкоди, позивач просив стягнути на його
користь із ОСОБА_5 вартість
половини зруйнованого будинку в
розмірі 38 905 грн та зобов'язати
останнього повернути йому 100 листів
шиферу або стягнути їх вартість в
розмірі 5 500 грн.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 05
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 20 травня 2014
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що у позивача не виникло права
власності на вказаний житловий
будинок, оскільки він не був прийнятий
в експлуатацію та зареєстрований, а
тому вважається самочинним
будівництвом; ОСОБА_4 не доведено
обставин щодо стану будинку та
незаконного його знесення
відповідачем.

Однак з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 11 травня 2005 року,
ОСОБА_6 заповів все своє майно в рівних
частках ОСОБА_4 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

10 лютого 2006 року позивач подав заяву
про прийняття спадщини.

Згідно із довідкою Кривської сільської
ради, домогосподарство АДРЕСА_1
належало ОСОБА_6

Також встановлено, що за цією ж адресою,
в окремому будинку проживав
відповідач.

Актом обстеження від 15 червня 2012 року
встановлено, що житловий будинок, що
належав ОСОБА_6 зруйновано.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції керувався
положеннями ст. 376 ЦК України, частиною
першою якої визначено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Однак, місцевий суд належним чином не
перевірив наявність спадкового майна
та його належність спадкодавцю і
доводів позивача про те, що спірний
будинок не є самовільним будівництвом,
а був побудований з дозволу
виконавчого органу місцевого
самоврядування, не з'ясував якого року
він забудови та чи був збудований
спадкодавцем будинок його власністю
згідно із законодавством, діючим на той
час, якими нормами врегульовано статус
будинків такого виду, а також чи ст. 376
ЦК України чи є інші нормативно-правові
акти, що поширюються на спірні
правовідносини.

При цьому, суд першої інстанції, не
врахував того, що належність будинку
спадкодавцеві - батькові позивача
повинна встановлюватися судом
відповідно до того законодавства, яке
було чинним на час набуття права
власності на цей будинок, а не на час
смерті спадкодавця, оскільки на цей час
застосовується законодавство, що
стосується лише питання спадкування та
при вирішенні спору не застосував до
спірних правовідносин законодавство,
яке діяло на час закінчення
будівництва будинку ОСОБА_6 і як
наслідок, вказуючи про те, що спірний
будинок є самовільно побудованим та у
позивача не виникло на нього права, не
врахував того, що при вирішенні
вказаних питань слід було керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності на
побудований будинок у самого
спадкодавця на момент закінчення його
будівництва, а положеннями норм
Цивільного Кодексу, які діяли на час
відкриття спадщини.

Крім того, вказуючи про те, що позивач
не отримав свідоцтва про право на
спадщину, як на підставу відсутності
права ОСОБА_4 на спірне спадкове
майно, суд першої інстанції, не
врахував того, що відповідно до
ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від
часу прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Суд апеляційної інстанції на порушення
вимог ст. 303 ЦПК України не перевірив
належним чином законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду і доводи апеляційної скарги та
вказуючи не недоведеність позовних
вимог ОСОБА_4 та відсутність
підтверджень незаконності знесення
будинку і винних дій відповідача не
врахував того, що цивільне
законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини та якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

Тобто з огляду на наведене та ст. 1166 ЦК
України, а також з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу, та
маючи факт демонтажу будинку
безпосередньо відповідачем, що
достовірно підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалося самим ОСОБА_5 під час
розгляду справи, безпідставно поклав
лише на позивача обов'язок доведення
наявності вини відповідача в завданні
йому шкоди й не навів мотивів та
обставин, із огляду на які вважав
відкинутою презумпцію вини
заподіювача шкоди.

При цьому, суд обґрунтував відмову в
задоволенні позову також відсутністю
доказів щодо стану буднику та його
вартості, залишивши поза увагою наявні
в справі технічний паспорт на спірне
нерухоме майно та постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи, де вказані дані про
інвентаризаційну вартість як
знесеного ОСОБА_5 будинку так і всього
домогосподарства АДРЕСА_1, що належало
ОСОБА_6 та які відповідачем не
спростовані.

З огляду на викладене, ухвалені судами
рішення не можна визнати законними та
обґрунтованими й вони підлягають
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 05 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 20 травня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко