АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал» на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 22 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал» про стягнення
грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Компанія з
управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал», в якому просив
стягнути з останнього на його користь
три проценти річних за прострочення
виконання грошового зобов`язання у
розмірі 15 999, 93 грн., посилаючись на те,
що рішенням суду, яке набрало законної
сили 17.04.2013 року з відповідача на його
користь стягнуто 1 111 820 грн., проте
відповідач це рішення не виконує.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/4478/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Тітов
М.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 22.01.2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ТОВ «Компанія з
управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_1 15
920, 88 грн.. У задоволенні решти позову
відмовлено. Вирішено питання щодо
стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ТОВ «Компанія з управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
відмову в позові. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального права. А саме, вважає, що
ст. 625 ЦК України не передбачено
стягнення трьох процентів річних без
стягнення інфляційних нарахувань. За
період же прострочення відбулася
дефляція, а не інфляція. У скарзі також
зазначено, що загальна сума боргу на
підставі ст. 625 ЦК України є меншою і
складає 7 782,74 грн.

У судовому засіданні представник
апелянта Раєнко В.А. підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив
розглянути справу без його участі та
відхилити апеляційну скаргу.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 17.04.2013 року розірвано
договір купівлі-продажу цінних паперів
34-Б/42-В від 17.04.2008 року, який укладений
між ОСОБА_1, ТОВ «Компанія з управління
активами та адмініструванню
недержавних пенсійних фондів
«Фінансова компанія «Партнер-Капітал»
та ТОВ «Українська мандатна компанія»,
стягнуто з ТОВ «Компанія з управління
активами та адмініструванню
недержавних пенсійних фондів
«Фінансова компанія «Партнер-Капітал»
на користь ОСОБА_1 1 106 880 грн. сплачених
за договором, 4 940 грн. на відшкодування
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.08.2013 року це
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

Позивач отримав виконавчі листи та
постановою державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ в м. Києві від 29.05.2013
року відкрито виконавче провадження.
Проте відповідач рішення суду не
виконав та кошти позивачу не сплатив.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
між сторонами виникло грошове
зобов'язання, яке випливає з договору
купівлі-продажу цінних паперів, а
відтак до спірних правовідносин
застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України,
крім суми судового збору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За змістом зазначеної норми у випадку
прострочення грошового зобов`язання
кредитор має право на отримання як
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції так і трьох процентів
річних від простроченої суми. При цьому
інфляційне нарахування виступає
способом захисту майнового інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів, а три проценти
річних виступає способом захисту, який
подлягає у праві кредитора отримати
від боржника компенсації за
користування утримуваними ним
грошовими коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
якщо інфляційного зменшення не
відбулося, то кредитор позбавляється
права на отримання трьох процентів
річних від простроченої суми
суперечать вимогам вищезазначеної
норми.

Суд першої інстанції дійшов правильних
висновків про те, що грошове
зобов`язання складає 1 106 880 грн.,
правильно визначив період
прострочення та правильно провів
розрахунок.

Заперечуючи правильність розрахунку
апелянт наводить розрахунок
інфляційного збільшення суми, а не
трьох процентів річних. Проте, вимог
про стягнення інфляційного
відшкодування позивач не заявляв та це
питання не було предметом судового
розгляду.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення є
законним і обґрунтованим і не може бути
скасоване з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами та
адмініструванню недержавних пенсійних
фондів «Фінансова компанія
«Партнер-Капітал» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 22 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді