Золотоніський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3427/13-ц

номер провадження 2/695/75/14

24 листопада 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді Матвієнко
М.В.,

при секретарях: Біленко
Н.Г., Овдієнко Н.Г., Матвєєвій О.І.

з участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Золотоноша
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним, -

ВСТАНОВИВ

13.06.2013р. ОСОБА_6 залишив заповіт на
ім'я ОСОБА_5, який був посвідчений
державним нотаріусом Золотоніської
міської державної нотаріальної
контори за реєстром № 839. Вказаний
заповіт частково скасовує заповіт від
05.06.2013р., яким ОСОБА_6 заповів все своє
майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями
першої черги за заповітом від 05.06.2013р. є
діти померлого ОСОБА_6 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які звернулися до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. 20.06.2013р. ОСОБА_5 також
звернулася із заявою про прийняття
спадщин за заповітом від 13.06.2013р.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися
до суду із позовом до ОСОБА_5 про
визнання заповіту від 13.06.2013р. реєстр №
839 недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги
тими обставинами, що їх батько ОСОБА_6
на момент складення заповіту не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними через тяжку хворобу,
а саме рак ІV ст. правої нирки та
застосування до нього сильнодіючих
наркотичних препаратів. У зв'язку з цим
позивачами було заявлено клопотання
про проведення посмертної
судово-психіатричної експертизи, яке
було задоволене судом.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 та їх представник адвокат
ОСОБА_1 позов підтримали та наполягали
на його задоволенні. Позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в обґрунтування своїх позовних
вимог пояснили, що вони є дітьми
померлого ОСОБА_6, який розлучився з їх
матір'ю та останній час проживав з
ОСОБА_5, з якою у них були нормальні
стосунки до того часу, коли вони
дізналися про існування заповіту від
13.06.2013р. Вони не погоджуються із даним
заповітом, оскільки батько завжди
обіцяв, що машина буде ОСОБА_4. Крім
того, вони посилаються на те, що на
момент складання заповіту батько
хворів на рак , перед смертю близько 2,5
місяців лежав без руху, у нього були
сильні болі та весь цей час він
знаходився під дією сильнодіючих
обезболюючих препаратів, а приблизно
за тиждень до смерті йому призначили
наркотичні препарати на постійній
основі, а тому не міг себе самостійно
обслуговувати та не усвідомлював свої
дії внаслідок тяжкої хвороби. Просили
суд визнати заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнали та пояснили, що ОСОБА_5
проживала разом із ОСОБА_6 3 роки в
цивільному шлюбі. В квітні 2013року
ОСОБА_6 захворів на онкологічну хворобу
та був прооперований, однак стан його
здоров'я погіршувався. Весь цей час
вона здійснювала догляд за ним. Коли
ОСОБА_6 зрозумів, що не одужає, 05.06.2013р.
склав заповіт на своїх дітей, а потім
другий заповіт від 13.06.2014р. на її ім'я,
яким автомобіль та дачу в с. Вільхи
заповів їй. Даний заповіт був складений
при свідках. На час складення заповіту
ОСОБА_6 був при пам'яті, усвідомлював
свої дії та був ініціатором складання
нового заповіту 13.06.2013р. Він лише на
деякий час після приймання ліків та
снодійного він засипав, а коли
просинався то розмовляв з нею та іншими
родичами та друзями, які приходили його
провідати. Вимоги позивачів вважає
необгрунтованими, а доводи сумнівними,
їх дії незаконними, оскільки вони
спричинили їй тілесні ушкодження та
викрали у неї кошти та оригінал
заповіту, з приводу чого вона
зверталася до правоохоронних органів.
У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просить відмовити, виходячи також із
висновку посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що вона працює
державним нотаріусом Золотоніської
міської державної нотаріальної
контори. Вона також підтвердила, що
посвідчувала заповіт від 13.06.2013р. від
імені ОСОБА_6 відповідно до вимог
Закону України «Про нотаріат» та
Інструкції про вчинення нотаріальних
дій. Заповіт був посвідчений за місцем
проживання ОСОБА_6 в зв'язку з його
хворобою в присутності свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_9 Він особисто сказав, що хоче
залишити заповіт на частину майна
ОСОБА_5, заповіт підписала ОСОБА_10 при
свідках, перед цим прочитавши його в
слух, на що ОСОБА_6. повідомив, що все у
заповіті зазначено вірно. Вона також
ствердила, що 05.06.2013р. також
посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_6
на все майно на користь його дітей. У
неї 05.06.2013р. та 13.06.2013р. сумнівів щодо
дієздатності ОСОБА_6 не було.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснила, що вона знає
померлого ОСОБА_6 10 років так як працює
на заводі. Вона підписувала і перший і
другий заповіт. Під час складання
заповіту ОСОБА_6 просив, щоб ОСОБА_5 його
до смерті не покинула. Вони прочитали
заповіт та віддали. Він фізично почував
себе погано, скаржився на біль, але
впізнавав усіх оточуючих його людей та
розумів зміст обох заповітів.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила, що вона працювала
разом з ОСОБА_6 з 2005 року, він був
директором заводу. Перший раз, коли
складали заповіт 05.06.2013р., приїхав
ОСОБА_11 на прохання ОСОБА_6 і забрав їх з
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до ОСОБА_6 в квартиру.
Заповіт був уже надрукований, вона
розписалася в книзі нотаріуса,
поговорила з ОСОБА_6 про роботу. Перед
тим, як складали другий заповіт 13.06.2013р.
ОСОБА_6 подзвонив на завод і попросив
ОСОБА_9, щоб вона віддала ОСОБА_11
документи. Потім поїхали додому до
ОСОБА_6 там була нотаріус, яка говорила,
щоб він сказав конкретно кому і що він
заповідає, на що ОСОБА_6 відповів, що
ОСОБА_2 дача і автомобіль. Заповіт
складався при ній, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і
ОСОБА_11, заповіт зачитувала вона.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснив, що він був знайомий з
ОСОБА_6 більше 10 років. На початку
червня 2013 року йому зателефонував
ОСОБА_6 та попросив, щоб він привіз
нотаріуса, бо він хоче скласти заповіт.
ОСОБА_6 не міг самостійно його
підписати, тому він привіз трьох
свідків - працівників ТОВ
«Золотоніський цегельний завод»
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, в присутності
яких було підписано від його імені та
оголошено заповіт на дітей порівну.
Через деякий час, за два дні до смерті
ОСОБА_6 знову попросив його привезти
нотаріуса, щоб скласти ще один заповіт,
яким заповісти будинок в с. Вільхи та
машину ОСОБА_5 Документи на будинок та
земельну ділянку були на роботі в
сейфі, тому ОСОБА_6 зателефонував до
ОСОБА_9 та сказав їй віддати йому
документи. ОСОБА_11 забрав документи та
приїхав до ОСОБА_6 та ще раз перепитав,
чи буде він робити заповіт, на що ОСОБА_6
відповів ствердно та дав документи на
автомобіль. Після цього він привіз
нотаріуса та тих самих свідків, що і
минулого разу, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 на питання нотаріуса він
відповів, що знає що вона нотаріус і
приїхала робити заповіт. На питання хто
ще з нею приїхав, ОСОБА_6 відповів, що
ОСОБА_12 - майстер з цегельного, ОСОБА_9 -
касир, а ОСОБА_8 - бухгалтер. На питання
що і кому ви хочете заповісти він
відповів, що хату у Вільхах та машину -
ОСОБА_5 В присутності свідків було
підписано від його імені та оголошено
13.06.2013р. даний заповіт. Зі свідками він
говорив про цеглу, про піч, загалом про
виробничий процес. ОСОБА_6 поводив себе
адекватно, говорив нормально. Коли
складали перший заповіт 05.06.2013р., то на
його думку ОСОБА_6 фізично себе почував
гірше, ніж в момент складання другого
заповіту 13.06.2013р.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснила, що вона давно працює
на заводі, де директором був ОСОБА_6
05.06.2013р. вона була присутня при
посвідченні заповіту нотаріусом,
згідно якого все майно заповідалося
дітям. 13.06.2013р. ранком зателефонував до
неї ОСОБА_6 та попросив дати із сейфа
документи на дачу та земельну ділянку в
с. Вільхи ОСОБА_11 В цей же день до них
приїхав ОСОБА_11 та відвіз їх до
квартири ОСОБА_6, щоб вони були свідками
при посвідченні заповіту. Коли 13.06.2013р.
вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зайшли в
квартиру, то ОСОБА_6 їх упізнав, сказав,
що дача і машина - ОСОБА_5 Вони
перепитали, чи дійсно так, він відповів,
що так.

Допитана в судовому свідок лікар
ОСОБА_13 ствердила, що у ОСОБА_6 була
онкологічна хвороба та він був
прооперований. Вона відвідувала його
вдома та призначала обезболюючі
засоби, в цей час він був адекватний,
спілкувався з нею та орієнтувався в
часі. Неадекватних змін в його
поведінці не було, він всіх узнавав,
скаржився, що в нього болить,
розповідав що він їсть.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи сторін
та їх представників, свідків, висновок
експертизи, проаналізувавши всі докази
надані сторонами, приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає, виходячи із наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Заповідач може без
зазначення причин позбавити права на
спадкування будь-яку особу з числа
спадкоємців за законом. У цьому разі ця
особа не може одержати право на
спадкування.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Чинність
заповіту щодо складу спадщини
встановлюється на момент відкриття
спадщини.

Згідно ч.2 ст. 1248 ЦК України якщо
заповідач через фізичні вади не може
сам прочитати заповіт, посвідчення
заповіту має відбуватися при свідках
(ст.. 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України передбачено, що у
випадках встановлених абз.3 ч.2 ст. 1248
цього Кодексу присутність не менше як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
право, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Аналогічні вимоги Цивільного кодексу
України передбачені щодо загальних
вимог, додержання яких є необхідним для
чинності правочину та визнання його
недійсності для оспорюваних
правочинів (ст.ст. 203,215 ЦК України).

Із заповіту від 13.06.2013р., посвідченого
державним нотаріусом Золотоніської
міськдержнотконтори за реєстром № 839,
від імені ОСОБА_6 вбачається, що заповіт
на його прохання записано з його слів
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів (комп'ютера)
нотаріусом. У зв'язку з хворобою
заповідача та за його дорученням, в
його присутності заповіт підписала
ОСОБА_10, при свідках ОСОБА_8 та ОСОБА_9. У
зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не може
особисто прочитати текст заповіту
уголос, за його дорученням, в
присутності нотаріуса текст заповіту
до його підписання зачитаний уголос
запрошеними свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2

Із акту за № 447 від 09.09.2014р. посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи, вбачається, що на момент
складання заповіту, посвідченого
державним нотаріусом Золотоніської
міської державної нотаріальної
контори ОСОБА_7 05 червня 2013 року,
реєстраційний № 692 та заповіту
посвідченого державним нотаріусом
Золотоніської міської державної
нотаріальної контори ОСОБА_7 13 червня
2013 року, реєстраційний № 839, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, будь-яким хронічним
стійким психічним розладом чи
тимчасовим розладом психічної
діяльності не страждав. Наявність на
вказані періоди часу, тобто на 05.06.2013р.
та 13.06.2013р., у ОСОБА_6 помірно вираженого
астенічного розладу, що був
обумовлений раковою інтоксикацією, яка
виникла внаслідок пухлини правої нирки
з метастазами у хребет та інші органи, з
огляду на помірну вираженість
астенічних розладів, відсутність
глибоких психотичних порушень. Зокрема
потьмарення свідомості, марення чи
галюцинацій, зважаючи на збереженість
довільності, цілеспрямованості
поведінки, яка була спрямована на
реалізацію прагнень під експертного
щодо розпорядження власним майном, з
огляду на відсутність хворобливої
дезорганізації
інтелектуально-мнестичної діяльності -
не позбавляло його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними на вказані періоди часу
(тобто на 5 червня 2013 року та 13 червня 2013
року).

Суд, всебічно, повно та об'єктивно
проаналізувавши вищевказаний висновок
посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи
стосовно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6
на предмет здатності останнього
розуміти значення своїх дій та
керувати ними на час складання
заповіту 13.06.2013р., оцінює його як
належний та допустимий доказ, який
будь-яких сумнівів у суду не викликає
щодо його правильності та повноти
дослідження з врахуванням при цьому
всіх наданих сторонами доказів, в тім
числі пояснень допитаних в судовому
засіданні свідків.

Суд, також проаналізував покази
свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, нотаріуса ОСОБА_7, які також
були предметом дослідження посмертної
судово-психіатричної експертизи, про
що зазначено в її висновку, та суд
приходить до висновку, що ці покази
свідків не можуть свідчити про
психічні розлади чи хворобливий стан
ОСОБА_6, який міг би свідчити про його
нездатність усвідомлювати свої дії чи
керувати ними на момент складання
заповіту 13.06.2013р.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставнини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень…
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
доведена в судовому засіданні
недійсність заповіту від 13.06.2013р.
складеного ОСОБА_6 та нотаріально
посвідченого реєстр № 839, із підстав
наявності у ОСОБА_6 ознак тяжкої
хвороби внаслідок якої він не міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. За цих обставин, суд відмовляє
позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у
задоволенні позову про визнання
заповіту недійсним.

Керуючись ст. 203, ст. 215, ст.ст. 1233-1234, 1247 ЦК
України, ст.ст.60,84,88,212,213,215 ЦПК України,
Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Золотоніський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення.

Суддя
М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено
28 листопада 2014р.