Провадження №2/761/38/2014
У Х В А Л А

іменем України

17 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
Головне управління юстиції м. Києва,
Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського
районного суду м. Києва перебуває даний
позов.

В судовому засіданні представник
позивача від імені останнього заявив
клопотання про призначення по справі
повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи.
Зазначає, що згідно акту посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи № 307 від 11.04.2014 р. в якому
містяться певні протиріччя, а саме не
проаналізовані покази головного
лікаря поліклініки та МЦ «Софія» з
приводу лікування в них спадкодавця
ОСОБА_7, що позбавило експертів
остаточно встановити можливість
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в момент укладання
заповіту усвідомлювати значення своїх
дій та/або керувати ними. Також
зазначив, з висновку експертів
вбачається зацікавленість,
упередженість та перевага на користь
лише однієї сторони - відповідача. Крім
того звернув увагу суду на те, що
діагноз встановлений експертами при
проведенні експертного дослідження не
відповідає діагнозам встановленим
лікарями при житті спадкодавця.
Відповіді ж експертів опитаних в
судовому засіданні є суперечливими,
зроблені ними висновки однобічними та
свідчать про те, що фахівці надали
перевагу одним доказам над іншими -
отже оцінили докази, хоча це є
компетенцією суду. Таким чином наявні
підстави для призначення по справі
відповідно до ст.. 150 ЦПК України для
призначення по справі повторної
експертизи. Такої думки притримується
і спеціаліст
лікар-судово-психіатричний експерт
ОСОБА_8 викладеної у висновку
спеціаліста № 101 від 02.09.2014 року.
Проведення експертизи представник
позивача просить доручити
спеціалістам Українського
науково-дослідного інституту
соціальної і судової психіатрії та
наркології МОЗ України. Перед
експертами поставити питання: Якими
захворюваннями страждав ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент укладання та
підписання заповіту від 13.01.2010 року?
Якщо так, чи міг ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
силу наявного в нього захворювання, на
момент укладанні і підписання заповіту
від 13.01.2010 р. розуміти значення своїх
дій та/або керувати ними?

Представник відповідача та третьої
особи заперечував щодо задоволення
клопотання. Зазначив, що відсутні
підстави для задоволення клопотання.
На підставі ухвали суду було проведено
експертизу. Фактично експертне
дослідження проведено комісійно -
трьома експертами. Крім того, в
матеріалах справи достатньо доказів,
які надають суд змогу надавши їм
належну оцінку ухвалити по справі
рішення.

ОСОБА_6 з тих же підстав категорично
заперечував щодо призначення
експертизи.

Представник Служби у справах дітей
ШРДА поклався на розсуд суду при
вирішенні заявленого клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

За положеннями ч. 2 ст. 150 ЦПК України,
якщо висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам).

Предметом розгляду даної цивільної
справи є визнання недійсним заповіту
складеного 13.01.2013 році ОСОБА_7 з підстав
неможливості усвідомлювати свої дії та
керувати ними.

11.04.2014 р. на підставі ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20.09.2013 р., винесеної за
клопотанням позивача, експертами
Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи було
складено акт № 307 посмертної
судово-психіатричної експертизи в
складі комісії з трьох експертів.

Як вбачається з Акту № 307 від 11.04.2014 р.
експерти надали відповідь на
поставлені перед ними питання.

Експерти, які приймали участь у
експертному досліджені ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 були опитані в судовому
засіданні, учасники процесу не були
позбавлені права задати фахівцям
питання, які мають відношення до
висновків викладених у акті № 307 від
11.04.2014 р.

Пленум Верховного Суду України в своїй
постанові № 8 від 30.05.1997 р. «Про судову
експертизу в кримінальних та цивільних
справах» з відповідними змінами, в п. 11
роз'яснив, що повторна експертиза
призначається, коли є сумніви у
правильності висновку експерта,
пов'язані з його недостатньою
обгрунтованістю чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного
порушення процесуальних норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що викладене
позивачем, його представником в
клопотанні в розумінні положень в
розумінні положень ст. 150 ЦПК України не
є підставами для призначення по справі
повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи

На підставі викладеного, керуючись ст.
143, 150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: