Номер провадження: 22-ц/785/7653/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Погорєлової С.О.,Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння, визнання права
користування земельною ділянкою,
визнання недійсним рішення Одеського
міськвиконкому, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом і за законом, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на домоволодіння, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_2, на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

22.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом
до ОСОБА_3 та просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння;
визнати за нею право користування
земельною ділянкою, площею 455 кв.м., за
адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним
рішення Одеського міськвиконкому №652
від 17.07.1998р. про передачу в приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки,
площею 255 кв.м.; визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом і за законом від 25.02.1980р.,
видане на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 4-ою
Одеською державною нотконторою;
визнати недійсними свідоцтва: про
право на спадщину за заповітом від
28.05.1987р. та про право власності на
домоволодіння від 12.11.1998р. і державний
акт на право приватної власності на
землю від 28.12.1998р., які були видані на
ім'я ОСОБА_3,

Позов обґрунтувала тим, що рішенням
Ленінського районного народного суду
м. Одеси від 15.06.1989 р. за нею визнано
право особистої власності на цілий
спірний будинок в АДРЕСА_1 (справа
№2-1625).

Цей будинок був проданий 16.04.1927 р. за
договором купівлі-продажу власником
ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (тоді за
адресою: АДРЕСА_1).

Однак, продавець ОСОБА_6 на той час не
мала документів, які б підтверджували
її право на продаж будинку (літ. "А" та
літ. "Б"). Тому вона мала лише право
власності на дворове місце розміром 455
кв.м. (нині 467 кв.м.) в АДРЕСА_1, що
підтверджується виписом з першої
частини актової книги Одеського
нотаріуса ОСОБА_9.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просила задовольнити її позовні вимоги
в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 липня 2014 року позов
ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_2,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, рішення суду
зміні з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд 1-ої інстанції виходив з
того, що рішенням Одеського обласного
суду від 21.01.1998 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння від
16.04.1927 року, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 і ОСОБА_10, визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину за
законом та заповітом від 25.02.1980 року на
ім'я ОСОБА_11 і ОСОБА_3 та від 28.05.1987 року
на ім'я ОСОБА_3, визнання права
користування земельною ділянкою
площею 467 кв.м. по АДРЕСА_1.

При цьому суд керувався вимогами ч.3
ст.61 ЦПК України.

Крім того, суд виходив з того, що
рішення Одеського виконкому №625 від
17.07.1998 року було винесено з дотриманням
вимог Земельного кодексу України в
редакції від 18.12.1990 року.

Свідоцтво про право власності на
домоволодіння, видане 12.11.1998 року на
ім'я ОСОБА_3, лише посвідчувало існуючі
раніше правовстановлюючі документи, а
саме: свідоцтво про право на спадщину
за заповітом та за законом від 25.02.1980
року, виданого йому 4-ою Одеською
державною нотаріальною конторою та
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 28.05.1987 року, виданого 1-ою
Одеською державною нотаріальною
конторою.

Колегія вважає, що справа по суті
розглянута з дотриманням норм
матеріального і процесуального права і
підстав для скасування рішення суду не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що
стосуються суті спору висновків суду
не спростовують.

Між тим, колегія не може погодитись з
застосуванням судом вимог ст.ст. 256,257,
ч.4 ст.267 ЦК України щодо пропуску
позивачем строку позовної давності
звернення до суду, згідно з якими сплив
позовної давності є окремою підставою
для відмови у позові.

Згідно чинного законодавства та
законодавства, яке діяло на час
виникнення правовідносин між
сторонами, правила позовної давності
застосовуються лише тоді, коли буде
доказано існування самого
суб'єктивного права. У випадку
відсутності такого права або коли воно
ніким не порушено, в позові повинно
бути відмовлено не з причин пропуску
позовної давності, а зважаючи
необґрунтованості самих вимог.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Оскільки справа по суті розглянута
правильно, колегія вважає за можливим
виключити з мотивувальної частини
рішення посилення судом на вищевказані
норми Цивільного кодексу України і
висновки суду щодо застосування до
правовідносин, які виникли між
сторонами, позовної давності.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1
ст.307 ЦПК України, рішення суду підлягає
зміні, з виключенням з його
мотивувальної частини посилення на
застосування судом строків позовної
давності.

В решті, колегія вважає за можливим,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.303, п.3 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
що діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 липня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилення на застосування
строків позовної давності.

В решті рішення залишити без змін..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

С.О.Погорєлова

В.П.Фальчук