Справа № 127/2002/14-ц
Провадження № 2/127/1831/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Овсюк Є.
М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позивач позовні вимоги мотивувала тим,
що вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 з 04.12.1981 року. Шлюб між
ними розірвано 12.11.2013 року. В період
шлюбу за спільні кошти сторонами на
підставі договору купівлі - продажу від
24.06.2011 року було придбано квартиру
АДРЕСА_1, вартість якої становить 349217,40
гривень. Наведене змусило позивача
звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовну
заяву підтримала та просила суд
позовну заяву задоволити.

Відповідач в судове засідання не
зявився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про розгляд справи був
повідомлений завчасно та належним
чином, про що в матеріалах справи
міститься телефонограма. Суд, вирішив
провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб від 04.12.1981
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зареєстрований 04.12.1981 року, актовий
запис № 978.

За час перебування у шлюбі сторонами
згідно договору купівлі-продажу від
24.06.2011 року посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, було
придбано квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
від 12.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб
розірвали 12.11.2013 року, актовий запис №
466.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно ст. 60 ч. 2 СК України кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 71 ч.1 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 368 ч. 3 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом, а
відповідно до ст. 372 ЦК України у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом; у разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Пленум Верховного Суду України в
постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи, для визначення якої
при необхідності призначається
експертиза.

Згідно ст. 372 ч. 3 ЦК України у разі
поділу майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Відповідно до положень ст. 60 ч. 1 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Згідно положень ст. 11 ч.1 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу та в межах заявлених
ними позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов
висновку, що позов є обґрунтований,
підставний та такий, що підлягає
задоволенню оскільки спірне майно
сторонами було придбано в період шлюбу,
тому воно є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та ділиться між
ними в натурі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 69, 70 71 СК України , ст.ст. 60, 84, 88,
96, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя
визнавши за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та визнавши
за ОСОБА_2 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за сторонами.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили, якщо
протягом 10 днів з дня його проголошення
не була подана заява апеляційна
скарга.

Суддя: