№ 2-487-14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд міста Києва
в складі головуючого судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» - про визнання наказу про
звільнення незаконним, зобов'язання
оформити належним чином трудову
книжку, стягнення заборгованості по
заробітній платі, вихідної допомоги,
компенсації за невикористану
відпустку, середній заробіток за час
затримки розрахунку та відшкодування
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» - про визнання наказу про
звільнення незаконним, зобов'язання
оформити належним чином трудову
книжку, стягнення заборгованості по
заробітній платі, вихідної допомоги,
компенсації за невикористану
відпустку, середній заробіток за час
затримки розрахунку та відшкодування
Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що 01. 02. 2013
року він був прийнятий на роботу в ТОВ
«Сіті Транспорт Груп» на посаду
менеджера з зовнішньоекономічної
діяльності з посадовим окладом у
Однак, заробітна плата відповідачем
виплачувалась не регулярно, в зв'язку з
чим утворився борг по виплаті
Зазначає, що згідно наказу № б/н від 01.
11. 2013 року, ксерокопія якого була надана
до суду представником відповідача,
ОСОБА_1 було звільнено з ТОВ «Сіті
Транспорт Груп» за прогул, згідно ч. 4
У вищезазначеному наказі про
звільнення наявне посилання на три
факти прогулу, щодо яких були складені
акти від 18. 10. 2013 року, 25. 10. 2013 року, 31. 10.
Позивач зазначає, що про складання
зазначених актів йому стало відомо
лише в березні 2014 року, після того, як
ксерокопія вказаного наказу була
надана до суду представником
Зазначає, що зміст актів від 18. 10. 2013
року, 25. 10. 2013 року, 31. 10. 2013 року позивачу
Позивач вважає, що відомості, що
містять вказані прогули не
відображають дійсності та були
складені заднім числом, що також
стосується табелів обліку робочого
часу, а тому позивач вважає незаконним
наказ від 01. 11. 2013 року про його
звільнення за порушення трудової
дисципліни, а саме прогул без поважних
Також позивач зазначає, що в зв'язку з
неможливістю виконання своїх трудових
функцій через грубе порушення
відповідачем трудового законодавства,
яке полягало у необґрунтованому не
допуску позивача до робочого місця та
затримки виплати заробітної плати, 07. 04.
2014 року ОСОБА_1, на підставі ч. 3 ст. 38
КЗпП України було направлено на адресу
відповідача заяву про звільнення у
зв'язку з порушенням законодавства про
Позивач стверджує, що з ним не було
проведено повного остаточного
розрахунку при звільненні, а саме 07. 04.
2014 року, в зв'язку з чим у відповідача
наявне прострочення проведення
остаточного розрахунку з 07. 04. 2014 року
по 08. 09. 2014 року, що становить 153 дні.
Окрім того, позивач зазначає, що йому
було завдано моральну шкоду, яку
позивач оцінює в 2000 грн.
В зв'язку із зазначеним позивач
вважаючи свої права порушеними, з
урахуванням уточнень просив суд:
- визнати наказ від 01. 11. 2013 року про
звільнення ОСОБА_1 за порушення
трудової дисципліни - прогул без
поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП
- зобов'язати ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
оформити належним чином ОСОБА_1 трудову
книжку з зазначенням підстави
звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП України та
датою звільнення 07. 04. 2014 року;
- стягнути з ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
на користь ОСОБА_1: заборгованість з
заробітної плати за липень 2013 року -
вихідну допомогу у розмірі 7500 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 3500 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку з
- стягнути з ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі
Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.
Представником позивача до суду було
подано заяву про розгляд справи у його
відсутність в якій також зазначено, що
представник позивача не заперечує
проти ухвалення по справі заочного
рішення.

Представник ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи, про причини неявки
суду не повідомив, жодних заяв чи
клопотань до суду не подавав.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 01. 02. 2013 року
ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ
«Сіті Транспорт Груп» на посаду
менеджера з зовнішньоекономічної
діяльності з посадовим окладом у
розмірі 2500 грн., проте заробітна плата
за період з липня 2013 року по березень 2014
року йому не виплачена, у зв'язку з чим
позивачем 07. 04. 2014 року було направлено
відповідачу заяву про звільнення,
однак станом на день розгляду справи,
розрахунок з позивачем не проведено та
трудову книжку належним чином не
оформлено.

В процесі розгляду справи
представником ТОВ «Сіті Транспорт
Груп» було надано до суду копію наказу
№ б/н від 01. 11. 2013 року, відповідно до
якого ОСОБА_1 було звільнено з ТОВ «Сіті
Транспорт Груп» за прогул, згідно ч. 4
ст. 40 КЗпП (а.с. 96).

Слід зазначити, що вказана копія
наказу про звільнення була надана до
суду не належним чином оформленою, а
саме не завірена печаткою юридичної
особи та підписом керівника з
зазначенням дати.

Згідно наданої представником
відповідача копії аказу про звільнення
від 01. 11. 2013 року вбачається, що в наказі
наявне посилання на три факти прогулу,
щодо яких були складені акти від 18. 10. 2013
року, 25. 10. 2013 року, 31. 10. 2013 року.

Позивач при зверненні до суду
стверджував про те, що щодо жодного із
зазначених актів відповідач не заждав
від позивача пояснень, окрім того про
складання зазначених актів позивачу
стало відомо лише в березні 2014 року, у
зв'язку з подачею відповідачем
заперечень на позов, також позивач
зазначав, що зміст зазначених актів
йому не відомий.

Вбачається, що про існування наказу про
звільнення від 01. 11. 2013 року, ОСОБА_1
повідомлено не було, в супереч вимогам
ч. 4 ст. 149 КЗпП України, про що свідчить
відсутність підпису позивача на ньому.

Позивач в позові стверджує, що у жовтні
2013 року включно по 31 жовтня 2013 року він
був присутнім на своєму робочому місці
протягом всього робочого часу, а
відомості, що містять вказані прогули
не відображають дійсності та були
складені заднім числом, що також
стосується табелів обліку робочого
часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Згідно ч. 4 ст. 149 КЗпП України,
стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Встановлено, що вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП
України ТОВ «Сіті Транспорт Груп»
виконано не було, в зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача в частині визнання наказу від
01. 11. 2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
порушення трудової дисципліни - прогул
без поважних причин згідно п. 4 ст. 40
КЗпП України незаконним, є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Вбачається, що в зв'язку з неможливістю
виконання своїх трудових функцій через
грубе порушення відповідачем
трудового законодавства, яке полягало
у необґрунтованому не допуску позивача
до робочого місця та затримки виплати
заробітної плати, 07. 04. 2014 року ОСОБА_1,
на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України було
направлено на адресу відповідача заяву
про звільнення у зв'язку з порушенням
законодавства про працю (а.с. 141-143).

Згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 не виплачена заробітна плата за
липень 2013 року - березень 2014 року в сумі
22 500 грн., а отже наявні вищевказані
підстави для розірвання трудового
договору за ініціативи робітника.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про зобов'язання ТОВ
«Сіті Транспорт Груп» оформити
належним чином ОСОБА_1 трудову книжку з
зазначенням підстави звільнення ч. 3 ст.
38 КЗпП України та датою звільнення 07. 04.
2014 року обґрунтованими, а тому
приходить до висновку про можливість
задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.

Таким чином, вимога позивача щодо
виплати йому вихідної допомоги в
розмірі тримісячного середнього
заробітку, що становить 7500 грн. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В свою чергу згідно з ч. 1 ст. 117
КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Як вбачається з поданого позивачем
розрахунку, його середньоденний
заробіток складає 80,64 гривні, кількість
днів затримки розрахунку при
звільненні становить 153 дні.

Суд, перевіривши розрахунок
позивача, вважає його вірним, а відтак
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість по заробітній платі за
період з липня 2013 року по березень 2014
року в сумі 22500 грн., середній заробіток
за час затримки розрахунку з 07. 04. 2014
року по 08. 09. 2014 року у розмірі 12500 грн.,
7500 гривень вихідної допомоги та 3500,00
гривень компенсації за невикористану
відпустку,

Щодо вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди, яку
позивач оцінює в 2000 грн., слід зазначити
наступне.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин.

Суд не знаходить достатніх та
належних підстав для задоволення
вимоги позивача про відшкодування
моральної шкоди, оскільки позивачем не
було подано жодного доказу на
підтвердження завдання йому такої
моральної шкоди та обґрунтування
заявленого розміру такої шкоди.

З урахуванням часткового задоволення
позову, у відповідності з вимогами ст..
88 ЦПК України, суд вважає за доцільне
стягнути з відповідача в дохід держави
судовий збір за вимогу не майнового
характеру в сумі 243 грн. 60 коп. та
судовий збір за вимогу майнового
характеру в сумі 460 грн., а всього
стягнути 703 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 38, 44, 116, 117, 149, 237-1 КЗпП
України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 212-215, 218,
224-226-228, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» - про визнання наказу про
звільнення незаконним, зобов'язання
оформити належним чином трудову
книжку, стягнення заборгованості по
заробітній платі, вихідної допомоги,
компенсації за невикористану
відпустку, середній заробіток за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати Наказ № б/н від 01. 11. 2013 року про
звільнення ОСОБА_1 за грубе порушення
трудової дисципліни - прогул без
поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП
України - незаконним.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» оформити належним чином ОСОБА_1
трудову книжку з зазначенням підстави
звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП України та
датою звільнення 07. 04. 2014 року.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» на користь ОСОБА_1 заборгованість
з заробітної плати за липень 2013 року -
березень 2014 року у розмірі 22500 грн.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіті Транспорт
Груп» на користь ОСОБА_1 вихідну
допомогу у розмірі 7500 грн., компенсацію
за невикористану відпустку в сумі 3500
грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку з 07. 04. 2014 року по 08.
09. 2014 року у розмірі 12500 грн.

В решті вимоги залишити без
задоволення.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати підлягає негайному виконанню в
межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: