Справа № 464/712/14
Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/5747/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.,

при секретарі Данилик І.І.,

з участю представника позивача
Королишин Л.Б., відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача
ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Львівського
комунального підприємства /ЛКП/ "Під
Зуброю" на рішення Сихівського
районного суду міста Львова від 08 липня
2014 року по справі за позовом
Львівського комунального підприємства
/ЛКП/ "Під Зуброю" до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
третя особа: Львівське міське
комунальне підприємство /ЛМКП/
"Львівтеплоенерго" про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію,-

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року позивач ЛКП «Під
Зуброю» звернулося до суду із позовом,
який в подальшому уточнив, просить
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги, а
саме спожиту теплову енергію в сумі
2925,35 грн. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що на
обслуговуванні ЛКП «Під Зуброю»
знаходиться будинок АДРЕСА_1, у
вказаний будинок підприємство надає
послуги з постачання теплової енергії
та гарячого водопостачання. Квартира
АДРЕСА_1 належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_3, яка в ній
зареєстрована та проживає, окрім цього
в квартирі також зареєстрована та
проживає її донька ОСОБА_5 Стверджує, що
відповідачі не проводять оплату
наданих житлово-комунальних послуг за
спожиту теплову енергію, внаслідок
чого за ними утворилась заборгованість
за період з травня 2012 року по квітень 2014
року в сумі 2925,35грн. Відповідачам
направлялись попередження про
необхідність оплати наданих послуг,
проте такі залишились без реагування, в
зв'язку з чим просить стягнути суму
заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду
міста Львова від 08 липня 2014 року в
задоволенні позову Львівського
комунального підприємства /ЛКП/ "Під
Зуброю" до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа:
Львівське комунальне підприємство
/ЛМКП/ "Львівтеплоенерго" про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив позивач - Львівське
комунальне підприємство /ЛКП/ "Під
Зуброю". Вважає рішення суду незаконним
та необгрунтованим. Суд у рішенні не
надав правову оцінку на звернення
відповідача до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської Ради
щодо відключення квартири від мережі
центрального опалення з подальшим
встановленням індивідуального
опалення. Не врахував суд, що між ЛКП
"Під Зуброю" як обслуговуючої будинок
АДРЕСА_1 організацією та виробником
послуг існують певні договірні
відносини. Нарахування оплати за
використану теплову енергію
проводиться з врахуванням п.12 "Правил
надання з центрального опалення,
постачання гарячої і холодної води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з центрального
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення" згідно з
показниками засобів обліку теплової
енергії пропорційно опалювальній
площі будинку. В зв"язку з чим апелянт
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог, а також вирішити
питання судових витрат.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити із наступних
підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5
зареєстровані та проживають в квартирі
АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_3 являється
власником зазначеної квартири.

Згідно відомості про нарахування та
оплату послуги за центральне опалення,
надання якої здійснює ЛКП "Під Зуброю",
відповідачі заборгували за центральне
опалення за період з травня 2012 року по
квітень 2014 року, в сумі 2925,35 грн.

З актів комісії ЛКП "Під Зуброю" від 26
квітня 2012 року та від 17 березня 2014 року
мешканці квартири АДРЕСА_1 самовільно
від"єдналися від центрального
опалення, встановили котел та
індивідуальне опалення, стояки
центрального опалення заізольовані,
батареї підключені до центрального
опалення відсутні.

З листа ДП "Містопроект" за №654/11-1 від
24.10.2013 року, індивідуальна система
опалення квартири АДРЕСА_1 змонтована з
дотриманням діючих норм та правил, СНИП
2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и
кондиционирование", СНИП 3.05.01-85
"Внутренние санитарно-технические
работы" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки";
приєднання котла до газопроводу і
відведеннядимових газів від котла
виконано з дотриманням вимог норм ДБН
В.2.5-20-2001 "Газопостачання", "Правил
безпеки систем газопостачання України"
НПАОП 0.00.-1.20-98; від"єднання квартири № 180
від системи центрального опалення не
порушує цілісності системи
центрального опалення і режиму її
роботи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з тих підстав,
що відповідачі самовільно від"єдналися
від центрального опалення, встановили
котел та індивідуальне опалення,
стояки центрального опалення
заізольовані, батареї підключені до
центрального опалення відсутні,
позивачу було відомо про самовільне
відключення відповідачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, жодних дій
спрямованих на приведення системи
теплопостачання до попереднього стану
не вчинено, у відповідачів зникла
потреба в отриманні послуг. Також суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що Постанова Кабінету Міністрів
України від 21.07.2005 року № 630 обмежує
права відповідачів та суперечить
нормам Закону України "Про
теплопостачання", що є актом вищої
юридичної сили, а саме ст.24, відповідно
до якої споживач теплової енергії має
право на: вибір одного або декількох
джерел теплової енергії чи
теплопостачальних організацій, якщо це
можливо за існуючими технічними
умовами; приєднання до теплової мережі
відповідно до нормативно - правових
актів; отримання обсягів теплової
енергії згідно з параметрами
відповідно до договорів та стандартів.
Оскільки відповідачі фактично не
отримували теплової енергії, суд в
задоволенні позову відмовив.

Також, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позову
безпідставно посилався на норми ст.21
Закону України "Про захист прав
споживачів" крім інших випадків
порушень прав споживачів, які можуть
бути встановлені та доведені виходячи
з відповідних положень законодавства у
сфері захисту прав споживачів,
вважається, що для цілей застосування
цього Закону та пов'язаного з ним
законодавства про захист прав
споживачів, права споживача вважаються
в будь-якому разі порушеними, при
наданні послуги, від якої споживач не
може відмовитись, а одержати може лише
в одного виконавця, оскільки позивачем
в даній справі є ЛКП "Під Зуброю",
предметом спору в даній справі є
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію, відповідачі: ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 не зверталися до суду за
захистом свого порушеного права.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитися не
може, оскільки вони не відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
закону.

Відповідно до вимог статті 67 ЖК
України плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що
наймач зобов'язаний вносити квартирну
плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення регулюється
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, які затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21 липня 2005 року та Порядком
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України № 4 від 22.11.2005 року.

Згідно з п.25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Виходячи зі змісту п.24 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, право
споживача відмовитися від отримання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води не є
абсолютним, воно можливо за умови
дотримання певного порядку.

Згідно п.2.1 Порядку відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання для вирішення питання
відключення житлового будинку
/будинків/ від мереж централізованого
опалення його власник /власники/
повинен /повинні/ звернутися до Комісії
з письмовою заявою про відключення від
мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення
від мереж ЦО і ГВП власник /власники/
будинку зазначає причини відключення.

У п.п.2.2, 2.2.1 вказаного Порядку
зазначено, що комісія розглядає надані
документи лише за наявності
затвердженої органом місцевого
самоврядування в установленому
порядку оптимізованої схеми
перспективного розвитку систем
теплопостачання населеного пункту та у
відповідності до неї.

Згідно п. 2.3.1 Порядку проект
індивідуального /автономного/
теплопостачання і відокремлення від
мереж ЦО і ГВП виконує проектна або
проектно-монтажна організація на
підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект
узгоджується з усіма організаціями,
які видали технічні умови на
підключення будинку до зовнішніх
мереж.

У п.2.5 Порядку передбачено, що
відключення приміщень від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача /орендаря/
квартири /нежитлового приміщення/ або
уповноваженої ними особи.

Відповідно до п.п.2.6, 2.7 Порядку по
закінченні робіт складається акт про
відключення будинку від мереж ЦО і ГВП
і в десятиденний термін подається
заявником до Комісії на затвердження.
Після затвердження акта на черговому
засіданні комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

Виходячи із системного аналізу
зазначених норм, єдиною підставою для
зняття споживача з обліку і припинення
відповідних нарахувань є акт про
відключення, затверджений постійно
діючою міжвідомчою комісією з питань
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води, між тим, як
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 здійснили відключення
від системи централізованого опалення
без дотримання відповідної процедури,
всупереч існуючим Правилам та Порядку,
тобто правові підставі у ЛКП "Під
Зуброю" для припинення нарахувань за
спірні послуги відсутні.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст.19 Закону України
«Про теплопостачання», на відповідача
покладається обов'язок сплачувати за
фактично отриману теплову енергію. У
разі відмови споживача оплачувати
споживання теплової енергії,
заборгованість стягується у судовому
порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
звернув увагу та не дав належної
оцінки, що відповідачами було
здійснено самовільне відключення від
теплопостачання, що не звільняє його
від обов'язку сплачувати послуги.

Як вбачається з розрахунку суми
заборгованості за спожиту теплову
енергію, яка утворилась за період з
01.05.2012 року по 31.03.2014 року, її розмір
складає 2925,35 грн., який і підлягає
стягненню з відповідачів солідарно, а
також 121 грн. 80 коп. судових витрат за
подачу апеляційної скарги та 243 грн. 60
коп. судового збору в дохід держави.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
вимогам норм права, на які посилається
суд під час розгляду справи і фактичним
обставинам по справі.

За наведеного, колегія суддів вважає,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи, вказують на
неправильне застосування норм
матеріального права, що згідно п.п.3.4 ст.
309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Задовольняючи таким чином апеляційну
скаргу та позовні вимоги, згідно з
вимогами ст.88 ЦПК України, з
врахуванням того, що при поданні
позовної заяви позивачу відстрочено
сплату судового збору, при
постановленні рішення не було стягнуто
судовий збір, в зв"язку з чим колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
відповідачів на користь позивача
судові витрати, в сумі 121 грн. 80 коп., а
також 243 грн. 60 коп. судового збору в
дохід держави.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Львівського
комунального підприємства /ЛКП/ "Під
Зуброю" задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду
міста Львова від 08 липня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення яким
позов Львівського комунального
підприємства /ЛКП/ "Під Зуброю"
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на користь Львівського комунального
підприємства /ЛКП/ "Під Зуброю"
заборгованість за центральне опалення
у розмірі 2 925 грн. 35 коп. та 121 грн. 80 коп.
судових витрат, а також 243 грн. 60 коп.
судового збору в дохід держави.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

Н.М. Курій