Справа № 755/8323/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р. Дніпровський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва до
ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1. Заборгованість за фактично
надані житлово-комунальні послуги за
період до 01.01.2002 року по 01.06.2013 року
складає 5 036 грн. 40 коп. На підставі
рішення №370 Дніпровської районної в
місті Києві ради від 04.06.2009 року та
Розпорядження №305 Дніпровської
районної у м.Києві державної
адміністрації від 25.06.2009 року станом на
01.09.2009 року житловий та нежитловий фонд
Дніпровського району міста Києва
переданий в повне господарське відання
КП по УЖГ Дніпровського району міста
Києва (позивачу). Розпорядженням
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації від 17.06.2013 року
№335 "Про організаційно-правові заходи
щодо обслуговування житлового та
нежитлового фонду територіальної
громади міста Києва, переданого до
сфери управління Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації" з 02.09.2013 року об'єкти
житлового та нежитлового фонду
територіальної громади м.Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації, закріплені на
праві повного господарського відання
за КП "Керуюча дирекція Дніпровського
району міста Києва" та передано їм весь
житловий та нежитловий фонд на баланс.
Відповідно до п.5 Розпорядження
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації від 05.12.2013 року
№713 боргові зобов'язання за надані
житлово-комунальні послуги залишилися
на балансі КП по УЖГ Дніпровського
району міста Києва. На підставі
розпорядження Дніпровської районної в
місті Києві ради від 24.06.2004 року №137-Р в
проміжок часу з 01.07.2004 року по 30.09.2012
року будинок відповідача
обслуговувався ТОВ "Україна
Житло-сервіс", а відповідно і
розрахунки відбувалися через
зазначену організацію без зазначення в
квитанціях боргу за попередній період.
Проте, на підставі договору з КП по УЖГ
Дніпровського району міста Києва ТОВ
"Україна Житло-сервіс" розповсюджувало
боргові квитанції по заборгованості
мешканців за попередній період перед
КП по УЖГ Дніпровського району міста
Києва. Розпорядженням Дніпровської
районної державної адміністрації в
м.Києві №330 від 01.08.2012 року КП по УЖГ
дніпровського району міста Києва з
01.10.2012 року прийняло на утримання та
експлуатаційне обслуговування
житловий та нежитловий фонд ЖРЕО-401, 402,
414, 416, 417, які раніше обслуговувалися ТОВ
"Україна житло-сервіс" та ДП "Україна
житло-сервіс" (в тому числі будинок, в
якому розташована квартира боржника).
Відповідач щомісяця отримує рахунки на
сплату житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами та
вноситься в установлені строки. Наймач
квартири, що належить на праві
приватної власності, зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
оплату за комунальні послуги. Особа
стає споживачем житлово-комунальних
послуг, якщо фактично користується чи
має намір користуватися цими
послугами. Обов'язок сплачувати
житлово-комунальні послуги виникає у
споживача з моменту користування цими
послугами. Відповідач мав змогу
відмовитися від отримання певних
послуг по даній квартирі відповідно до
ст.20 Закону України "Житлово-комунальні
послуги", так як не в змозі за них
сплачувати належним чином, але не
скористався цією можливістю. У зв'язку
з невиконанням відповідачем обов'язків
по оплаті житлово-комунальних послуг, у
нього виникла заборгованість.
Відповідач мав можливість укласти
договір реструктуризації боргу шляхом
укладення відповідних договорів, але
цією можливістю не скористався. Згідно
п.7 Правил користування житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572
обов'язок по сплаті за обслуговування і
ремонт будинку покладається на
власника, наймача, орендаря житлового
приміщення. Таким чином,
заборгованість відповідача за
квартплату та плату за надані
комунальні послуги станом на 01.06.2013
року складає загальну суму 5 036,40 грн. В
заяві про зміну позовних вимог
збільшено розмір позовних вимог з 5 036,40
грн. до 6 872,58 грн., яка є станом на 31.12.2013
року. В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, просила їх
задовольнити. Зазначила, що відповідач
користується послугами, але не оплачує
їх. Ними з відповідачем договір про
надання житлово-комунальних послуг не
укладався. Не заперечувала, що послуги
мешканцям бувало не надавалися, це було
у випадках пориву труб, інших
неполадків, але в такому випадку
робилися перерахунки. Доказів,
розрахунку заборгованості за період з
2005 року по вересень 2012 року включно
вони не мають. Послуги по утриманню
будинку та прибудинкової території
вони не можуть розбити на окремі,
конкретні послуги, їй вартість.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні, та просив врахувати його
письмові заперечення. Зазначив, що він
неодноразово протягом 2010-2012 років
звертався до ТОВ "Україна житло-сервіс"
із претензіями щодо якості виконання
ним своїх обов'язків та підписання
договорів про надання
житлово-комунальних послуг, постачання
води, опалення та водовідведення.
Неодноразово вимагав укласти
відповідні договори. Оскільки на його
звернення ніякої реакції не було, він
неодноразово звертався до Прокуратури
та Державної інспекції з питань
захисту прав споживачів. Ним був
підготовлений проект договору, який
разом з офертою щодо його укладення
25.01.2011 року був направлений цінним
листом до позивача, на балансі якого
знаходиться його будинок. Даний лист
був отриманий позивачем, що
підтверджено поштовим повідомленням,
однак заперечень чи відмови ним не було
отримано від позивача. Вказаний проект
договору він направив і до ТОВ "Україна
житло-сервіс", від яких він теж нічого
не отримував. Враховуючи це, вважає, що
позивачем та ТОВ "Україна житло-сервіс"
прийняли оферту, а договір набув
чинності. Згідно направленого ним
проекту договору оплата за надані
послуги проводиться після надання
документів, що підтверджують надання
послуги, їх належну якість та вартість.
Згодом ТОВ Україна житло-сервіс"
надіслало йому свій варіант договору. У
відповідь ним був запропонований до
підпису протокол розбіжностей до
нього, за для приведення його у
відповідність до попереднього
договору, але ТОВ "Україна житло-сервіс"
безпідставно відмовилося його
підписувати. Зазначив, що він
неодноразово звертався до ТОВ "Україна
житло-сервіс" з претензіями щодо якості
наданих послуг, надання інформації
щодо переліку та вартості послуг, та
погодження умов запропонованого ними
договору, однак належної відповіді ним
отримано не було, при тому, що вони у
своїх листах неодноразово визнають, що
усі відносини у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Про це ж зазначено і в листі
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 01.08.2011 року
і додатково про те, що у випадку
надходжень від мешканців зауважень до
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, які
обслуговує виконавець послуг, у разі їх
обгрунтованості, дані зауваження
можуть бути внесені в договір. Пояснив,
що позивач не виконав вимоги наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства №13
від 02.02.2009 року "Про затвердження Правил
управління будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд", так як не повідомив
мешканців про зміну особи, що виконує
управління будинком, не повідомив про
терміни та умови укладення
(переукладення) договорів про надання
житлово-комунальних послуг та
проігнорував наявність договору між
ТОВ "Україна житло-сервіс" та ним
(відповідачем). Внаслідок цього він був
позбавлений можливості вчинити дії
щодо захисту своїх прав шляхом
укладання чи переукладання, внесення
змін до договору. Просив врахувати, що
розрахунок заборгованості, наданий
позивачем до позовної заяви, складений
з порушеннями Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", і є неналежним
доказом. За даним розрахунком не
можливо встановити, які саме послуги
надавалися, їх обсяг та вартість. Вони
не підтверджують факт надання послуг
та їх якості, та отримання їх ним
(відповідачем). З розрахунку неможливо
встановити за якими саме тарифами
розрахована нібито заборгованість. Він
неодноразово вимагав надати цю
інформацію ТОВ "Україна житло-сервіс",
однак в листах даного товариства та
ЖРЕО-401 кожен раз наводяться різні
послуги та тарифи, що не дає можливості
встановити за які саме послуги та
скільки необхідно платити, за якими
тарифами розрахована нібито
заборгованість. Відповіді про те, які
саме послуги фактично надавалися та їх
фактичну вартість, він також не
отримав. Також позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що він (відповідач)
отримав якісні послуги з
обслуговування будинку та
прибудинкової території, а також того,
що вартість послуг є економічно
обгрунтованою та відповідає тарифам,
що сформовані відповідно до ЗУ "Про
житлово-комунальні послуги" та Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", а також порядку формування
тарифів, затвердженого Постановою КМУ
від 12.07.2005 року №560, та від 20.05.2009 року
№529. Позивачем без надання дозволу
співвласників будинку здаються в
оренду допоміжні приміщення в будинку.
Проте, а ні вартість оренди, а ні
напрямки використання отриманих
коштів, які повинні використовуватися
на фінансування витрат по утриманню
будинку та прибудинкової території -
невідомі. З наданого позивачем
розрахунку це встановити неможливо.
Зазначене ним в письмових запереченнях
та надані ним пояснення просив
врахувати при вирішенні спору. Просив
врахувати надану ним заяву про
застосування положень статей 256, 257, 261,
267 ЦК України щодо спливу позовної
давності.

Вислухавши надані в судовому засіданні
представником позивача та
відповідачем пояснення, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 02.04.2001
року. Згідно довідки Ф-3, виданої ЖРЕО-401,
в указаній квартирі зареєстрований з
2001 року відповідач по справі.

Встановлено, що позивач - Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Дніпровського району
міста Києва з 01.10.2012 року прийняло на
утримання та експлуатаційне
обслуговування житловий та нежитловий
фонд ЖРЕО-401, 402, 414, 416, 417, які раніше
обслуговувалися ТОВ "Україна
житло-сервіс" та ДП "Україна
житло-сервіс". В указаний фонд входить
і будинок, в якому розташована квартира
відповідача.

Розпорядженням Дніпровської районної
в місті Києві державної адміністрації
від 17.06.2013 року №335 "Про
організаційно-правові заходи щодо
обслуговування житлового та
нежитлового фонду територіальної
громади міста Києва, переданого до
сфери управління Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації" з 02.09.2013 року об'єкти
житлового та нежитлового фонду
територіальної громади міста Києва,
переданого до сфери управління
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, закріплені на
праві повного господарського відання
за КП "Керуюча дирекція Дніпровського
району міста Києва" та передано їм весь
житловий та нежитловий фонд на баланс.
Відповідно до п.5 Розпорядження
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 05.12.2013 року
№713 боргові зобов'язання за надані
житлово-комунальні послуги залишилися
на балансі КП по УЖГ Дніпровського
району міста Києва.

По справі встановлено, що договір про
надання житлово-комунальних послуг за
підписами сторін (позивача та
відповідача, чи ТОВ "Україна
житло-сервіс" та відповідача)
відсутній.

Позивачем зазначено в позові, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, що заборгованість
відповідача по житлово-комунальним
послугам станом на 31.12.2013 року
становить суму 6 872 грн. 58 коп., яку і
просили стягнути з відповідача.

З наданого до справи розрахунку
заборгованості слідує, що вказаний
борг складається з сум: 663 грн. 05 коп. -
станом на 01.01.2002 року; 1 297 грн. 24 коп. -
станом на 01.01.2003 року; 109 грн. 05 коп. -
станом на 01.01.2004 року; 418 грн. 10 коп. - за
2004 рік. Розрахунку заборгованості за
період з січня 2005 року по кінець
вересня 2012 року суду не надано, і як
пояснив представник позивача - надати
такого розрахунку за вказаний період
не мають можливості.

В розрахунку заборгованості,
долученому до позовної заяви,
зазначено, що станом на 01.10.2012 року
заборгованість становить 418 грн. 10 коп.,
а в рахунку-попередженні, долученого до
заяви про збільшення позовних вимог,
зазначено, що заборгованість на кінець
вересня 2012 року - 0,00 грн. В цьому ж
рахунку-попереджені вказано
заборгованість за період з жовтня 2012
року по грудень місяць 2013 року включно
в сумі 6 872 грн. 58 коп.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України
наймач повинен своєчасно - щомісячно, в
установлені строки, вносити квартплату
та плату за комунальні послуги, в
установлених сумах.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, в межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Позов пред'явлено до суду 24.03.2014 року, і
враховуючи строк позовної давності три
роки, період цього строку є з 24.03.2011 року
по 24.03.2014 рік. З наданих розрахунків та
пояснень сторін встановлено, що за
період з жовтня 2012 року по грудень 2013
року включно відповідачем не було
проведено жодної оплати за комунальні
послуги, а за період з 24.03.2011 року
(початку строку позовної давності) по
вересень 2012 року стороною позивача
взагалі не надано розрахунку
заборгованості.

Підстав, передбачених статтями 263, 264 ЦК
України (зупинення перебігу позовної
давності, переривання перебігу
позовної давності), по даній справі не
встановлено.

Відповідно до ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Як зазначалося вище, відповідач подав
до справи заяву про застосування
спливу строку позовної давності.

Слід зазначити те, що період
заборгованості вказаний позивачем в
позовній заяві, а саме - період до 01.01.2002
року по грудень 2004 року, є таким, що
виходить за межі строку позовної
давності і не може бути предметом
розгляду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК
України, ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст.ст. 60, 88,
212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району міста Києва до
ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: