РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 листопада 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

головуючого - судді Карплюка
О.І.

при секретарі
Данькова І.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за договором позики,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики в
сумі 11180 грн., посилаючись на те, що
відповідач 24 жовтня 2013 року позичив у
нього вказану суму позики, половину
яких зобов»язувався повернути до 30
червня 2014 року, а решту - до кінця 2014
року. Однак, до цього часу борг так і не
повернув.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, повідомлений про час і місце
судового розгляду належним чином, не
повідомивши про причини неявки.
Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК
України суд вважає можливим розглянути
справу на підставі наявних в ній даних
та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2013
року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 11180 грн., половину яких
відповідач зобов»язувався повернути
до 30 червня 2014 року, а решту - до кінця 2014
року. На підтвердження укладення
договору позики ОСОБА_3 написав
відповідну розписку. Однак, до цього
часу борг так і не повернуто.

Оцінюючи встановлене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212-215, 226 ЦПК
України, ст. ст. 1046, 1047, 1050 ч. 1 ЦК України,
суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 заборгованість за договором
позики в сумі 11180 грн. та судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення також може бути
переглянуте судом, який його ухвалив,
за письмовою заявою відповідача, що
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: