Справа 206/5010/14-ц
Провадження 2/206/1221/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2014 р.
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя:
Маштак К.С.

при секретарі:
Таран А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, надміру виплачених
за призначеними субсидіями, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2014 року Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради звернулося до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з цивільним позовом
до ОСОБА_1 про стягнення коштів, надміру
виплачених за призначеними субсидіями.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ОСОБА_2 у період з січня 2006 року по
квітень 2010 року перебував на обліку, як
отримувач субсидії для відшкодування
витрат на оплату житлово-комунальних
послуг на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.
26 серпня 2010 року, на адресу управління
надійшла довідка з КП «ДМБТІ» про те що,
ОСОБА_2 має ще одну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. В наданий до управління
деклараціях ОСОБА_2 дану інформацію не
зазначив, що призвело до надмірної
виплати бюджетних коштів на суму 5927,40
грн. Постановою Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 25.05.2011 року
з ОСОБА_2 було стягнуто вищезазначену
суму, але добровільно так її і не
погасив. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в
зареєстрованому шлюбі, проживала разом
у вищезазначеній квартирі та є її
співвласником тому сума коштів
підлягає поверненню відповідачем.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на
користь позивача 5927,40 грн., що виплачені
надміру у вигляді житлової субсидій.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити в повному обсязі
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову
та просила відмовити, надала письмові
заперечення (а.с. 38-40).

Вислухавши сторони, вивчивши та
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що відповідно до
заяв ОСОБА_2 від 27.01.2006 року, від 31.10.2006
року, від 14.05.2007 року, від 29.10.2007 року, від
03.11.2008 року, від 19.10.2009 року йому була
призначена житлова субсидія на період
з січня 2006 року по квітень 2010 року (а.с.
3-12).

Як вбачається з наданих до управління
декларацій від 27.01.2006 року, 31.10.2006 року,
14.05.2007 року, від 29.10.2007 року, 03.11.2008 року,
19.10.2009 року, ОСОБА_2 зазначив адресу
проживання АДРЕСА_2, та те, що іншого
житла він не має (а.с. 13-21).

Згідно повідомлень про надання
субсидій, ОСОБА_2 призначались житлові
субсидії на періоди його звернень (а.с.
22-27).

Відповідно до інформаційних довідок КП
«ДМБТІ» від 26.08.2010 року № 9016 ОСОБА_2 має
у власності квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 та за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 28-29).

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2006
року по 30.04.2010 року сума надміру
перерахованих коштів складає 5927,40 грн.
(а.с. 30).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, актовий запис № 90, ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 31).

Як вбачається з ухвали Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
23.06.2014 року, провадження по
адміністративній справі за позовом
управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_1
про стягнення коштів, надміру
виплачених за призначеними субсидіями
було закрито (а.с. 32).

При розгляді даної справи судом було
встановлено, що постановою Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
25.05.2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 на
користь управління 5927,40 грн., як надміру
виплачену суму житлової субсидії.
Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2012 року зазначена постанова
була залишена без змін. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2013 року постанова суду першої
інстанції та ухвала апеляційного суду
також були залишені без змін.

15 серпня 2014 року 8 ДДНК була надана
інформаційна довідка зі спадкового
реєстру про те, що відносно ОСОБА_2 в
реєстрі спадкових справ відсутня
будь-яка інформація щодо відкриття
спадкової справи (а.с. 46-47).

Відповідно до п. 6 Положення про порядок
призначення та надання населенню
субсидій для відшкодування витрат на
оплату житлово-комунальних послуг,
придбання скрапленого газу, твердого
та рідкого пічного побутового палива,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21 жовтня 1995 року
№ 848, субсидія призначається
уповноваженому власнику (співвласнику)
житла, наймачу державного та
громадського житлового фонду, членові
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу, власнику (співвласнику)
житлового приміщення, на якого
відкрито особовий рахунок за місцем
реєстрації.

Відповідно до п. 20 Положення сума
субсидії, перерахованої (виплаченої)
надміру внаслідок свідомого подання
громадянином документів з
недостовірними відомостями або
неповідомлення громадянином про
набуття права власності на житло
(житлове приміщення) іншою особою, яка
не була в ньому зареєстрована,
повертається ним за вимогою органу, що
призначив субсидію. У разі коли
громадянин добровільно не повернув
надміру перераховану (виплачену) суму
субсидії, питання про її стягнення
органи, що призначають субсидії,
вирішують у судовому порядку.

Як встановлено судом, субсидія для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг надавалась
за заявою ОСОБА_2 та саме ОСОБА_2 було
надано недостовірні відомості до
Управління праці та соціального
захисту населення Самарської районної
у м. Дніпропетровську ради щодо
відсутності у нього іншого житла.

Відносно ОСОБА_2 було ухвалено
постанову про стягнення з нього на
користь Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради 5927,40 грн., як
надміру виплачену суму житлової
субсидії.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.
Зобов'язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з особою кредитора.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217
ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1219 ЦК України до складу
спадщини не входять права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема: особисті
немайнові права; право на участь у
товариствах та право членства в
об'єднаннях громадян, якщо інше не
встановлено законом або їх установчими
документами; право на відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом; права та
обов'язки особи як кредитора або
боржника, передбачені ст. 608 цього
Кодексу.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці
зобов'язані повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна
особа вправі звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а в інтересах інших осіб, або
державних чи суспільних інтересах лише
у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог та
заперечень. Суд не приймає до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом роз'яснювались сторонам
положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України
та наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій, а також те, що суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь справі, при цьому суд
приймає до розгляду тільки ті докази,
які мають значення по справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
усі наявні докази по справі, досліджені
в судовому засіданні в їх сукупності,
приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
по даній справі не порушувались права
позивача та вона не має нести
відповідальність за дії ОСОБА_2 та
винесене відносно нього рішення суду
про стягнення коштів.

Отже, виходячи з встановлених в
судовому засіданні обставин справи, а
також діючого матеріального закону, з
урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог Управління праці та
соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, надміру виплачених
за призначеними субсидіями необхідно
відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, ст.ст. 3, 4, 11, 15, 16,
202, 509, 1216, 1217, 1218, 1219, 1268-1270 ЦК України,
ст.ст. 3-8, 10, 11, 15, 18, 57-60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Управління
праці та соціального захисту населення
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, надміру виплачених
за призначеними субсидіями - відмовити
в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К.С. Маштак