Ухвала

іменем україни

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«ХДІ страхування» про стягнення
страхового відшкодування, а також
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ХДІ
страхування» на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
стягнути на свою користь з ОСОБА_4 22 325
грн на відшкодування майнової шкоди та
27 450 грн на відшкодування моральної
шкоди, а з Публічного акціонерного
товариства «ХДІ страхування» (далі -
ПАТ «ХДІ страхування») - 44 165 грн на
відшкодування майнової шкоди та 7 550 грн
на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 10 вересня 2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю автомобіля «Chevrolet Aveo»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням позивача та автомобіля
«Audi-80», державний номерний знак НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_4 Постановою
Центрального районного суду
м. Миколаєва від 13 жовтня 2011 року
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 закрито внаслідок акта
амністії. На момент ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована у ПАТ
«ХДІ страхування». Внаслідок указаної
ДТП позивач отримав тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, а
належний йому на праві власності
автомобіль отримав механічні
пошкодження. Згідно з висновком
експертизи шкода, завдана автомобілю
«Chevrolet Aveo», становить 43 008 грн
35 коп. ПАТ «ХДІ страхування» не
виплатило позивачу страхового
відшкодування, тому повинно сплатити
пеню, інфляцію і три проценти річних.
Позивачем понесені витрати на
лікування у сумі 7 896 грн
40 коп.; проведення експертизи - 450 грн; за
послуги евакуатора - 450 грн, за послуги
автостоянки - 183 грн. Крім того, у зв'язку
з каліцтвом та ушкодженням здоров'я,
фізичними та душевними стражданнями
позивачу завдано моральної шкоди, яку
він оцінив у 25 тис. грн, а також
додаткової моральної шкоди у розмірі 5
тис. грн, завданої внаслідок значного
пошкодження його майна та неможливістю
відремонтувати належний йому
автомобіль.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 червня 2014 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 22 325
грн на відшкодування майнової шкоди та
3 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з ПАТ «ХДІ страхування» на
користь ОСОБА_3 44 165 грн страхового
відшкодування та 3 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач ПАТ
«ХДІ страхування» просить скасувати
судові рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, провадження у
справі закрити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зміст ухвали суду апеляційної
інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК
України, в якій, зокрема, зазначаються
узагальнені доводи та заперечення
осіб, які беруть участь у справі;
встановлені судом першої інстанції
обставини; мотиви, з яких апеляційний
суд виходив при постановленні ухвали, і
положення закону, яким він керувався; у
разі відхилення апеляційної скарги
зазначаються мотиви її відхилення.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається в апеляційному суді за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі, як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Проте ухвала апеляційного суду
зазначеним нормам процесуального
права не відповідає.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд на порушення
вищезазначеного в достатньому обсязі
не перевірив доводів апеляційної
скарги та законності й обґрунтованості
рішення суду першої інстанції по суті
вирішеного спору, в результаті чого
допустив порушення норм
процесуального права, що унеможливлює
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Зокрема, апеляційний суд залишив поза
увагою положення п. 22.3
ст. 22 Закону України від 01 липня 2004 року
№ 1961-IV «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до якого
потерпілому відшкодовується моральна
шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23
ЦК України, а саме: моральна шкода яка
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; моральна шкода
яка полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо не самої,
членів сім'ї чи близьких родичів.

Суду належить встановити у чому
полягає моральна шкода, яку просить
відшкодувати позивач, оскільки від
цього залежить те, на кому лежить
обов'язок по її відшкодуванню, оскільки
моральна шкода, визначена пунктами 3, 4
ч. 2 ст. 23 ЦК України, страховиком не
відшкодовується.

При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 % ліміту, визначеного в п. 9.3
ст. 9 цього Закону.

Суд повинен визначити загальний розмір
відшкодування, який належить стягнути
на користь позивача, після того
стягнути відшкодування моральної
шкоди зі страхової компанії в межах
ліміту, а все інше, тобто різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у вчиненні ДТП.

З огляду на вищевикладене, висновок
суду першої інстанції щодо визначення
розміру відшкодування моральної шкоди
у сумі 3 тис. грн, стягнутої з ПАТ «ХДІ
страхування», з яким помилково
погодився апеляційний суд, не
відповідає нормам вищевказаного
закону.

Такі порушення міг усунути апеляційний
суд в силу наданих чинним ЦПК України
повноважень, проте в достатньому
обсязі не перевірив доводів
апеляційної скарги та законності й
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції по суті вирішеного спору, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
постановлена у справі ухвала
апеляційного суду в частині залишення
без змін рішення суду першої інстанції
щодо вирішення позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди -
скасуванню з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав,
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

У частині залишення без змін рішення
суду першої інстанції щодо вирішення
позовних вимог про стягнення
страхового відшкодування, а також
відшкодування майнової шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, ухвала суду апеляційної
інстанції є законною й обґрунтованою,
відсутні підстави для її скасування, а
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, тому в
цій частині в силу вимог ст. ст. 335, 337 ЦПК
України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ХДІ
страхування» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 25 червня
2014 року в частині залишення без
змін рішення суду першої інстанції
щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_4, Публічного акціонерного
товариства «ХДІ страхування» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 25
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.
Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак