Провадження №2/761/6435/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» про визнання дій
відповідача щодо збільшення
процентної ставки за кредитним
договором від 18.07.2008 року № 03.93/08-КЛ
такими, що не відповідають чинному
законодавству України та зобов'язання
відповідача здійснити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У липні 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання пункту 9.2. Кредитного договору
від 18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ, укладений між ПАТ
«ВТБ Банк» та громадянкою України
ОСОБА_1 недійсним; визнання незаконними
дій відповідача, пов'язаних із зміною
розміру процентів; розірвання
Кредитного договору від 18.07.2008 року з
дати підвищення розміру процентів за
користування кредитом; зобов'язання
відповідача зробити перерахунок
розрахунків за Кредитним договором від
18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ шляхом зарахування
всіх коштів сплачених позичальником
після дати одностороннього підвищення
ПАТ «ВТБ БАНК» розміру процентів за
користування кредитними коштами, в
рахунок погашення кредиту.

Позивач зазначала, що 18.07.2008 року між
ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк» укладено Кредитний договір №
03.93/08-КЛ, відповідно до умов якого
кредитор надав позичальнику кредит у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії з лімітом 350.000 доларів США на
строк до 17.07.2018 року, процентна ставка -
16%. Але 13.07.2011 року відповідач без
попередження підвищив відсоткову
ставку до 18% річних пов'язавши це
підвищення із невиконанням
позичальником додаткових умов
кредитного договору (пп.6.3). У зв'язку із
збільшенням розміру платежів позивач
неодноразово зверталась до Банку з
проханнями роз'яснити ситуацію із
розміром відсоткової ставки.

Посилаючись на ст. 652 ЦК України, яка
передбачає, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, позивач просила:

- визнати пункт 9.2. Кредитного договору
від 18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ, укладений між ПАТ
«ВТБ Банк» та громадянкою України
ОСОБА_1 недійсним;

- визнати дії ПАТ «ВТБ Банк», пов'язані
із зміною розміру процентів за
укладеним з ОСОБА_1 Кредитним договором
від 18.07.2008 року такими, що не
відповідають закону;

- розірвати Кредитний договір від 18.07.2008
р. №03.93/08-КЛ з дати підвищення розміру
процентів за користування кредитом;

- зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк» зробити
перерахунок розрахунків за Кредитним
договором від 18.07.2008 р. № 03.93/08-КЛ шляхом
зарахування всіх коштів сплачених
громадянкою України ОСОБА_1 після дати
одностороннього підвищення ПАТ «ВТБ
БАНК» розміру процентів за
користування кредитними коштами, в
рахунок погашення тіла кредиту.

У процесі розгляду справи у жовтні 2014
року позивач повідомила, як про нові
для неї обставини, про звернення ПАТ
«ВТБ Банк» з позовом до Святошинського
районного суду м. Києва про стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором. У листопаді 2014 року у
судовому засіданні представник
позивача звернувся із заявою про зміни
предмету позову, у якій просив:

1. Визнати дії ПАТ «ВТБ Банк», пов'язані
зі зміною розміру процентів за
укладеним з громадянкою України ОСОБА_1
Кредитним договором від 18.07.2008 р.
№03.93/08-КЛ (не відновлювальна кредитна
лінія), такими, що не відповідають
чинному законодавству України.

2. Зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк» зробити
перерахунок розрахунків за Кредитним
договором від 18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ (не
відновлювальна кредитна лінія) шляхом
зарахування всіх коштів, надмірно
сплачених громадянкою України ОСОБА_1
після дати одностороннього підвищення
ПАТ «ВТБ БАНК» розміру процентів за
користування кредитними коштами, в
рахунок погашення тіла кредиту.

3. Судові витрати покласти на
відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2014
року прийнято змінені позовні вимоги,
зазначені у заяві.

У запереченнях (а.с. 43) представник
відповідача зазначив, що позичальником
порушено вимоги п.9.2 кредитного
договору, згідно із яким було
передбачено підвищення ставки на 2% у
разі нездійснення страхування
предмету застави на весь строк дії
кредитного договору у порядку
визначеному п. 6.3 (а.с. 9)

Між тим, позичальник здійснив
страхування предмету застави у банку,
який не був акредитований
відповідачем, як зазначено у
кредитному договорі, а також не були
виконані пп. 6.4., 6.5., 6.6 договору та
додаткові умови Протоколу кредитного
комітету від 15.07.2008 р. № 128М,
ознайомлення із зазначеними умовами
підтверджено підписом позичальника у
договорі.

Представник позивача підтримав
прийняті судом змінені позовні вимоги
та пояснив, що відповідачем порушено
вимоги ст. 1056-1 ЦК України неправомірно
змінено розмір фіксованої процентної
ставки позивачу. Позивач при
підписанні з відповідачем кредитного
договору від 18.07.2008 року №
03.93/08-КЛ не був ознайомлений з витягом з
протоколу малого кредитного комітету
від 15.07.2008 р. № 128 М і не міг вчасно
виконати додаткові умови зазначені в
вищезазначеному витязі ч.5 п. 3 договору.

Представник відповідача, який з'явився
в судове засідання, проти нових
позовних вимог, які прийняті судом за
заявою представника позивача про зміну
предмету позову, заперечив та
підтримав свої письмові заперечення з
врахуванням наданих пояснень в
судовому засіданні позивачем. Також
усно доповнив, що відповідачем жодним
чином непорушені права позивача в
зв'язку з посиланням останнього на ті
обставини, що його при підписанні
основного кредитного договору
відповідач не ознайомив з ч. 5 п. 3 витягу
протоколу малого кредитного комітету
від 15.07.2008 р. № 128 М і тому він не міг
вчасно виконати додаткові умови.
Ознайомлення із зазначеними умовами
позивача підтверджено його особистим
підписом у кредитним договорі від
18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ (не відновлювальна
кредитна лінія).

Суд заслухавши думку представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи
18.07.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк» укладено Кредитний договір №
03.93/08-КЛ, відповідно до умов якого
кредитор надав позичальнику кредит у
вигляді не відновлювальної кредитної
лінії з лімітом 350.000 доларів США на
строк до 17.07.2018 року, процентна ставка -
16%.

У процесі розгляду справи позивач,
змінивши предмет позову, відмовився
від вимог про визнання недійсним
пункту 9.2. кредитного договору та
розірвання кредитного договору та
просила визнати дії ПАТ «ВТБ Банк»,
пов'язані зі зміною розміру процентів
за укладеним з громадянкою України
ОСОБА_1 Кредитним договором від 18.07.2008 р.
№03.93/08-КЛ (не відновлювальна кредитна
лінія), такими, що не відповідають
чинному законодавству України та
зобов'язати ПАТ «ВТБ Банк» зробити
перерахунок розрахунків за Кредитним
договором від 18.07.2008 р. №03.93/08-КЛ (не
відновлювальна кредитна лінія) шляхом
зарахування всіх коштів, надмірно
сплачених громадянкою України ОСОБА_1
після дати одностороннього підвищення
ПАТ «ВТБ БАНК» розміру процентів за
користування кредитними коштами, в
рахунок погашення тіла кредиту.

Як встановлено судом, укладаючи
кредитний договір за № 03.93/08-КЛ від 18
липня 2008 року сторонами було визначено
процентну ставку у розмірі 16%, про що
зазначено у п.1.4 кредитного договору.

Водночас, згідно з п. 9.2. Кредитного
договору обумовлено, що «кредитор
підвищує процентну ставку на 2% (два
відсотки) річних в порівняні з
передбаченою п.1.4 процентною ставкою за
цим договором у наступних випадках:

- позичальник здійснив страхування
предмету застави на умовах, що не були
погоджені із кредитором;

- страхування предмету іпотеки
здійснено позичальником або майновим
поручителем у неакредитованій Банком
страховій компанії;

- позичальником невиконані вимоги
пп.63.-6.6 цього договору;

- позичальником не виконані додаткові
умови Протоколу Кредитного комітету №
128 М від 15.07.2008 року;

При цьому позичальник підписанням
цього договору підтверджує, що для
вказаного вище застосування нової
процентної ставки не вимагається
підписання сторонами будь-яких інших
додаткових документів, крім цього
договору».

Кредитний договір був підписаний
позичальником власноручно, другий
примірник договору був ним отриманий,
про що свідчать його підписи (а.с. 12).

Згідно із пп.1.8 договору виконання
зобов'язань позичальника
забезпечується договором іпотеки
нежилої будівлі, що належить майновому
поручителю ТОВ «Сканді» та знаходиться
за адресою вул. Богатирська 2-а.

Згідно із пп.6.3 кредитного договору
позичальник зобов'язався застрахувати
предмет іпотеки на забезпечення
виконання договору у акредитованих
відповідачем страхових компаніях на
весь період дії договору. А також
позивач мала надати або забезпечити
надання майновим поручителем копій
договору страхування та платіжних
документів за викладеними у цьому
пункті умовами до перерахування
першого траншу.

Посилаючись у позовній заяві на
порушення здійснені Банком прийняттям
рішення від 13 липня 2011 року про
підвищення процентної ставки на 2%
річних, позивач посилався на
відсутність попередження про
підвищення процентної ставки,
вважаючи, що прийняття такого рішення
відповідачем має односторонній
характер, стверджуючи що умови про
такий порядок підвищення процентної
ставки вказана у пп.9.2., а також
невиконання Позичальником додаткових
умов Протоколу Кредитного Комітету №
128 М від 15.07.2008 року, з яким позичальник
не був ознайомлений, є незаконними.

Позивач посилається на листи
направлені відповідачем, копії яких
долучені до позовної заяви, зазначаючи,
що оспорене позивачем рішення про
підвищення процентної ставки у
односторонньому порядку прийнято
після внесення змін до ст.1056-1 ЦК
України, тому дії відповідача стосовно
підвищення процентної ставки з 16 до 18
відсотків є незаконними.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Досліджуючи зібрані у справі докази,
яким дана оцінка у їх сукупності, суд
дійшов наступних висновків.

Позичальник здійснив страхування
предмету іпотеки на умовах, що не були
погодженні з Кредитором; Страхування
предмету іпотеки здійснене у
неакредитованій Банком страховій
компанії. Позивачем не виконанні
вимоги пп.6.3.-6.6. цього Договору; та
додаткові умови Протоколу Кредитного
Комітету №128 М від 15.07.2008 року, що
пов'язано із забезпеченням страхових
ризиків виконання прийнятих позивачем
зобов'язань.

Однак, позивачем не були виконані
вимоги, передбачені пп.6.3 кредитного
договору, у якому передбачені умови
забезпечення страхових ризиків.

Таким чином, відповідач вчинив дії щодо
підвищення процентної ставки на 2%
виключно на підставі порушення
позичальником умов, передбачених
кредитним договором від 18.07.2008 року, що
не пов'язано із застосуванням положень
ст.1056-1 ЦК України, які набрали з 10 січня
2009 року (Рішення Конституційного Суду
України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у
справі про зворотну дію в часі законів
та інших нормативно-правових актів).

Відповідно до пункту 28 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012, № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні питання щодо
правомірності підвищення банком чи
іншою фінансовою установою процентної
ставки суди також повинні розрізняти
умови кредитного договору, які
встановлюють односторонню зміну умов
договору, від умов договору, що
встановлюють погоджену сторонами
процедуру зміни договору шляхом
прийняття позичальником пропозиції
кредитора про зміну умов договору
відповідно до вимог ЦК. Наприклад, не є
односторонньою зміною умов договору
зміна розміру фіксованої процентної
ставки залежно від зміни обставин
кредитного ризику (не укладення
договору страхування, припинення
договору застави/іпотеки тощо), якщо в
кредитному договорі визначено
обставини, за якими застосовується
інша фіксована процентна ставка, та її
розмір.

Таким чином, зміна розміру процентної
ставки залежно від зміни обставин
кредитного ризику у даному випадку не є
односторонньою зміною умов Кредитного
договору, а тому відсутні будь-які
правові підстави для визнання п.9.2.
Кредитного договору недійсним.

Таким чином, у зобов'язанні по
Кредитному договору жодних змін не
відбувалось. Підвищення процентної
ставки на 2% у разі не виконання
Позичальником ряду вимог було
передбачено Кредитним договором з
моменту його укладання. А тому
твердження Позивача про односторонню
зміну Банком встановленої Кредитним
договором процентної ставки є
безпідставним та таким, що не
відповідає дійсності.

У листах ПАТ «ВТБанк» від 28.07.2011 року
(а.с. 16, 17) на адресу позичальника
останнього повідомлено про підвищення
на підставі п. 9.2 кредитного договору
процентної ставки на 2% річних у зв'язку
із порушенням умов пп.6.3 кредитного
договору про обов'язкове страхування
майновим поручителем у акредитованій
кредитором страховій компанії за
власний рахунок на весь період
кредитного на користь кредитора
предмету іпотеки, переданого на
забезпечення виконання зобов'язання на
умовах кредитного договору.

Тобто, п.9.2 кредитного договору
передбачено підвищення ставки на 2% у
разі нездійснення страхування
предмету застави на весь строк дії
кредитного договору у порядку
визначеному п. 6.3 (а.с. 9)

Заперечення позивача та його
представника про те, що позивач не був
ознайомлений з додатковими умовами
Протоколу кредитного комітету від
15.07.2008 р. № 128М, спростовуються тим, що
позивач при укладенні Кредитного
договору № 03.93/08-КЛ (надалі - Кредитний
договір) особисто з ним ознайомився та
підписав його. Отже, позивачу відомо
визначені обставини в кредитному
договорі, за якими застосовується інша
фіксована процентна ставка, та її
розмір. При цьому позивач підписанням
цього Договору підтверджує, що для
вказаного вище застосування нової
процентної ставки не вимагається
підписання Сторонами будь-яких інших
додаткових документів, крім цього
договору.

Оскільки умови кредитного договору
18.07.2008 року № 03.93/08-КЛ не суперечать
діючому на час його укладання
законодавству і на підставі
вищенаведених положень, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання дій відповідача щодо
збільшення процентної ставки за
кредитним договором від 18.07.2008 року №
03.93/08-КЛ такими, що не відповідають
чинному законодавству України та
зобов'язання відповідача здійснити
певні дії не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене та на підставі
ст.ст. 627, 651, 652, 1048, 1052, 1054 ЦК України (на
2007 рік), та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88,
209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання дій відповідача щодо
збільшення процентної ставки за
кредитним договором від 18.07.2008 року №
03.93/08-КЛ такими що не відповідають
чинному законодавству України та
зобов'язання відповідача здійснити
певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.