АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2054/2014
Головуючий в 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ земельної
ділянки та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ земельної
ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернулась у листопаді 2009 року.

Зазначала, що вона з відповідачем є
власниками 1/2 частини земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1, яка
залишилась їм у спадщину після смерті
матері. Оскільки між спадкоємцями було
досягнуто домовленості щодо порядку
користування земельною ділянкою, в 2006
році позивач вирішила здійснювати
будівництво садового будинку на
території в її користуванні. На даний
момент на частині ділянки, якою
користується позивач знаходиться
самочинно побудований садовий будинок.
Після його побудови у відповідача
виникло бажання отримати частину
будинку у користування, у зв'язку з чим
нею був поданий позов до суду, у якому
було відмовлено. Між позивачем та
відповідачем виникли суперечки та
спори стосовно користування земельною
ділянкою і будинком. На підставі
викладеного просила суд виділити їй в
натурі Ѕ частину земельної ділянки
шляхом поділу спільної часткової
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну
ділянку, загальною площею 0,0670 га., що
розташована по АДРЕСА_1. Лінії
розподілу земельної ділянки прокласти
в межах вказаних в плані - схемі, що є
додатком № 1 до позовної заяви.

В квітні 2010 року із зустрічним позовом
звернулась ОСОБА_3, яка зазначала що в
склад спадщини, крім іншого майна
входили: земельна ділянка, на якій
збудований садовий будинок, літня
кухня та водопровідна колонка. В серпні
2005 року відповідач самовільно змінила
замки у садовому будинку, а в 2006 році
самовільно поділила земельну ділянку
шляхом встановлення твердої межі,
відповідно до якої позивач не має
доступу до садового будинку. З
урахуванням викладеного просила
виділити їй в натурі 1/2 частину
земельної ділянки шляхом поділу
спільної часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 загальною площею 0,0670 га, що
розташована по АДРЕСА_1. Лінії
розподілу земельної ділянки прокласти
в межах вказаних в схемі поділу, що є
Додатком 16 до позовної заяви.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року у
задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню у зв'язку з
наступним.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
16.07.2005 року № 3-1661, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
власниками 1/2 частини земельної
ділянки площею 0,0670 га, розташованої по
АДРЕСА_1.

06 грудня 2005 року на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
Головне управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
державної адміністрації видало
державний акт на ім'я ОСОБА_3,
відповідно до якого співвласниками
земельної ділянки зазначено ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Відповідно до даних Київського
міського бюро технічної
інвентаризації будинок АДРЕСА_1 на
праві власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
зареєстрований.

У 2009 році ОСОБА_3 зверталась з позовом
до ОСОБА_2 про відновлення порушених
прав та визначення порядку
користування земельною ділянкою та
садівничим будинком.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27.10.2009 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_2 за власний
рахунок відновити становище площі
земельної ділянки по АДРЕСА_1, яке
існувало до самочинного будівництва
твердої межі, шляхом знесення
(демонтажу) самочинно збудованої
твердої межі. В задоволені інших
позовних вимог відмовлено.

Звертаючись до суду з позовними
заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили
виділити їм в натурі Ѕ частину
земельної ділянки шляхом поділу
спільної часткової власності на
вказану земельну ділянку відповідно до
доданих до позовних заяв, кожної із
сторін, схем.

Відмовляючи в задоволенні первісного
та зустрічного позовів суд першої
інстанції прийшов до висновків про
недоведеність позовних вимог з огляду
на ст. 10, 60 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Статтею 358 ЦК України також
передбачено, що кожний з співвласників
має право на надання йому у володіння
та користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці.

Відповідно до ст. 89 ЗК України у
спільній сумісній власності
перебувають земельні ділянки: а)
подружжя; б) членів фермерського
господарства, якщо інше не передбачено
угодою між ними; в) співвласників
жилого будинку. Володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою спільної сумісної
власності здійснюються за договором
або законом.

Співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представником
ОСОБА_2 було заявлене клопотання про
призначення у справі судової
будівельно-технічної експертизи на
розгляд якої поставлено наступні
питання: які можливі варіанти поділу
вказаної земельної ділянки з
урахуванням будинку, що залишився
після померлої ОСОБА_5, що на даний
момент перебуває в користуванні
ОСОБА_2; чи можливий варіант розподілу
земельної ділянки, запропонований у
схемі поділу, що міститься в матеріалах
справи шляхом виділення ОСОБА_2 частини
земельної ділянки, що позначена на
схемі літерою А.

Згідно висновку експерта КНІСЕ №8119 від
15.07.2014 року, розподіл земельної ділянки
площею 0,0670 га, кадастровий номер
:90:883:0132, що розташована за адресою
АДРЕСА_1, у співвідношенні Ѕ до Ѕ
відповідно до нормативних документів
не вбачається можливим, оскільки не
виконується вимога п. 3.26 ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень».

Запропонований гр. ОСОБА_3 варіант
розподілу розроблений без урахування
місця розташування новозбудованого
садового будинку, що побудований
згідно матеріалів справи гр. ОСОБА_2

Експертом також були запропоновані
можливі варіанти розподілу вказаної
земельної ділянки у співвідношенні Ѕ
до Ѕ розроблені із відступом від вимог
нормативних документів.

Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України поділ
земельної ділянки, яка є у спільній
сумісній власності, з виділенням
частки співвласника, може бути
здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Поділ земельної ділянки, яка перебуває
у спільній сумісній власності, з
виділенням частки в натурі
здійснюється з додержанням певних
правил, одним з яких є встановлення
можливості такого поділу в натурі.

Як вбачається з висновку №8119 від 15.07.2014
року розподіл земельної ділянки у
співвідношенні Ѕ до Ѕ відповідно до
нормативних документів є неможливим,
оскільки не виконується вимога п. 3.26
ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень».

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Так, звертаючись до суду з первісним та
зустрічним позовами позивачі просили
виділити їм в натурі Ѕ частину
земельної ділянки відповідно до
доданих до позовних заяв кожної із
сторін схем.

Враховуючи те, що такий розподіл,
згідно висновку КНІСЕ №8119 від 15.07.2014
року, є неможливим, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав щодо відмови в
задоволення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: