АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3971/2014
Головуючий у 1 інстанції: Луценко О.М.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 28 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

30 травня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив
розірвати шлюб між ними,
зареєстрований у Відділі реєстрації
актів громадянського стану Мінського
району у м. Києві, актовий запис № 2357.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 27
грудня 1995 року перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від
шлюбу мають двоє дітей - дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із
ним. Також позивач зазначив, що шлюб між
ними фактично припинився з грудня 2011
року, спільне господарство не ведеться,
подружні стосунки не підтримуються.
Зазначив, що подальше спільне життя з
ОСОБА_1 та збереження шлюбу неможливі і
суперечать його інтересам.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28 січня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено і розірвано шлюб між
ОСОБА_3 і ОСОБА_1, зареєстрований у
Відділі реєстрації актів
громадянського стану Мінського району
у м. Києві, актовий запис № 2357.

07 лютого2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив його
скасувати. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт зазначив, що ним
заявлялося клопотання про зупинення
провадження у справі та надання
подружжю строку на примирення, однак
зазначене клопотання судом було
проігноровано. Також апелянт вказав, що
суд першої інстанції однобічно вивчив
обставини справи, не запрошував ОСОБА_1
до суду, не витребував від неї відзив на
позов. Додатково апелянт вказав, що
ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну
заяву про поділ спільного майна
подружжя, клопотання про забезпечення
доказів і залучення третьої особи,
однак будь-які ухвали з цього приводу
постановлені не були.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
суд її задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився,
був належним чином повідомлений про
день, час та місце апеляційного
розгляду, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст.
305 ЦПК України проведено за його
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 27 грудня 1995 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений шлюб, про
що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу Відділом реєстрації
актів громадянського стану Мінського
району міста Києва зроблено запис №
2357.

Від шлюбу у сторін народилося двоє
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що сторони припинили
подружні стосунки, спільне
господарство не ведуть, проживають
окремо, не спілкуються.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався ст. 51 Конституції
України, ст.ст. 24, 112 СК України та
правильно виходив з того, що збереження
шлюбу суперечить інтересам сторін,
подальше спільне життя і збереження
шлюбу неможливі.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
суд першої інстанції безпідставно не
дав подружжю строк на примирення
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 5 ст. 191 ЦПК України у справі
про розірвання шлюбу суд може зупинити
розгляд справи і призначити подружжю
строк для примирення, який не може
перевищувати шести місяців.

Зі змісту ч. 1 ст. 111 СК України та ч. 5 ст.
191 ЦПК України випливає, що надання
подружжю строку для примирення є
правом, а не обов'язком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у
судовому засіданні 28 січня 2014 року
ОСОБА_3 вказував, що шлюб існує
формально, оскільки ОСОБА_1 проживає
окремо з грудня 2011 року, не цікавиться
життям дітей і не бере участі у їх
вихованні, з дня подання позову сторони
не примирилися. Вказані обставини були
визнані представником ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2, а тому судом
першої інстанції не надавався подружжю
строк на примирення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє посилання апелянта на те, що
судом першої інстанції було
проігноровано клопотання про надання
сторонам строку для примирення.

Не заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що суд першої інстанції
однобічно вивчив обставини справи, не
запрошував ОСОБА_1 до суду, не
витребував від неї відзив на позов, так
як згідно з матеріалами справи ОСОБА_1
була належним чином повідомлена про
день, час та місце розгляду справи та
брала участь у судових засіданнях
через свого представника за
довіреністю - ОСОБА_2

На думку колегії суддів, не є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції доводи апеляційної скарги в
тій частині, що судом першої інстанції
не розглядалася зустрічна позовна
заява про поділ спільного майна
подружжя, клопотання про забезпечення
доказів і залучення третьої особи з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
будь-яких позовних вимог про поділ
спільного майна подружжя ОСОБА_1 не
заявляла, а у клопотаннях про
забезпечення доказів і позову,
залучення третьої особи до участі у
справі були подані нею з метою
встановлення наявності і вартості
майна, набутого під час перебування у
шлюбі. З огляду на викладене, зазначені
доводи не можуть бути підставою для
скасування рішення суду про розірвання
шлюбу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 28 січня 2014 року є таким, що ухвалене
з додержанням вимог закону. Доводи
апеляційної скарги на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають, висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді