АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22
Головуючий в І інстанції Зубов О.С.
Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 18 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 02 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: державний нотаріус
Бобринецької районної державної
нотаріальної контори Кіровоградської
області Дроздова О.П., приватний
нотаріус Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним вище позовом,
зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько - ОСОБА_8, після смерті якого
відкрилася спадщина, яка складається
із частини житлового будинку та
відповідної частини земельної ділянки,
на якій він розташований, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та грошових
коштів, що знаходяться на рахунку №
НОМЕР_1 відкритому в ПАТ КБ
«Приватбанк».

Під час звернення до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини їй стало відомо про те, що
19.05.2012 року батько заповів належне йому
майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що був
складений заповіт посвідчений
нотаріально.

Посилаючись на те, що ОСОБА_9 з 16.05.2012
року і до самої смерті мешкав в с.
Миколо - Бабанка, Бобринецького району
Кіровоградської області, а відтак на
час нотаріального посвідчення
заповіту не міг знаходитися у м.
Херсоні, та вказуючи на наявність
помилки на бланку заповіту в графі
підпис заповідача, що свідчить про
підпис заповіту сторонньою особою, а не
її батьком, позивачка просила визнати
заповіт, складений та посвідчений
19.05.2012 року приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, яким ОСОБА_9 заповів у
власність ОСОБА_4 частину житлового
будинку та відповідну частину
земельної ділянки, на якій він
розташований, що знаходиться в АДРЕСА_1,
та у власність ОСОБА_5 належні йому
грошові кошти, що знаходяться на
рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ КБ
«Приватбанк», недійсним.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 02 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє
від імені ОСОБА_3, просив рішення суду
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені вимоги,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_8, який є батьком позивачки.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася
спадщина, яка складається із частини
житлового будинку та відповідної
частини земельної ділянки, на якій він
розташований, що знаходиться в АДРЕСА_1,
та грошових коштів, що знаходяться на
рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ КБ
«Приватбанк».

19 травня 2012 року ОСОБА_9 на випадок
своєї смерті зробив розпорядження, за
яким належну йому частину жилого
будинку та відповідну частину
земельної ділянки, на якій він
розташований, що знаходиться в АДРЕСА_1,
заповів ОСОБА_4, а грошові кошти, що
знаходяться на рахунку № НОМЕР_1
відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк, -
ОСОБА_5

Заповіт складений у письмовій формі,
підписаний власноручно ОСОБА_9,
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 1125.

При посвідченні заповіту
відповідальною за вчинення
нотаріальних дій особою було
перевірено особу та дієздатність
заповідача.

В порядку передбаченому діючим
законодавством ОСОБА_9 з заявою про
зміну чи скасування заповіту не
звертався.

Згідно акту посмертної
судово-психіатричної експертизи № 324
від 17.07.2013 року ОСОБА_8 на момент
складання заповіту 19.05.2012 року
яким-небудь психічним захворюванням не
страждав, в психічному стані внаслідок
прийому медикаментів не знаходився,
міг розуміти значення своїх дій та
керуватися ними.

Звернувшись до суду з позовом,
позивачка вказала на те, що заповіт
складено не самим заповідачем, а
сторонньою особою, та про наявність
помилки в заповіті, що не узгоджується
з приписами ст. 1233,1234,1247,1257 ЦК України і
є підставою для визнання оспореного
правочину недійсним відповідно до ч. 3
ст. 215 ЦК України.

У підтвердження зазначеного факту
позивачка послалася на показання
свідків, які були допитані в іншій
цивільній справі і які пояснили, що
16.05.2012 року ОСОБА_9 вибув з м. Херсона до
с. Миколо - Бабанка Бобринецького
району Кіровоградської області і до
самої смерті нікуди із села не виїжджав
та на копію заповіту в якому в графі
підпис заповідача в прізвищі замість
„ОСОБА_9" вказано „ОСОБА_9".

Заперечуючи зазначені обставини,
відповідачі вказували на те, що
оспорений заповіт здійснений особисто
заповідачем, особисто ним підписаний в
приміщенні нотаріальної контори у м.
Херсоні, після чого ОСОБА_9 виїхав до с.
Миколо - Бабанка Бобринецького району
Кіровоградської області де
зареєструвався і проживав по день
своєї смерті.

Згідно довідки, виданої виконкомом
ОСОБА_2 - Бабанської сільської ради
Бобринецького району Кіровоградської
області, ОСОБА_8 постійно проживав в с.
Миколо - Бабанка Бобринецького району
Кіровоградської області з 03.07.2012 року
по день смерті.

За зазначеною адресою ОСОБА_9 був
зареєстрований з 05.07.2012 року.

За приписами ст. 218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

За обставинами справи в межах наданих
належних та допустимих доказів
позивачка не довела відсутність
заповідача на час укладення заповіту
19.05.2012 року в нотаріальній конторі м.
Херсона.

У висновку почеркознавчої експертизи
№ 1204 від 02.07.2014 року зазначено, що
підпис в графі «Підпис» заповіту від
19.05.2012 року, від імені ОСОБА_9, і підпис в
графі «Підпис» довіреності від 02.07.2012
року, від імені ОСОБА_9, виконані,
імовірно, різними особами.

Зазначений висновок почеркознавчої
експертизи не є достатнім для
доведення тих обставин, які належать до
предмета доказування, оскільки не
спростовує підписання заповіту
заповідачем, про проведення повторної
почеркознавчої експертизи сторони не
заявляли, а відтак суд обґрунтовано не
прийняв до уваги цей висновок, як доказ.

Відсутність останньої літери прізвища
в графі підпис заповідача не доводить
факт підписання заповіту сторонньою
особою.

Оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, та зважаючи на те, що
позивачкою належними і допустимими
доказами не доведений факт підписання
заповіту сторонньою особою, колегія
суддів погоджується з висновком суду
про відсутність правових підстав,
передбачених ЦК України для визнання
оспореного правочину недійсним і
вважає, що суд обґрунтовано відмовив
позивачці у задоволенні її вимог.

Висновки суду підтверджені належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав оцінку
відповідно до ЦПК України та
відповідають нормам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують і не містять
посилання на нові факти чи засоби
доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування і ухвалення нового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від
імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 02 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: