Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/5232/14
Головуючий у 1 інстанції: Іжевська
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко
Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк
К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою головного
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соломонової Анастасії
Андріївни на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 23
вересня 2014 року за поданням головного
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соломонової Анастасії
Андріївни про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року головний
державний виконавець Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соломонова А.А. звернулася до
суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3.

В поданні зазначено, що на виконанні
Шевченківського відділу ДВС
знаходиться виконавче провадження №
1303/15 з примусового виконання
виконавчого листа № 336/5946/13-ц виданого
Шевченківським райсудом м. Запоріжжя
про стягнення аліментів на дитину.
Виконавче провадження будо відкрито
11.06.2014 року і з того часу у справі
проводяться виконавчі дії, спрямовані
на забезпечення виконання рішення.
Боржник був належним чином
повідомлений про примусове виконання
виконавчого листа, однак ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судом.

Посилаючись на ці обставини, просила
задовольнити подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року
відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
головний державний виконавець
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Соломонова А.А. подала апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Суд першої інстанції при розгляді
вказаного подання застосував приписи
статті 377-1 ЦПК України згідно якої
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Також суд врахував
роз'яснення, викладені в узагальненні
Верховного Суду України від 01.02.2013 року
«Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України».

Зокрема, в узагальненні зазначено, що
вирішення судами питання про обмеження
у виїзді за межі України можливе тільки
у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК , та за
поданням державного виконавця на
підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у
зв'язку з ухиленням боржника від
виконання судового рішення чи рішення
іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК , яка
міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні
питання, пов'язані з виконанням судових
рішень у цивільних справах та рішень
інших органів (посадових осіб)". За
змістом цієї статті вирішення питання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Відмовивши в задоволенні подання
головного державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Соломонової Анастасії Андріївни про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, суд виходив з того,
що на заявника (на державного
виконавця) покладається обов'язок
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання, проте
державним виконавцем не надано суду
доказів, що таке ухилення ОСОБА_3 від
виконання судового рішення має місце.

В мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали вказано: «Доказів, які б
підтверджували отримання боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження, викликів до державного
виконавця для надання відомостей про
доходи та наявне майно, до подання не
додано. Тому з наданих суду матеріалів
виконавчого провадження не вбачається
підстав для висновку про умисне
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням» (а. с. 39- на звороті).

Основні доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що боржник ОСОБА_3 на
виклики державного виконавця не
з'являється та не намагається погасити
заборгованість зі сплати аліментів,
тобто, ухиляється від виконання
зобов'язань, покрадених на нього
рішенням суду.

Такі доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді справи.

При апеляційному розгляді справи
головний державний виконавець
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Соломонова А.А. пояснила суду, що в
зв'язку з незабезпеченням відділу
конвертами, марками, коштами на
рекомендовану поштову кореспонденцію,
вся кореспонденція направляється
боржникам не рекомендованими, а
простими поштовими відправленнями.
Тому у матеріалах виконавчого
провадження відсутні поштові
повідомлення про вручення або
невручення ОСОБА_3 копії постанови про
відкриття виконавчого провадження,
викликів до державного виконавця.

Крім того, в засіданні суду
апеляційної інстанції головний
державний виконавець Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соломонова А.А. пояснила, що
розшук відносно боржника ОСОБА_3 не
оголошувався та не надала будь-яких
доказів щодо наміру боржника виїхати
за межі України.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
ухвали суду першої інстанції не має.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного
державного виконавця Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Соломонової Анастасії
Андріївни відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: