Справа № 1326/3177/11
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/335/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді
Курій Н.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

за
секретаря Данилик І.І.,

з участю
ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 25 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 25 вересня 2013 року
вищезазначений позов задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду, завдану в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі 12
011 грн. 47 коп. та моральну шкоду в
розмірі 250 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
сплачений судовий збір в розмірі 132 грн.
81 коп. та 120 грн., сплачених за
інформаційно - технічне забезпечення
розгляду даної справи.

В задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

Апелянт вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом не повно
з'ясовано фактичні обставини справи та
не надано належної оцінки наявним у
матеріалах справи доказам.

Апелянт не погоджується зі звітом
№П-00555 від 12.07.2011 року про оцінку
вартості відновлювального ремонту з
урахуванням зносу колісного
транспортного засобу, складеним ФОП
ОСОБА_6, який є суб'єктом оціночної
діяльності, оскільки останній може
оцінювати майно та майнові права, а не
певні види робіт.

Апелянт також зазначає, що відновлення
колісного транспортного засобу є
економічно недоцільним, а тому повинна
відшкодовуватись ринкова вартість
автомобіля без урахування пошкоджень,
а не вартість відновлювального
ремонту.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
неправильно відхилив твердження про
те, що при ухваленні рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність,
суд одночасно має обговорити питання
про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Апелянт просить скасувати рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 25 вересня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4
відшкодувати ОСОБА_2 вартість
автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1
у сумі 27 744 грн. 71 коп. та зобов'язати
останнього після повного
відшкодування передати автомобіль
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представника - ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги заперечили.

В судове засідання відповідач та його
представник не прибули, хоча про час і
місце розгляду справи були повідомлені
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення (а.с.172,173),
про причини неявки суд не повідомили та
з клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались, тому розгляд
справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за відсутності відповідача та його
представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
відповідно до ст.303 ЦПК України
законність та обґрунтованість
оскарженого рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд доходить висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, районний суд виходив з
обставин, відповідно до яких 23 червня
2011року на перехресті вул. В.Великого
-Тролейбусна в м. Львові ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Фольксваген», д.н.з.
НОМЕР_2 порушив Правила дорожнього руху
України, в результаті чого здійснив
зіткнення з автомобілем «Фольксваген»,
д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2
Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди автомобілі отримали технічні
пошкодження. Постановою Франківського
районного суду м. Львова від 30 серпня 2011
року ОСОБА_4 визнано винним та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП (а.с. 6).

Відповідно до звіту №П-00555 від 12 липня
2011 року про оцінку вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням зносу колісного
транспортного засобу, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 становить 12
011 грн. 47 коп. (а.с.8-15). Під час
проведення огляду пошкодженого
автомобіля 12 липня 2011 року, запрошений
телеграмою відповідач був присутній та
підписав акт огляду без жодних
зауважень.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку не відшкодував позивачу
заподіяну шкоду, останній був змушений
за власні кошти провести
відновлювальний ремонт автомобіля
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, що
підтверджується актом здачі-приймання
виконаних робіт №149 від 29 грудня 2011
року (а.с.45), товарним чеком від 11 грудня
2011 року (а.с. 44), згідно з яким позивачем
оплачено 8 400 грн. за ремонт автомобіля
та товарним чеком від 19 липня 2011 року на
суму 5 200 грн. (а.с.49), що підтверджує
придбання запчастин.

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 11 липня 2012 року призначено
в справі судову автотоварознавчу
експертизу, згідно з висновком якої
розмір матеріального збитку рівний
ринковій вартості автомобіля та
становить 27 744 грн. 71 коп. (а.с. 81-105).

Розбіжності у висновку №П-00555 від 12
липня 2011 року та висновку експертизи
№294 від 30 травня 2013 року виникли у
зв'язку із тим, що спеціалістом
Федорченком В.С. не включено до
переліку запчастин, які необхідно
замінити - лобове скло та нижня частина
замка капоту.

Суд першої інстанції правильно не взяв
до уваги посилання відповідача та його
представника щодо визнання та
готовності сплати на користь позивача
ринкову вартість автомобіля
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, без
урахування пошкоджень, отриманих під
час дорожньо - транспортної пригоди,
яка відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи №294 від 30
травня 2013 року становить 27 744 грн. 71
коп., та після відшкодування суми
збитків, зобов'язати позивача, передати
йому вказаний автомобіль, як певну
цінність. Мотивуючи рішення в цій
частині, Франківський районний суд м.
Львова, правильно дійшов переконання,
що пошкоджений автомобіль
«Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у
власності позивача, а тому право
розпоряджатися ним належить лише
позивачу, посилаючись на ст. 1 Першого
протоколу Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення завданої автомобілю
позивача шкоди, суд обґрунтовано
виходив з того, що заявлена до
стягнення позивачем сума не перевищує
вартості автомобіля та доводить
можливість проведення
відновлювального ремонту, що
відповідає вимогам ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК
України.

Районним судом також обґрунтовано
стягнуто з відповідача 250 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
оскільки мали місце душевні
страждання, яких позивач зазнав у
зв'язку із пошкодженням його майна (п. 3
ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Рішення Франківського районного суду
м. Львова в частині стягнення з
відповідача судових витрат відповідає
вимогам ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, й те, що доводи
апеляційної скарги спростовуються
матеріалами справи та на висновки суду
не впливають, апеляційний суд доходить
висновку, що районним судом правильно
встановлено фактичні обставини справи,
зібраним доказам дана оцінка,
правильно застосований матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, передбачена ЦПК України, а
відтак, оскаржене рішення відповідає
вимогам закону й підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 25 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Ніткевич А.В.

Мельничук О.Я.