АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27листопада 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Барановської
Л.В.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Департаменту
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА) до
ОСОБА_2 про зобов'язання укласти
договір пайової участі, за апеляційною
скаргою Департаменту економіки та
інвестицій виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року Департамент економіки
та інвестицій виконавчого органу КМР
(КМДА) звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про зобов'язання укласти
договір пайової участі.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент
економіки та інвестицій виконавчого
органу КМР (КМДА), посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_2, її представники - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 у задоволенні апеляційної
скарги просили відмовити, рішення
Подільського районного суду

м. Києва від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що житловий будинок під літ «А»,
загальною площею 337,5 кв.м., що
знаходиться по вул. Валківській, 14-б у м.
Києві належить відповідачу на праві
власності.

____________________________________________________

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14054/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шаховніна М.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

Статтею 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що Порядок залучення,
розрахунку розміру і використання
коштів пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
встановлюють органи місцевого
самоврядування відповідно до цього
Закону.

Згідно з ч. 2 вказаного Закону замовник,
який має намір щодо забудови земельної
ділянки у відповідному населеному
пункті, зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Частина 3 ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначає, що пайова участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
полягає у перерахуванні замовником до
прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію до відповідного
місцевого бюджету коштів для створення
і розвитку зазначеної інфраструктури.

Разом з цим, п. 4 ст. 1 вказаного Закону
визначає поняття терміну замовник, а
саме: замовник це фізична або юридична
особа, яка має намір щодо забудови
території (однієї чи декількох
земельних ділянок) і подала в
установленому законодавством порядку
відповідну заяву.

Водночас ч. 9 ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
визначено, що кошти пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту сплачуються в повному обсязі до
прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію єдиним платежем або
частинами за графіком, що визначається
договором.

Таким чином, обов'язок взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, в
якому будується нерухоме майно,
покладається на замовника (тобто особу,
яка тільки має намір щодо забудови
території) до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно декларації про готовність
об'єкта до експлуатації № НВ9 від
15 листопада 2011 року новозбудований
житловий будинок загальною площею 337,5
кв.м. за адресою: м. Київ, вул.
Валківська, 14-б, власником якого є
відповідач, було введено в
експлуатацію 15 листопада 2011 року (а.с.
14-17).

Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» прийнятий 17
лютого 2011 року та набрав чинності 12
березня 2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо
відсутності належних правових підстав
для зобов'язання відповідача до
укладення договору, оскільки остання
почала будівництво житлового будинок
та ввела його в експлуатацію до
прийняття та набрання чинності Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Отже, враховуючи ту обставину, що
будівництво ОСОБА_2 житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1 розпочато до часу
прийняття нормативно правових актів,
норми яких визначають обов'язок особи,
яка має намір щодо забудови земельної
ділянки у відповідному населеному
пункті взяти участь створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, зокрема шляхом укладення
договору про пайову участь, а саме ст. 40
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», відтак дані
норми не поширюють свою дію на
правовідносини щодо будівництва
спірного будинку.

За правилами ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначення умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо того, що посилання
сторони позивача щодо порушень його
прав не підтвердженні належними та
допустимими доказами у розумнні статей
58-59 ЦПК України.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції щодо необхідності відмови у
задоволенні позовних вимог є
законними, обґрунтованими та такими, що
відповідають дійсним обставинам
справи.

Доводи апеляційної скарги з приводу
помилковості висновків суду першої
інстанції та необхідності зобов'язання
відповідача до укладення договору є
необґрунтованими так як відповідач на
даний час є власником будинку, а
обов'язок взяти участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту, в якому будується нерухоме
майно, покладається на замовника (тобто
особу, яка тільки має намір щодо
забудови території) до прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію.

Крім того, зобов'язання укласти договір
суперечить принципам свободи договору
та вільного волевиявлення учасників
правочину, а тому, враховуючи дійсні
обставини справи, правові статуси
учасників спірних правовідносин,
беручи до уваги ті обставини, що
спірний об'єкт вже введений в
експлуатацію, колегія суддів не вбачає
правових підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту
економіки та інвестицій виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Л.В. Барановська

М.М.Панченко