Справа № 452/2776/14
Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/783/6885/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Берези
В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци
Ю.Г.,

за участю секретаря судового
засідання - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 19 вересня 2014
року у справі за поданням старшого
державного виконавця ВДВС
Самбірського МРУЮ Львівської області
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою задоволено
відповідне подання. Тимчасово
обмежено у праві виїзду за межі України
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у
АДРЕСА_1, документований паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон РО560237 від 14.09.2006 року, - до сплати
ним заборгованості по виконавчому
листу №2-268/2011, виданого Самбірським
міськрайонним судом Львівської
області 15.11.2013 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, просить
таку скасувати та постановити нову.
Мотивує тим, що не ухиляється від
виконання рішення суду, а несплата
боргу пов`язана із скрутним фінансовим
становищем, такий жодного разу не
перешкоджав своїми діями чи
бездіяльністю по стягненню боргу.
Оскаржувана ухвала обмежує
конституційні права боржника і
вподальшому унеможливить виконання
рішення у зв`язку з відсутністю змоги
залучати іноземні інвестиції. Крім
того, зазначає про порушення старшим
державним виконавцем вимог Інструкції
з організації примусового виконання
рішень, що набрала чинності 17.04.2012 року,
затверджена наказом МЮ України від
02.04.2012 року №512/5.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з`явилися, хоча були
належним чином повідомлені про час та
місце судового розгляду справи, а тому,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справу заслухано у їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в провадженні ВДВС Самбірського МРУЮ
Львівської області знаходиться
виконавчий лист №2-268/2011, виданий
Самбірським міськрайонним судом
Львівської області 15.11.2013 року про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 в загальному розмірі
831863 грн.

Також встановлено, що заборгованість
за даним виконавчим листом станом на
момент постановлення ухвали не
погашена, боржник не виконує покладені
на нього судовим рішенням зобов`язання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон, суд першої інстанції
виходив з того, що боржник ухиляється
від виконання зобов`язань, покладених
на нього судовим рішенням.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в`їзду в Україну громадян
України» визначає, зокрема, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до вимог ст.6 даного Закону,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадку якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов`язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов`язань,
покладених на нього рішенням,
звертатись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов`язань за
рішенням.

Таким чином, саме ухилення боржника
від виконання зобов`язань є
обов`язковою передумовою звернення
державного виконавця з таким поданням.

З матеріалів справи вбачається, що
старшим державним виконавцем вчинено
ряд заходів, спрямованих на примусове
виконання рішення - скеровано запити в
реєструючі органи щодо виявлення майна
боржника та отримано відповіді, на
підставі яких накладено арешти на
транспортні засоби, оголошено такі в
розшук. Крім того, виявлено
зареєстроване за боржником нерухоме
майно, накладено на нього арешт,
здійснено виходи за його місцем
знаходження.

Все вищезазначене вказує на те, що
старшим державним виконавцем
вчинялись заходи, спрямовані на
примусове виконання рішення, однак
залишається не з`ясованим факт
ухилення боржника від виконання
зобов`язань, покладених на нього
судовим рішенням. Зокрема, за наявності
нерухомого майна, а саме нежитлових
приміщень у с.Стрілковичі,
Самбірського р-ну, Львівської обл.
(підтверджується інформаційною
довідкою з Реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.14-17)), на які, як
зазначає старший державний виконавець,
було накладено арешт, не з`язовано та не
перевірено доказами відсутність
можливості здійснити реалізацію
даного майна.

До того ж, в порушення ст.377-1 ЦПК
України, суд розглянув подання за
відсутності державного виконавця, що
унеможливило з`ясування відповідних
обставин справи та перевірку їх
доказами.

З урахуванням наведеного, обмеження у
праві виїзду за межі України
застосовано судом першої інстанції
передчасно, без належного з`ясування
фактичних обставин, що підлягають
перевірці, з порушенням встановленого
цивільним процесуальним
законодавством порядку. Так, особа, яка
має невиконані зобов`язання, не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне, адже саме
лише невиконання боржником
зобов`язань, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов`язків.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод ( ратифікований
Законом України 11 вересня 1997р.) та ст.
17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»,
заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, а саме вирішення
судом питання тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон всупереч
встановленому порядку, ухвалу
необхідно скасувати і передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст. ст.
315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 19 вересня
2014 року скасувати, питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.