АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/5801/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2334/К/14
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участі - представника позивача
Метлюх Наталі Сергіївни, відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в якому просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 24308,12 грн., а також судові
витрати. В обґрунтування позовних
вимог ПАТ «ПриватБанк» посилався на те,
що між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем
було укладено кредитний договір № б/н
від 20.11.2007 року, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі
2500,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позивачем було повністю виконано умови
зазначеного кредитного договору, в той
час як відповідач, в порушення умов
вказаного договору, взяті на себе
зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим
за ним накопичилась заборгованість,
яка станом на 31.07.2013 року в загальному
розмірі складає 24308,12 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ПриватБанк» 6754,16 грн. заборгованість
за кредитом, 12478,70 грн. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
3441,54 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, штрафи: 500,00 грн.
- фіксована частина та 1133,72 грн. -
фіксована складова, а разом 24308,12 грн., а
також судовий збір у розмірі 243,08 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповноту з'ясування обставин справи,
поставив питання про скасувати
оскаржуване рішення, з ухвалення
нового, про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначив, що суд першої
інстанції безпідставно дійшов
висновку про доведеність суми тіла
кредиту в розмірі 6754,15 грн., та,
відповідно, не врахував того факту, що
лімітом кредитної картки є сума в
розмірі 2500,00 грн. Вважає, що позивачем
не надано належних доказів порушення
ним умов кредитного договору. Вважає,
що суд першої інстанції безпідставно
стягнув з нього на користь позивача
суму заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 3441,54
грн., оскільки, на його думку, нормами
глави 69 ЦК України не передбачено
сплати комісійних за користування
кредитом. Крім того, зазначив, що до
частини вимог щодо стягнення неустойки
(штрафу, пені) в розмірі 1633,72 грн. суд
повинен був застосувати строк
спеціальної позовної давності. Крім
того, вважає, що саме на банк
покладається обов'язок доказування
факту порушення боргових зобов'язань
позичальників.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з доведеності
та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ б/н від 20 листопада 2007 року (а.с.8-12), за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Кредитний договір складають заява,
підписана відповідачем, Умови надання
і правила банківських послуг, Пам'ятка
клієнта та Тарифи Банку (а.с.8-зворот).

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції також
встановлено, що ОСОБА_3 свої
зобов'язання за кредитним договором
своєчасно та належно не виконував, в
результаті чого за ним станом на 31.07.2013
року накопичилась заборгованість в
розмірі 24308,12 грн., яка складається з:
6754,16 грн. - заборгованість за кредитом,;
12478,70 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 3441,54 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штраф в
розмірі: 500,00 грн. - фіксована складова
та 1133,72 грн. - процентна складова, що
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с.4-7).

Відмовляючи відповідачеві в
застосуванні строку позовної давності
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем вказаний строк не пропущено.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Так, згідно умов договору строк дії
кредитного ліміту співпадає зі
строком дії картки, а саме три роки,
тобто до 20.11.2010 року і саме з цієї дати
слід відраховувати строк позовної
давності.

Тож колегія суддів вважає правильним
висновок суду щодо звернення ПАТ
«ПриватБанк» з даним позовом до суду в
межах строку позовної давності.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення. Тож
доводи апеляційної скарги щодо
застосування строку спеціальної
позовної давності щодо заявлених вимог
про стягнення штрафних санкції,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки дане питання не порушувалось
відповідачем до ухвалення
оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправомірного збільшення банком
кредитного ліміту не приймаються до
уваги колегією суду, оскільки згідно з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, з якими
ознайомився та погодився відповідач,
позивальник, підписавши заяву про
отримання кредитного ліміту, дав згоду
на прийняття будь-якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком; дав згоду, що кредитний ліміт
встановлюється за рішенням банку і
останній в будь-який момент вправі
змінити (зменшити чи збільшити)
кредитний ліміт.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суду не приймаються до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки рішення суду та незгодою з
висновками суду по оцінці доказів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню через свою
недоведеність, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: