печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І.
В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за заявою
ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській організації «Право та
обов»язок» від 21 вересня 2012р.,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
організації «Право та обов»язок» від 21
вересня 2012р. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що третейським судом було прийнято
рішення про задоволення позову
Кредитної спілки «Центр фінансових
послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 114561 грн. 87 коп. Разом з тим,
зазначає, що спір, який виник між ним та
Кредитною спілкою не підвідомчий
третейському суду, оскільки Законом
України «Про захист прав споживачів»
передбачено, що справи у спорах щодо
захисту прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку не можуть
розглядатись третейськими судами. Крім
того, у третейського суду були відсутні
повноваження розглядати даний спір,
оскільки третейська угода між
сторонами не укладалась. Рішення
третейського суду постановлено з
порушенням норм матеріального права та
не враховано, що до вимог про стягнення
пені застосовується спеціальний строк
позовної давності. Також кредитною
спілкою не надсилались поручителю
вимоги про виконання зобов»язання за
кредитним договором.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 заяву підтримала та
просила її задовольнити.

Інші учасники третейського розгляду в
судове засідання не з»явились, про час
розгляду заяви судом повідомлялись,
про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявника, дослідивши письмові докази у
справі, дослідивши матеріали справи №
423/12 третейського суду, вважає, що у
задоволенні заяви слід відмовити.

Як встановлено в судовому засіданні, 14
червня 2008р. між Кредитною спілкою
«Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого позичальник
ОСОБА_2 отримала грошові кошти в
розмірі 52500 грн. на умовах строковості,
зворотності, платності та
забезпеченості.

14.06.2008р. сторони кредитного договору
уклали додаткову угоду, якою узгодили,
що всі спірні питання, пов»язані з
виконанням кредитного договору,
вирішуватимуться шляхом розгляду їх
постійно діючим третейським судом
відповідно до регламенту третейського
суду.

21 вересня 2012р. третейським судом було
прийнято рішення про задоволення
позову Кредитної спілки «Центр
фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 114561 грн. 87 коп.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України
рішення третейського суду може бути
скасоване виключно у разі якщо:

1). справа, в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2). рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди;

3). третейську угоду визнано судом
недійсною ;

4). склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідає
вимогам закону;

5). третейський суд вирішив питання про
права і обов"язки осіб, які не брали
участь у справі.

Посилання заявника на ту обставину, що
спір, який виник між ним та Кредитною
спілкою не підвідомчий третейському
суду, оскільки Законом України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що справи у спорах щодо захисту прав
споживачів, у тому числі споживачів
послуг банку не можуть розглядатись
третейськими судами, не можуть бути
прийняті судом до уваги. Як вбачається
з наданих сторонами доказів, спір
розглянутий в третейській справі №423/12
не може розглядатися як спір щодо
захисту прав споживача, оскільки його
предметом є захист прав кредитної
спілки, порушених внаслідок
неналежного виконання позивальником
та поручителями їх зобов»язань за
договором, а кредитна спілка не є
споживачем відповідно до положень
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Доводи представника заявника про
відсутність у третейського суду
повноважень розглядати даний спір,
оскільки третейська угода між
сторонами не укладалась також не
знайшли свого підтвердження, оскільки
14.06.2008р. між кредитною спілкою та ОСОБА_1
була укладена додаткова угода до
кредитного договору, якою було
визначено, що всі спірні питання,
пов»язані з виконанням кредитного
договору, вирішуватимуться шляхом
розгляду їх постійно діючим
третейським судом відповідно до
регламенту третейського суду.

Що стосується інших доводів
представника заявника про
невідповідність рішення третейського
суду вимогам закону, то вони також не є
підставою для скасування рішення
третейського суду, оскільки не
передбачені ч.2 ст.389-5 ЦПК України.

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлені підстави для скасування
рішення третейського суду, оскільки
спір між сторонами був підвідомчий
третейському суду, рішення прийнято у
спорі, передбаченому третейською
угодою, третейська угода судом не
визнавалась недійсною, склад
третейського суду відповідає вимогам
закону, третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
брали участь у справі.

Отже, відсутні підстави для скасування
рішення третейського суду і тому у
задоволенні заяви слід відмовити,
поновивши заявнику процесуальний
строк для звернення до суду, оскільки
він був пропущений з поважних причин.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 389-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
суду з заявою про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській організації «Право та
обов»язок» від 21 вересня 2012р.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
організації «Право та обов»язок» від 21
вересня 2012р.- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя
І. В.
Литвинова