Справа № 127/7150/13-ц Провадження №
22-ц/772/676/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дернова В. В.Категорія: 27
Доповідач: Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

ГоловуючогоІващука В.А.,суддів:Колоса
С.С., Якименко М.М.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства (далі-ПАТ) «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» про стягнення
неповернутого банківського вкладу, 3%
річних і інфляційних втрат,

за зустрічним позовом ПАТ «Комерційний
банк «Фінансова Ініціатива» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, з участю третьої особи -
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Вінницької області
Державної податкової служби, про
визнання правочину таким, що порушує
публічний порядок,

за апеляційною скаргою ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 15
січня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

із позовом в суд до ПАТ «Комерційний
банк «Фінансова Ініціатива» про
стягнення неповернутого банківського
вкладу, 3% річних і інфляційних втрат
ОСОБА_6 звернувся 25 березня 2013 року.

Зазначав, що 17 грудня 2012 року він та ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» уклали Договір
банківського вкладу №156967 (вклад
«Ощадний»). Згідно з договором банк
зобов'язався прийняти від позивача
грошові кошти в сумі 30 000 грн., з
кінцевим терміном повернення 22 грудня
2013 року, а він - ОСОБА_6 зобов'язувався
внести готівкою на відкритий банком
депозитний рахунок грошові кошти у
обумовленій договором сумі. Позивач
виконав свій обов'язок та вніс грошові
кошти на рахунок, що підтверджується
квитанцією №4033 від 17 грудня 2012 року.

Вказав також, що ним було внесено
додаткові внески до вкладу в розмірі 20
000 грн., що підтверджується квитанцією
№7291 від 17 грудня 2012 року, у розмірі 40 000
грн., що підтверджується квитанцією
№1739 від 20 грудня 2012 року та у розмірі 190
937 грн., що підтверджується квитанцією
№5660 від 16 січня 2013 року. Загальна сума
вкладу становить 280 937 грн.

12 лютого 2013 року, відповідно до п.2.4.4
Договору, він звернувся до ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» із заявою про дострокове
припинення дії вкладу, згідно якої
просив достроково видати 19 лютого 2013
року вклад у розмірі 280 937 грн. У
задоволенні його заяви було
відмовлено і надано відповідь про те,
що залишок коштів на депозитному
рахунку НОМЕР_1, згідно Договору №156967,
становить 1 203,28 грн. та повідомлено, що
відділом розслідування злочинів у
сфері господарської діяльності СВ ВМ
УМВС у Вінницькій області проводяться
слідчі дії в рамках зареєстрованого в
Єдиному реєстрі досудових
розслідувань кримінального
провадження за фактами вчинених
шахрайських дій службовими особами
відділення Банку, які за попередньою
змовою з групою осіб заволоділи шляхом
обману грошовими коштами банку та
фізичних осіб.

Посилаючись на те, що вказані банком
обставини про шахрайські дії
працівників банку є їх внутрішніми
проблемами і не можуть впливати на
договірні відносини по депозитному
вкладу ОСОБА_6 просив стягнути з ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» на його користь
неповернутий вклад розміром 280 937 грн.; 3%
річних за період з 20.02.2013 року до 15.01.2014
року розміром 7 596,84 грн. та втрати від
інфляції з березня 2013 року по грудень
2013 року включно у розмірі 1 123,75 грн.

31 травня 2013 року судом прийнято до
провадження зустрічний позов ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю
третьої особи - Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Вінницької області Державної
податкової служби про визнання
правочину таким, що порушує публічний
порядок. Зустрічний позов об'єднано в
одне провадження з первісним позовом у
цій справі.

ПАТ «Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» у позові просило визнати
Договір банківського вкладу №156967 від 17
грудня 2012 року таким, який порушує
публічний порядок, вчинений з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства та стягнути з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в дохід держави грошові кошти в
розмірі 281 722,08 грн., посилаючись на те,
що в Єдиному державному реєстрі
досудових розслідувань зареєстровано
заяви №0000111 та №00071 щодо
зловживання своїм службовим
становищем службовими особами ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» - начальником Вінницького
відділення №3 ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» ОСОБА_7 та
старшим касиром Вінницького
відділення №3 ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» ОСОБА_8,
відкрито кримінальне провадження та
розпочато досудове розслідування. У
кримінальному провадження ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» визнано потерпілим.
ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
первісний позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» на користь
ОСОБА_6 кошти в розмірі 280 937 грн.
неповернутого банківського вкладу, 3%
річних в розмірі 7 596,84 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 1 123,75 грн.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за
участю третьої особи - Вінницька
об'єднана державна податкова інспекція
Вінницької області Державної
податкової служби про визнання
правочину таким, що порушує публічний
порядок - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» на користь
держави судовий збір в розмірі 2 896,58
грн.

У апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний
банк «Фінансова Ініціатива»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
позовних вимогах ОСОБА_6 відмовити, а
зустрічний позов ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива» задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково виходячи із
наступного.

Як вбачається із зустрічного позову
ПАТ «Комерційний банк «Фінансова
Ін?іціатива», останній, посилаючись на
положення частини 3 статті 228 ЦК
України, ставить питання про визнання
Договору банківського вкладу №156967 від
17 грудня 2012 року таким, що порушує
публічний порядок, вчинений з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства та просить стягнути з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави 281722,08
грн.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за
участю третьої особи - Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Вінницької області
Державної податкової служби, про
визнання правочину таким, що порушує
публічний порядок, суд правильно
виходив із того, що обставин, які б
дозволили кваліфікувати за статтею 228
ЦК України Договір банківського вкладу
№156967 від 17 грудня 2012 року, укладеного
між ОСОБА_6 та ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова Ініціатива», як такого, що
порушує публічний порядок, не
встановлено, а тому ураховуючи межі
позовних вимог та право позивача
обирати на свій розсуд спосіб захисту
свого права, суд правильно відмовив у
задоволенні вказаних позовних вимог.

Згідно зі статтею 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у пункті 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним; такими є правочини, що
посягають на суспільні, економічні та
соціальні основи держави, зокрема:
правочини, спрямовані на використання
всупереч закону комунальної, державної
або приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо; усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок;
при кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін; доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо; наслідки
вчинення правочину, що порушує
публічний порядок, визначаються
загальними правилами.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що обставини, які наведені
ПАТ «Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива», не є такими, які свідчать
про вчинення правочину, що порушує
публічний порядок та відповідно до
положень статті 228 ЦК України можуть
бути підставою для визнання цього
правочину недійсним, зокрема не є
такими факт реєстрації кримінальних
проваджень, визнання Банку потерпілим
у цьому провадженні, оголошення
начальника Вінницького відділення
банку №3 ОСОБА_7 у розшук.

Виходячи із зазначеного не можна
визнати обґрунтованими і такими, що
відповідають закону доводи
апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права
при вирішенні судом зустрічних
позовних вимог ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання правочину таким, що
порушує публічний порядок.

Отже у цій частині рішення суду є
законним і обґрунтованим та ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
відповідно до положень статті 308 ЦПК
України не може бути зміненим чи
скасованим.

Разом із тим, рішення суду в частині
позовних вимог про стягнення з ПАТ
«Комерційний банк «Фінансова
ініціатива» на користь ОСОБА_6 коштів у
розмірі 280 937 грн. неповернутого
банківського вкладу, 3% річних в розмірі
7 596,84 грн., інфляційних витрат в розмірі
1 123,75 грн. та відповідно судового збору
в розмірі 2 896,58 грн., не можна визнати
законним.

Відповідно до положень частин 1 та 2
статті 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Рішення суду у зазначеній частині
позовних вимог ОСОБА_6 таким визнати не
можна, оскільки суд не виконав всі
вимоги цивільного судочинства та
допустив неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права при вирішенні вказаних вимог.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 17 грудня 2012 року ОСОБА_6
та ПАТ «Комерційний банк «Фінансова
ініціатива» уклали Дого?вір
банківського вкладу №156967 (вклад
«Ощадний»). Згідно пункту 1.1 Договору
банк зобов'язався прийняти від ОСОБА_6
грошо?ві кошти (вклад) в сумі 30 000 грн.,
строком 370 днів, по 22 грудня 2013 року.
ОСОБА_6, як споживач фінансової послуги,
зобов'язувався внести готівкою на
відкритий банком депозитний рахунок
НОМЕР_1 грошові кошти.

Згідно з пунктом 1.4 Договору
допускаються додаткові внески
(поповнення), тобто сума вкладу може
бути збільшена, а за умовами пункту 7.1
вказаного Договору будь-які зміни і
доповнення до цього Договору можуть
бути здійснені тільки за згодою сторін
у письмовій формі і є невід'ємною
частиною цього Договору.

Позивач ОСОБА_6 заявляючи свої вимоги
вказує на те, що він вніс 30000 грн. в банк
за договором, що підтверджується
квитанцією від 17 грудня 2012 року №4033.
Вказує, що у відповідності з пунктом 1.4
Договору він вніс додаткові внески до
вкладу у розмірі 20 000 грн., що
підтверджується квитанцією №7291 від 17
грудня 2012 року, у розмірі 40 000 грн., що
підтверджується квитанцією №1739 від 20
грудня 2012 року, та у розмірі 190 937 грн., що
підтверджується квитанцією №5660 від 16
січня 2013 року. Загальна сума вкладу 280
937 грн.

Проте, ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» заперечуючи
вказані вимоги ОСОБА_6 зазначає, що
ОСОБА_6 не вносив та поповнював
депозитний рахунок на суму 280 937 грн.
зазначеними ним сумами коштів
відповідно до вказаних ним квитанцій.
Зазначає, що квитанції видані
(сформовані) за межами банку за
допомогою звичайного принтера, а не
системою САБ (Система автоматизації
банку) та завірені підробленою
печаткою.

Вказані обставини підтверджуються
наданими суду доказами та зокрема
висновком проведеної комплексної
судово-почеркознавчої та технічної
експертизи від 29 жовтня 2013 року
№1394/1295/1296/13-21 (а.с.108-114).

Згідно з положенням частини 1 статті 1058
ЦК України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини 1 статті 1059 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається в письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 3 грудня 2003 року N 516
(далі - Положення), передбачено, що
залучення банком вкладів (депозитів)
юридичних і фізичних осіб
підтверджується: договором
банківського рахунку; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадної книжки; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею ощадного (депозитного)
сертифіката; договором банківського
вкладу (депозиту) з видачею іншого
документа, що підтверджує внесення
грошової суми або банківських металів
і відповідає вимогам, установленим
законом, іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності
(банківськими правилами) та звичаями
ділового обороту.

У той же час, пункт 2.9 глави 2 розділу IV
Інструкції про ведення касових
операцій банками України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 1
червня 2011 року N174 (далі - Інструкція)
передбачає, що банк (філія, відділення)
зобов'язаний видати клієнту після
завершення приймання готівки
квитанцію (другий примірник
прибуткового касового ордера) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку (філії, відділення),
який здійснив касову операцію, дату
здійснення касової операції (у разі
здійснення касової операції в
післяопераційний час - час виконання
операції або напис чи штамп «вечірні»
чи «післяопераційний час»), а також
підпис працівника банку (філії,
відділення), який прийняв готівку,
відбиток печатки (штампа) або
електронний підпис працівника банку
(філії, відділення), засвідчений
електронним підписом САБ.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК
України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9
глави 2 розділу IV Інструкції письмова
форма договору банківського вкладу
вважається додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. При цьому квитанція (другий
примірник прибуткового касового
ордера) або інший документ є
підтвердженням про внесення готівки у
відповідній платіжній системі.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Положення
грошові кошти в національній та
іноземній валюті або банківські
метали, залучені від юридичних і
фізичних осіб, обліковуються банками
на відповідних рахунках, відкриття
яких здійснюється банком на підставі
укладеного в письмовій формі договору
банківського вкладу (депозиту) або
договору банківського рахунку та інших
документів відповідно до
законодавства України, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку України з питань
відкриття банками рахунків у
національній та іноземній валюті.
Додержання письмової форми договору є
обов'язковою умовою взаємовідносин
між банком і вкладником.

Відповідно до частини 3 статті 1058 та
частини 2 статті 1068 ЦК України банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

З урахуванням вищезазначених положень,
відкриття відповідних рахунків та
обліковування на них грошових коштів в
національній та іноземній валюті,
залучених від юридичних і фізичних
осіб на підставі укладеного в
письмовій формі договору банківського
вкладу (депозиту), є обов'язком банку,
ві?дповідно до якого банк зобов'я?заний
зарахувати грошові кош?ти, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до бан?ку відповідного розрахунков?ого
документа.

Апеляційним судом встановлено, що
додаткових письмових договорів про
внесення додаткових внесків за
договором банківського вкладу №156967
від 17 грудня 2012 року між банком та
ОСОБА_6 не укладалось, що не
заперечується сторонами у справі.

Встановлено, що кошти у сумі 30 000 грн., 20
000 грн., 40 000 грн. та 190 937 грн. на рахунок
ОСОБА_6 не надходили та не
обліковувалися, що підтверджується
випискою по особовому рахунку НОМЕР_1
ОСОБА_6 з 17 грудня 2012 року по 12 лютого 2013
року (а.с.134).

Встановлено, що квитанція №4033 від 17
грудня 2012 року про внесення 30 000 грн.,
квитанція №7291 від 17 грудня 2012 року про
внесення 20 000 грн., квитанція №1739 від 20
грудня 2012 року про внесення 40 000 грн. та
квитанція №5660 від 16 січня 2013 року про
внесення 190 937 грн. завірена не печаткою
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»
«Прибутково-видаткова каса №1», а іншою
печаткою, що підтверджується висновком
експерта №1294/1295/1296/13-21 від 29 жовтня 2013
року (пункт 5 висновку (а.с.114). Отже
вказані квитанції не відповідають
вимогам закону, оскільки не містить
обов'язкових реквізитів визначених
пунктом 2.9 Інструкції.

Встановлено і не заперечується
сторонами у справі, що відносно
начальника Вінницького відділення №3
ОСОБА_7 відкрито кримінальне
провадження предметом розслідування
якого є також, зокрема і обставини
щодо внесення коштів ОСОБА_6 за спірним
депозитним договором. Не
заперечується сторонами, що на день
розгляду справи досудове
розслідування за цією заявою не
завершено.

Отже, виходячи із встановлених
обставин, на підставі зазначених вище
доказів у справі, доведено, що грошові
кошти у розмірі 30 000 грн. та додаткові
внеси у розмірі 20 000 грн., 40 000 грн. та 190
937 грн. банку - ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива», не надходили. Додаткових
договорів на внесення коштів у розмірі
20 000 грн., 40 000 грн. та 190 937 грн. за
укладеним договором банківського
вкладу №156967 (вклад «Ощадний») від 17
грудня 2012 року не укладалось.

За таких обставин правових підстав для
стягнення за договором банківського
вкладу цієї суми коштів з банку на
користь ОСОБА_6 не вбачається.

Вирішуючи спір в частині вимог про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу (депозиту) колегія
суддів виходить також і з того, що цей
договір є реальним договором, а тому за
встановлених обставин про невиконання
умов договору про внесення коштів на
рахунок відкритий банком у розмірі
встановленому договором не можна
вважати, що цей договір є укладеним, а
звідси й таким що підлягає виконанню
баком.

Суду першої інстанції слід було
урахувати при вирішенні справи
положення статей 57, 58, 59 ЦПК України, а
також положення статті 60 цього Кодексу
про обов'язок сторони у справі доводити
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу, а
також, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Не можна погодитись із висновками суду
про те, що печатки ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива», які використовувалися
Вінницьким відділенням №3 у період з
грудня 2012 року по січень 2013 року (у тому
числі «прибутково-видаткова каса №1»
та «№29»), були вилучені органами
досудового слідства, у зв'язку з чим
було виготовлено нові печатки, що
спростовує доводи представників
банку щодо підробки печаток банку.

Такі висновки суду ґрунтуються на
припущеннях, оскільки у справі
відсутні докази на підтвердження
таких висновків.

Висновок суду, що представник банку
визнав цей факт є безпідставним,
оскільки з технічних засобів
фіксування судового засідання цього
не вбачається.

Крім того, на спростування
невідповідних висновків суду
обставинам справи представником ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива»
апеляційному суду надано докази про
заміну печаток 19 липня 2013 року (довідка
про заміну печаток та штампів; наказ
про виготовлення та використання
печаток та штампів від 15 липня 2013 року;
акт передачі печаток та штампів від 19
липня 2013 року). Зазначені докази
спростовують вказані вище висновки
суду.

Вирішуючи спір колегія суддів
ураховує правові позиції Верховного
Суду України з подібних справ, зокрема
висловлених у постанові від 29 січня 2014
року по справі №6-149цс13 та у постанові
від 6 червня 2012 року №6-17цс12.

Виходячи із зазначеного вище рішення
суду в частині задоволених вимог та в
частині стягнення судового збору слід
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні цих вимог. В решті
рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314 ч.2, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива»
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
у цій справі скасувати в частині
задоволених вимог про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Фінансова
ініціатива» на користь ОСОБА_6 280 937
(двісті вісімдесят тисяч дев'ятсот
тридцять сім) грн. неповернутого
банківського вкладу за договором №156967
від 17 грудня 2012 року, 3 % річних в сумі 7
596 грн. 84 коп. та інфляційних втрат у
сумі 1 123 грн. 75 коп., а також судового
збору в розмірі 2 896 грн. 58 коп. та в цій
частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Фінансова
Ініціатива» про стягнення
неповернутого банківського вкладу, 3%
річних та інфляційних втрат -
відмовити.

У решті рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
С.С. Колос

/підпис/ М.М.
Якименко

Згідно з оригінал

Суддя
В.А. Іващук