РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді - Сидорука Є.І.

при секретарі - Патій Н.А.

з участю : представника позивача
Ревуцької А.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі: філії -
Рівненського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_3, третіх осіб , що
не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі : філії - Рівненського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
звернувся до Рівненського міського
суду із цивільним позовом до ОСОБА_3,
третіх осіб , що не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення з житлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що
згідно кредитного договору №274 від 27
червня 2007 року фізична особа ОСОБА_3
отримав і Рівненському обласному
управлінні ВАТ «Державний ощадний банк
України» грошові кошти в сумі 69 130,00
дол. США, з терміном повернення не
пізніше 26 червня 2017 року на споживчі
цілі. Кредит був наданий під поруку
фізичної особи ОСОБА_4 - договір поруки
274/1 від 27 червня 2007 року. Взяті на себе
зобов'язання позичальник не виконав, що
призвело до утворення простроченої
заборгованості, тому 06 жовтня 2011 року
банк звернувся до Рівненського
міського суду з позовом про стягнення
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Рівненського обласного
управління АТ «Ощадбанк»
заборгованості за кредитним договором
№274 від 27 червня 2007 року в розмірі 67179,00
дол. США та судових витрат по справі. 21
грудня 2011 року по даній справі
Рівненським міським судом було
винесено заочне рішення та стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 68900,00 дол.
США, що в гривневому еквіваленті
становить 549822,00 грн. та судових витрат
по справі. З метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором було укладено іпотечний
договір від 27 червня 2007 року
зареєстрованим за №1916, посвідченого
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
предметом якого є нерухоме майно, а
саме трикімнатна квартира загальною
площею 56,5 кв.м. та житловою площею 36,4
кв.м. зі всіма невід'ємними її при
належностями, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 - іпотечний договір від
27 червня 2007 року реєстровий №1916.Згідно
п.3.1.3 іпотечного договору
Іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки в порядку,
передбаченому цим договором, у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання за договором про
іпотечний кредит та/або цим договором.
Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
виконання зобов'язання за договором
про іпотечний кредит в повному обсязі.
Право іпотеки припиняється :
виконанням у повному обсязі
зобов'язання, в інших випадках,
передбачених чинним законодавством
України. Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 30 вересня 2014
року загальна сума заборгованості
позичальника перед банком становить
85410,87 дол. США.

20 жовтня 2014 року представник
відповідача подав до суду заперечення
в яких вказав, що у задоволенні
позовних вимог ПАТ «Ощадбанк» в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки за Іпотечним договором від 27
червня 2007 року за №1916 слід відмовити у
зв'язку з тим, що 07 червня 2014 року набув
чинності Закон України «Про мараторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

21 листопада 2014 року представник
позивача подала до суду відзив на
заперечення представника відповідача
вказавши, що не відповідає вимогам
чинного законодавства та не є
підставою для відмови у задоволенні
позову про звернення стягнення на
іпотечне майно посилання ОСОБА_3 на ЗУ
«Про мараторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 06 червня 2014 року, який
вступив у дію 07 червня 2014 року. Відмова
суду у задоволенні вимог банку про
звернення примусового стягнення на
нерухоме майно іпотекодавця на стадії
судового розгляду справи з підстав дії
мараторію не буде узгоджуватися з
положеннями ст.1, ст.4 ЦПК України,
відповідно до яких, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, за мотивів викладених у
позовній заяві. Просила позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити у задоволені позовних
вимог на підставі наданих заперечень.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору №274 від 27 червня 2007
року фізична особа ОСОБА_3 отримав в
Рівненському обласному управлінні ВАТ
«Державний ощадний банк України»
грошові кошти в сумі 69 130,00 дол. США, з
терміном повернення не пізніше 26
червня 2017 року на споживчі цілі.

Кредит був наданий під поруку фізичної
особи ОСОБА_4 - договір поруки 274/1 від 27
червня 2007 року.

06 жовтня 2011 року банк звернувся до
Рівненського міського суду з позовом
про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Рівненського обласного управління АТ
«Ощадбанк» заборгованості за
кредитним договором №274 від 27 червня 2007
року в розмірі 67179,00 дол. США та судових
витрат по справі.

21 грудня 2011 року по даній справі
Рівненським міським судом було
винесено заочне рішення та стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 68900,00 дол.
США, що в гривневому еквіваленті
становить 549822,00 грн. та судових витрат
по справі.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
було укладено іпотечний договір від 27
червня 2007 року зареєстрованим за №1916,
посвідченого приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, предметом якого є
нерухоме майно, а саме трикімнатна
квартира загальною площею 56,5 кв.м. та
житловою площею 36,4 кв.м. зі всіма
невід'ємними її приналежностями, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 -
іпотечний договір від 27 червня 2007 року
реєстровий №1916.

Згідно п.3.1.3 іпотечного договору
Іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки в порядку,
передбаченому цим договором, у випадку
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання за договором про
іпотечний кредит та/або цим договором.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
нотаріального посвідчення і діє до
виконання зобов'язання за договором
про іпотечний кредит в повному обсязі.
Право іпотеки припиняється :
виконанням у повному обсязі
зобов'язання, в інших випадках,
передбачених чинним законодавством
України.

27 травня 2014 року банком до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було направлено вимоги про
усунення порушення зобов'язань та про
звільнення житлового приміщення
№09-12/1806, 09-12/1807, №09-12/1805 та №09-12/1808.

28 серпня 2014 року банком до ОСОБА_5 було
направлено вимогу про звільнення
житлового приміщення №09-12/2664.

У ч. 1 ст.40 Закону України «Про іпотеку»
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Порядок виселення мешканців з будинку,
який є предметом іпотеки передбачений
ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку»,
відповідно до якого після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Якщо мешканці не звільнять житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк, добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
осіб, що мешкають у житловому будинку,
який є предметом іпотеки, встановлений
і ч. 3ст.109 ЖК України, а саме, виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.
Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень при зверненні стягнення на
жилі приміщення, що були придбані ними
за рахунок кредиту (позики) банку чи
іншої особи, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення виселяються без
надання іншого приміщення. Звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що
вимоги зазначені у ч. 3ст.109 ЖК України
та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України
«Про іпотеку» позивачем виконані.

Разом з тим, відповідно до вимог Закону
України "Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", протягом дії даного закону не
може бути примусово стягнуто
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі ст.4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно зі ст.5 Закону України
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника чи
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, за умови, що таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя, або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника чи
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме майно;
загальна площа такого нерухомого майна
не перевищує 140 кв. метрів для квартири
та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Квартира за адресою : АДРЕСА_1 є місцем
постійного проживання відповідача,
загальна площа якої складає 56,5 кв.м.,
житлова - 36,4 кв.м., даних про наявність у
відповідача іншого нерухомого
житлового майна позивач не надав.

Слід зазначити, що на правовідносини
між сторонами з приводу виселення з
спірної квартири, поширюється дія
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", а відтак, в період
дії зазначеного закону не може
відбуватись звернення стягнення на
предмет іпотеки. Правовідносини між
сторонами є похідними від передбаченої
законом процедури звернення стягнення
на предмет іпотеки, а оскільки в період
дії Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" нерухоме житлове
майно не може бути примусово стягнуте,
суд визначає відсутність передбачених
законом підстав для усунення перешкод
у здійсненні стягнення на іпотечне
майно шляхом примусового виселення
мешканців з квартири без надання
іншого житла.

Таким чином, станом на 25 листопада 2014
року, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі: філії -
Рівненського обласного управління АТ
«Ощадбанк» про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення Публічного
акціонерного товариства "Приватбанк" в
особі Рівненської філії про виселення
з житлового приміщення, задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,58,60,82,88,212-215, 218,294,296,297
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі: філії -
Рівненського обласного управління АТ
"Ощадбанк" до ОСОБА_3, третіх осіб , що
не заявляють самостійних вимог
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового приміщення -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є. І

.

Повний текст рішення виготовлено 27
листопада 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.