АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9420/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко Г.В. Доповідач - Гайдук
В.І. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Ремеза В.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Начальника
Відділу державної виконавчої служби
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції

на ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 жовтня 2014 року

у цивільній справі за державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Синельниківського
міськрайонного управління юстиції про
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції (далі - ВДВС
Синельниківського МРУЮ) у порядку ст.
377-1 ЦПК України звернувся до суду з
указаним поданням, посилаючись на те,
що на примусовому виконанні ВДВС
Синельниківського МРУЮ перебуває
виконавчий лист, виданий
Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дитини в розмірі
1/4 частини від всіх видів доходу
(заробітку) щомісячно. Оскільки боржник
ухиляється від сплати вище вказаної
суми, державний виконавець просив суд
тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань за рішенням суду (а.с.
15-17).

Ухвалою Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 жовтня 2014 року у
задоволенні подання було відмовлено
(а.с. 26-27).

В апеляційній скарзі ВДВС
Синельниківського МРУЮ посилається на
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухвали районного суду та
задоволення подання у повному обсязі
(а.с. 29-31).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
грудня 2006 року Синельниківським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області було видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини -
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини від всіх видів
доходу (заробітку) щомісячно (а.с. 21).

Відповідно до розрахунку,
заборгованість ОСОБА_2 за вказаним
виконавчим листом станом на 01 вересня
2014 року становила 37824,58 грн. (а.с. 19).

Згідно інформації наданої
відповідними установами, відомості
стосовно реєстрації права власності на
нерухоме майно за ОСОБА_2 відсутні.
Інформації стосовно реєстрації
транспортних засобів за ОСОБА_2, також
не знайдо (а.с. 22).

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті
11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звернутися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника фізичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших
органів(посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

В поданні ВДВС Синельниківського МРУЮ
зазначено, що боржник тривалий час не
виконує свої майнові зобов'язання
покладені на нього рішенням суду,
неодноразово викликався до відділу
ДВС, тому його виїзд за межі України
може призвести в подальшому до
неможливості виконання рішення суду.

Однак, державним виконавцем до
подання не додано доказів про
повідомлення боржника щодо відкриття
провадження та ухилення його від
виконання зобов'язань. Державний
виконавець посилається лише на факт
наявності у боржника невиконаного
зобов'язання, покладеного на нього
судовим рішенням, що само по собі не
доводить факту ухилення від виконання
покладених на нього зобов'язань.

З огляду на викладене та з урахуванням
вимог, встановлених ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України", колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
достатніх підстав для висновку про
ухилення боржника від виконання
судового рішення, а відтак, про
відсутність правових підстав для
тимчасового обмеження його у праві
виїзду за межі України.

Таким чином, суд першої інстанції при
вирішенні даного питання дотримався
вимог процесуального закону, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а
оскаржувану ухвалу суду - залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Начальника Відділу
державної виконавчої служби
Синельниківського міськрайонного
управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: