АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 597/1127/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Піцик В.М. Провадження №
22-ц/789/1315/14 Доповідач - Дикун
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р. колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - позивачки ОСОБА_1

та її представника адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Заліщицького районного суду
від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення
та усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням - будинком
АДРЕСА_1. В обгрунтування вимог
зазначала, що вона та неповнолітній син
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживали
у спірному будинку до червня 2011 року.
Відповідач за час їх тимчасової
відсутності у червні 2011 року замінив
замки вхідних дверей та чинить
перешкоду у користуванні житловим
приміщенням. По його вині вони змушені
проживати без реєстрації в
с.Касперівці у її рідної сестри.

Рішенням Заліщицького районного
суду від 20 жовтня 2014 року позов
задоволено. Вселено ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловий будинок
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителя с.Бедриківці Заліщицького
району не чинити перешкод ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 у користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1.

Судові витрати покладено на
сторони в понесених ними розмірах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду не
відповідає обставинам справи та
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В обгрунтування вимог апелянт
зазначає, що при ухваленні рішення суд
виходив з того, що спірний будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 збудовано
сторонами під час перебування у шлюбі.
Зазначає, що будівництво вказаного
житлового будинку є самочинним,
проведене без відповідного проекту,
необхідних погоджень та його не
прийнято в експлуатацію, такого об'єкту
нерухомого майна не існує, тому
рішення про вселення позивачки та їх
неповнолітнього сина є абсурдним та
незаконним.

У судовому засіданні позивачка та
її представник заперечили апеляційну
скаргу, рішення суду вважають законним
та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи із наступного.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони по
справі є колишнім подружжям, а
неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 -
дитина сторін.

Рішенням Заліщицького районного
суду від 12 липня 2010 року, яке вступило в
законну силу 23.07.2010 року, шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Із серпня 2001 року по липень 2010
року під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі ними збудовано
житловий будинок в АДРЕСА_1, однак у
зв'язку з тим, що будівництво проведено
без належного дозволу та належно
затвердженого проекту, судом
відмовлено у визнанні права власності
на такий будинок. Зазначена обставина
встановлена рішенням апеляційного
суду Тернопільської області від 05
березня 2013 року і має преюдиційне
значення для вирішення даної справи
відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України.

Разом з тим, сторони
використовували спірний будинок під
житло, що ними не заперечується.

Згідно з довідкою виконкому
Бедриківської сільської ради № 211 від
01.09.2014 року та відмітки в паспорті серії
НОМЕР_1, позивачка зареєстрована в
будинку АДРЕСА_1 з 03.06.2003 року по даний
час, а неповнолітній син ОСОБА_4 - з
26.08.2003 року по даний час.

З червня 2011 року відповідач
замінив замки вхідних дверей та чинить
перешкоди позивачці та їхньому
неповнолітньому сину ОСОБА_4 у
користуванні житлом. Наведене
підтверджується інформацією
Заліщицького райвідділу УМВС України в
Тернопільській області, листом
Бедриківської загальноосвітньої школи
І-ІІ ступенів; листом Бедриківської
сільської ради.

Відповідно до ст.47 Конституції
України кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що спірний
житловий будинок використовується
сторонами під житло і є єдиним їх
постійним місцем проживання, а тому у
зв'язку із чиненням відповідачем
перешкод позивачці та їхньому
неповнолітньому сину у користуванні
спірним житлом, порушуються права
останніх на проживання у цьому будинку,
котрі підлягають поновленню шляхом їх
вселення у спірний будинок та
зобов'язання відповідача не чинити їм
перешкод у користуванні житлом.

З таким висновком суду слід
погодитись, оскільки він відповідає
вимогам закону та грунтується на
матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що суд
безпідставно вселив позивачку та
їхнього неповнолітнього сина у спірне
будинковолодіння, котре не є об'єктом
права власності, не заслуговують на
увагу колегії суддів, оскільки даний
спір не стосується обставин щодо права
власності на спірний будинок.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319, 324; 325
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Заліщицького районного
суду від 20 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун