КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1503/14-ц
Провадження № 2/488/965/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

та представника відповідача - Кулик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до редакції районної газети "Вісник Жовтневщини", Жовтневої районної ради та Жовтневої районної державної адміністрації про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У березні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів - Редакції газети "Вісник Жовтневщини", Жовтневої районної ради та Жовтневої районної державної адміністрації, в обґрунтування якого вказав наступне.

Позивач працював на посаді головного редактора газети "Вісник Жовтневщини" з 01.02.2011 р. за контрактом, і рішенням Жовтневої районної ради № 16 від 24.02.2012 р. дію цього контракту було достроково припинено на підставі п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Всупереч діючому законодавству йому не було надано в день звільнення наказу про звільнення з роботи, не був проведений розрахунок при звільненні та не була видана копія його трудової книжки. В подальшому, в квітні 2012 року позивач отримав свою трудову книжку із неправильно проведеним записом, що перешкоджало йому в постановлені на облік у Центрі зайнятості. Через вищевказане та неправомірні дії відповідачів, позивач був змушений звертатись за захистом своїх прав до територіальної інспекції з питань праці, до прокуратури тощо. Кримінальне провадження за ч. 1 ст. 175 КК України, яке розслідувалось СВ Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з 04.10.2013 року по 14.03.2014 року, було проведено недбало і поверхово.

Посилаючись на викладене, позивач просив:

● Зобов'язати Редакцію газети "Вісник Жовтневщини" провести із ним розрахунок при звільненні;

● Стягнути з Редакції газети "Вісник Жовтневщини" середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку;

● Зобов'язати Редакцію газети "Вісник Жовтневщини" змінити запис у його трудовій книжці;

● Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 28.02.2014 року, винесену слідчим СВ Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

До початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позовних вимог, та виклав їх у наступній редакції:

● Стягнути з Редакції газети "Вісник Жовтневщини" компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.02.2011 р. по 24.02.2012 р. у розмірі 6 160 грн. 44 коп.;

● Стягнути з Жовтневої районної ради середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по дань фактичного розрахунку, у розмірі 123 023 грн. 55 коп.;

● Стягнути з Жовтневої районної ради моральну шкоду у розмірі 23 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у новій редакції, та просив залишити без розгляду раніше подані ним позовні вимоги про стягнення з Редакції газети "Вісник Жовтневщини" середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зміну запису у трудовій книжці, та скасування постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2014 року.

Представник відповідача - Жовтневої районної державної адміністрації в судовому засіданні пояснив, що Жовтнева РДА не є належним відповідачем по справі через те, що редакція газети "Вісник Жовтневщини" є самостійною юридичною особою і самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, і до того ж позивач не пред'явив до них позовних вимог.

Представник відповідача - Редакції газети "Вісник Жовтневщини" у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що за той час, коли позивач працював на посаді головного редактора газети, належним чином не велася бухгалтерська та кадрова документація, заробітна плата виплачувалась по розрахункових ордерам, а не по платіжним відомостям, та не вівся облік відпусток усіх працівників, через що неможливо визначити кількість належної позивачу відпустки, та взагалі чи використовував він належну йому відпустку.

Представник відповідача - Жовтневої районної ради подала заяву із проханням слухати справу у відсутність їхнього представника.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_2 згідно розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 13-к від 01.02.2011 р. був призначений на посаду головного редактора газети "Вісник Жовтневщини" з 01.02.2011 року, на термін до проведення чергової сесії Жовтневої районної ради, і з ним був укладений строковий трудовий договір (контракт) від 27.04.2011 року.

Згідно рішення Жовтневої районної ради Миколаївської області ХУІІ сесії шостого скликання № 16 від 24.02.2012 року "Про звіт голового редактора продіяльність районної газети "Вісник Жовтневщини", звіт головного редактора ОСОБА_2 про діяльність районної газети за 2011 рік був прийнятий до уваги, і було вирішено за недоцільне продовження перебування ОСОБА_2 на посаді головного редактора цієї газети, та припинити його повноваження достроково з 24.02.2012 року укладений з ним контракт на підставі п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Не погодившись із своїм звільненням, позивач оскаржив його у судовому порядку, і рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.01.2012 р. його позов був задоволений частково:

● визнано незаконним рішення Жовтневої районної ради Миколаївської області ХУІІ сесії шостого скликання № 16 від 24.02.2012 року в частині про недоцільність продовження перебування на посаді головного редактора редакції районної газети "Вісник Жовтневщини" та дострокового припинення з ним контракту від 27.04.2011 року, на підставі п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України;

● змінено формулювання звільнення - з п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України на п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України;

● стягнуто з Жовтневої районної ради та Жовтневої райдержадміністрації по 5 830 грн. 50 коп. із кожного, середній заробіток за час вимушеного прогулу;

● вирішено питання про розподіл судових витрат.

Із мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що питання про питання про стягнення позивачу компенсації за невикористану відпустку, судом при розгляді даної справи не вирішувалось.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 27.05.2013 року було скасовано рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.01.2012 р. в частині вирішення вимог щодо підстав припинення трудового договору, і в цій частині було вирішено визнати незаконним п.2 рішення Жовтневої районної ради Миколаївської області ХУІІ сесії шостого скликання № 16 від 24.02.2012 року "Про звіт головного редактора про діяльність районної газети "Вісник Жовтневщини" про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України; та вирішено вважати ОСОБА_2 звільненим на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку трудового договору - з 25.02.2012 року. Також було скасовано зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, і в цій частині було вирішено відмовити в задоволенні таких вимог. Також було проведено інший розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду від 22.01.2012 р. та додаткове рішення цього ж суду від 17.04.2013 року про відмову у визнанні контракту недійсним та поновлення ОСОБА_2 на посаді головного редактора - було залишено без змін.

Право на відпочинок усім працівникам гарантують стаття 45 Конституції України, КЗпП України, Закон України "Про відпуст ки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР та інші нормативно-правові акти.

Згідно зі статтею 2 Закону "Про відпустки" (далі- Закон) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підпри ємствами, установами, організаціями незалежно від форм власно сті, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фі зичної особи.

Стаття 24 Закону визначає, що у разі звільнення працівника йому випла чується грошова компенсація за всі не вико ристані ним дні щорічної відпустки,

При цьому ст. 10 Закону визначає, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників.

Частина друга ст. 21 Закону визначає, що порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є Порядок обчислення заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.7 Порядку нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених

законодавством). Одержаний результат перемножується на число

календарних днів відпустки.

Між тим, із відповідей Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області від 23.05.2012 р. за № 0-157-01 та від 23.07.2012 р. за № 0-157-01/02, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що за час роботи ОСОБА_2 на посаді головного редактора газети "Вісник Жовтневщини" не вівся облік його відпусток, через що неможливо визначити кількість календарних днів відпустки, та компенсацію за їх невикористання, а також відсутня його особова картка типової форми п-2.

Типова форма № П-2 "Особова картка працівника" затверджена спільним наказом Державного комітету статистики України та Міністерства оборони України від 25.12.2009 № 495/656, та введена в дію з 1 січня 2010 року, є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій, і оформлюється на всіх працівників, які працюють за трудовими договорами незалежно від строку дії трудового договору, і у неї заносяться, зокрема, відомості про відпустку працівника (розділ У).

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку, оскільки він їх не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами того факту. Що він дійсно не використав належну йому відпустку та кількість її днів, а тому суд позбавлений можливості їх розрахувати відповідно до Порядку № 100. При цьому суд не приймає до уваги надану позивачем розрахунково-платіжну відомість за березень 2012 року через те, що вона не підписана уповноваженою на те посадовою особою та не скріплена печаткою, а також не визнається представником відповідача - редакції районної газети "Вісник Жовтневщини".

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав і для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по дань фактичного розрахунку, які позивач розрахував за затримку виплати йому компенсації за невикористану відпустку, оскільки вони є похідними від компенсації, у задоволенні якої суд вирішив відмовити. До того ж, позивач не обґрунтував пред'явлення ним такої вимоги до відповідача - Жовтневої районної ради, в той час як трудові відносини хоча і виникли у нього з співзасновниками газети, але остання є юридичною особою, яка нараховує і виплачує заробітну плату, а тому є особою, зобов'язаною за такою вимогою.

Вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди з Жовтневої районної ради суд також знаходить такими, що не підлягають задоволенню виходячи із такого.

Частиною1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи зі змісту даної статті для відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести:

● протиправну поведінку відповідача;

● наявність у нього моральної шкоди;

● причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою;

● вину заподіювача шкоди.

Між тим, пред'являючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач взагалі не обґрунтував їх, не вказав - в чому полягає протиправна поведінка та вина відповідача Жовтневої районної ради, розмір моральної шкоди, та усі інші необхідні обставини. Будь-яких доказів, які б підтверджували такі вимоги позивач суду не представив, чим не виконав свій обов'язок щодо доказування, що передбачений ч.3 ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені у справі судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3-4, 7, 10-11, 214-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ Л.І. Селіщева