Номер провадження: 22-ц/785/5495/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Драгомерецького М.М.,

суддів:
Панасенкова В.О.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Фабіжевській Т.С.,

за участю: відповідача ОСОБА_3 та
представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, а також представників третьої
особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_6
на рішення Київського районного суду
м.Одеси від 17 квітня 2014 року за позовом
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
до ОСОБА_4, ОСОБА_3, за участю третіх осіб
виконавчого комітету Одеської міської
ради, ОСОБА_6 про зобов'язання привести
об'єкт у відповідність до проектно -
правової документації,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 березня 2011 року Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб виконавчого
комітету Одеської міської ради, ОСОБА_6
про зобов'язання привести об'єкт у
відповідність до проектно - правової
документації.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на
підставі договору дарування від 24
квітня 2001 року належить в рівних
частках 1/2 частина житлового будинку з
надвірними спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина
вищевказаного будинку належить ОСОБА_6
відповідно до договору міни від 31
березня 2004 року.

11 вересня 2002 року ОСОБА_3 отримав від
ІДАБК м. Одеси дозвіл на виконання
будівельних робіт з будівництва
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно
до проектної документації. На підставі
зазначеного ОСОБА_4, ОСОБА_3, здійснили
прибудову до своєї частини будинку
житлових приміщень, будівництво яких
було завершено у 2006 році.

Однак, Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
посилається на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
здійснили самочинне будівництво
спірного житлового будинку, із значним
відхиленням від погодженої
проектно-правової документації, що
призвело до порушення вимог чинного
законодавства України в сфері
містобудування, принципів та основ
містобудівної діяльності, а також
права співвласників будинку, тому
звернулось до суду із позовом та
просило його задовольнити з наведених
у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечували проти
задоволення позову, посилаючись на
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог Управління архітектури
та містобудування Одеської міської
ради, оскільки будівництво будинку
здійснювалося у відповідності до
дозвільної документації з дотриманням
державних будівельних норм і правил,
відповідно до узгодженого робочого
проекту на будівництво будинку з
урахуванням коректування нормативної
відстані 7 м до стін сусіднього будинку
про що свідчить лист ІДАБК від 20 серпня
2002 року і безпосередньо дозвіл на
виконання будівельних робіт від 11
вересня 2002 року, виданого після
коригування відстані.

Рішенням Київського районного суду
м.Одеси від 17 квітня 2014 року позов
задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення місцевого суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення місцевого суду та
ухвалити нове рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знести самочинно
побудовану прибудову літ. «А2»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної
інстанції не з'явились представник
позивача Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради,
відповідач ОСОБА_4 та представник
третьої особи виконавчого комітету
Одеської міської ради, однак вони
сповіщались про розгляд справи
належним чином, тому у відповідності
до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка
зазначених осіб не перешкоджає
подальшому розгляду справи та у їх
доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційних скарг та заперечення на
них, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із приписів
ст. 376 ЦК України, яка регулює відносини,
які виникають у тих випадках, коли
вимоги діючого законодавства були
порушені при будівництві об'єктів
нерухомості. Житловий будинок, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом:

- якщо вони збудовані або будуються
на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети;

- якщо вони збудовані або будуються без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту;

- якщо вони збудовані з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Так судом першої інстанції
встановлено, що відповідачі ОСОБА_4,
ОСОБА_3 здійснили самочинне
будівництво двоповерхового житлового
будинку по АДРЕСА_1. При цьому спірний
будинок не відповідає вимогам ДБН
А.2.2-3-2004 «Проектування. Склад, порядок
оформлення, погодження та затвердження
проектної документації для
будівництва» та п. 3.25 ДБН 36-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень» та не
відповідає погодженій проектній
документації на будівництво
індивідуального двоповерхового
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до експертного
висновку №4828 від 24 січня 2014 року
провести реконструкцію спірного
будинку не можливо (т. 2 а.с. 8-11).

Як визначено ч.7 ст.376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

За таких обставин місцевий суд
задовольняючи позовні вимоги виходив з
того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
істотно порушили права третьої особи
ОСОБА_6, яка є співвласником будинку та
суміжним землекористувачем, однак
знесення об'єкту нерухомості є
крайньою мірою щодо усунення перешкод,
тому місцевим судом зобов'язано
відповідачів провести перебудову
спірного житлового будинку у
відповідності до проектно - правової
документації.

Місцевий суд вірно послався на норми
закону, що регулюють правовідносини,
які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів
представник позивача у підтвердження
позовних вимог, а відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 у підтвердження своїх
заперечень, вислухав та прийняв до
уваги думку третіх осіб, навів у
рішенні фактичні обставини, які були
встановлені судом при розгляді справи,
вірно застосував правові норми, що
регулюють ці правовідносини, та зробив
вірний висновок про задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що
рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону і підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позову не заслуговують на увагу,
оскільки наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
і не містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи. А доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6 не приймаються судовою колегією
до уваги, оскільки знесення самочинно
збудованого об'єкту нерухомості є
крайньою мірою, тому такі вимоги
заявлені передчасно.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам та постановив рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що законних підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Також не підлягає задоволенню
клопотання ОСОБА_4 про закриття
провадження у справі, оскільки на її
думку у справі Управління архітектури
та містобудування Одеської міської
ради не є належним позивачем, та між
сторонами наявний публічно - правовий
спір. Однак, судова колегія вважає, що
обставини на які посилається ОСОБА_4 не
відповідають фактичним обставинам
справи та не грунтуються на вимогах
закону, тому у задоволенні клопотання
слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відхилити, рішення Київського
районного суду м.Одеси від 17 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак вона може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня її проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області: підпис М.М.
Драгомерецький

Підпи

с В.О. Панасенков

підп

кв.

Р.Д. Громік