АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8109/14
Категорія: договірні
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді -
Даниленка В.М.,

суддів: Тичкової О.Ю.,
Бровченка І.О.,

за участю секретаря:
Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» на ухвалу судді
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 03 жовтня 2014 року у
цивільній справі за заявою
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року Комунальне
підприємство «Жилкомсервіс» (далі: КП
«Жилкомсервіс») звернулося до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з заявою, в якій вказувало на
те, що боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 проживають у квартирі АДРЕСА_1
та є споживачами житлово-комунальних
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, що надаються
заявником.

Однак, надані їм житлово-комунальні
послуги споживачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оплачують несвоєчасно
та не в повному обсязі, в зв'язку з чим
виникла значна заборгованість з оплати
цих послуг, яка станом на 01.06.2014 року
становить 4 649,87 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що в добровільному порядку
погашати існуючу заборгованість
боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не бажають, заявник - КП
«Жилкомсервіс» просив суд видати
судовий наказ про стягнення з останніх
у солідарному порядку на його користь
заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 03 жовтня 2014 року у
прийнятті заяви КП «Жилкомсервіс» про
видачу судового наказу про стягнення з
боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій відмовлено на підставі п. 2 ч.
3 ст. 100 ЦПК України, а також роз'яснено
заявнику його право звернутися до суду
з тими ж самими вимогами у порядку
позовного провадження.

Не погодившись із таким процесуальним
рішенням судді районного суду, заявник
- КП «Жилкомсервіс» в апеляційній
скарзі просить скасувати це судове
рішення, як незаконне, та направити
матеріали справи до того ж суду першої
інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
при вирішенні питання про відкриття
наказного провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
судді районного суду відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія не
вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи у прийнятті
вищезазначеної заяви КП
«Жилкомсервіс» про видачу судового
наказу, суддя районного суду виходила
із того, що заявник просив стягнути з
боржників заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг, яка
утворилася станом на 01.04.2007 року, а
також за період з 01.04.2007 року по 31.05.2014
року, тобто поза межами трирічного
строку позовної давності,
передбаченого ст. 257 ЦК України, в
зв'язку з чим у даному випадку має місце
спір про право, який повинен
розглядатися в порядку позовного
провадження.

Судова колегія погоджується з таким
висновком судді районного суду,
оскільки цей висновок є правильним і
таким, що ґрунтується на законі.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено,
що завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу.

Розгляд справ у наказному провадженні
врегульовано розділом II ЦПК України, що
зумовлено його специфікою порівняно з
позовним та окремим провадженнями
(відповідно розд. III та IV цього Кодексу).

Наказне провадження - це особливий
порядок судового розгляду окремих
категорій справ.

Його метою є спрощення, скорочення та
здешевлення судової процедури у тих
випадках, коли це можливо та
виправдано. Тому порядок розгляду
справи про видачу судового наказу є
менш тривалим в часі та простішим з
організаційної точки зору, адже він не
потребує виклику сторін, проведення
відкритого судового засідання з усіма
відповідними процесуальними діями.

Згідно ст. 95 ЦПК України судовий наказ є
особливою формою судового рішення, що
видається судом за результатами
розгляду вимог, передбачених статтею 96
цього Кодексу.

При цьому судовий наказ може
ґрунтуватися лише на вимогах, які є
безспірними, тобто такими, що не
потребують перевірки їх
обґрунтованості та з'ясування суттєвих
обставин, які стосуються правовідносин
сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано зокрема,
у разі якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані послуги,
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг або інших
письмових доказів, що підтверджують
фактичне надання та отримання таких
послуг. Крім того, заявник має додати
документи, що вказують на правильність
і безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

Підстави для відмови у прийнятті заяви
про видачу судового наказу передбачені
ст. 100 Цивільного процесуального
кодексу України.

Відповідно до пункту другого частини
третьої вказаної правової норми суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо із заяви і
поданих документів вбачається спір про
право.

Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження»,
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Як вбачається з документів, доданих
заявником - КП «Жилкомсервіс» до заяви
про видачу судового наказу про
стягнення з боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, а саме:
розрахунку цієї заборгованості,
заявлені КП «Жилкомсервіс» вимоги
стосуються заборгованості споживачів,
що утворилася станом на 01.04.2007 року на
суму 931,97 грн., а також заборгованості за
період з 01.04.2007 року по 31.05.2014 року на
суму 3 717,85 грн., що загалом складає 4 649,87
грн.

Таким чином вимоги КП «Жилкомсервіс»
про стягнення з боржників ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, які
випливають з одних і тих же
правовідносин, є однорідними та
взаємопов'язаними між собою, заявлені
комунальним підприємством з пропуском
загального трирічного строку позовної
давності, встановленого ч. 1 ст. 257 ЦК
України.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, судова колегія вважає, що суддя
Дзержинського районного суду м.
Харкова своєю ухвалою від 03 жовтня 2014
року обґрунтовано відмовила у
прийнятті заяви КП «Жилкомсервіс» про
видачу судового наказу про стягнення з
боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
із доданих заявником документів
вбачається пропуск позовної давності,
тобто в наявності має місце спір про
право, який підлягає розгляду виключно
в порядку позовного, а не наказного
провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги КП «Жилкомсервіс», наведених на
її обґрунтування, то ці доводи апелянта
є несуттєвими, мають формальний
характер і не містять передбачених
законом підстав для зміни чи
скасування процесуального судового
рішення, ухваленого судом першої
інстанції, яке є предметом
апеляційного оскарження.

Таким чином, з огляду на викладене, та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» -
відхилити.

Ухвалу судді Дзержинського районного
суду м. Харкова від 03 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: