Дата документу 11.02.2014
Справа № 334/4346/13-ц
Провадження № 2/334/67/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі головуючого
судді Турбіної Т.Ф., при секретарі
Нестеренко Ю.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Запоріжжі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії
Запорізького РУ ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії Запорізького РУ ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що 22.01.2008р. між ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
Запорізького РУ ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №9-137-018ФД, відповідно
до умов якого позивач надав ОСОБА_1
кредит у сумі 25000,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 0,0001% річних терміном до
21.01.2011р.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
Банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки №9-137-018П від 22.01.2008р., згідно до
умов якого остання зобов'язалася
відповідати перед банком за порушення
обов'язків за кредитним договором, як
солідарний боржник у тому ж обсязі, що і
ОСОБА_1

Банк свої зобов'язання за Договором
виконав в повному обсязі, надавши
кредитні кошти, проте у порушення умов
Договору, ОСОБА_1 свої зобов'язання
належним чином не виконала, в
результаті чого утворилась
заборгованість у сумі 50395,69 грн., з яких
прострочена заборгованість за
кредитом у сумі 1804,79 грн., прострочена
заборгованість по процентам у сумі 1685,70
грн., прострочена заборгованість по
комісії у сумі 2018,75 грн., пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту, процентам та комісії у сумі
44886,45 грн. Вимоги банку про погашення
заборгованості залишилися без
виконання позичальником та
поручителем.

Встановивши, що у 2010 році судом було
видано судовий наказ про стягнення з
боржників достроково заборгованості
по кредиту станом на 01.03.2010р., позивач
надав заяву від 27.11.2013р. про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої просить стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість у сумі
19722,08 грн., з яких прострочена
заборгованість по процентам у сумі 1035,70
грн., прострочена заборгованість по
комісії у сумі 2018,75 грн., пеня за
прострочення заборгованості по
кредиту, процентам та комісії в межах
річного терміну у сумі 16667,83 грн.
Просить вирішити питання про стягнення
судових витрат по оплаті судового
збору.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги
визнала частково. Просить у
відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України
зменшити розмір неустойки, який
заявлений позивачем. Відповідач ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилася,
причини неявки суду не повідомила,
заперечень проти позову не надала.

Заслухавши учасників процесу, оцінивши
надані докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що 22.01.2008р. між ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі
філії Запорізького РУ ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №9-137-018ФД,
відповідно до умов якого позивач надав
ОСОБА_1 кредит у сумі 2500,00 грн., зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 0,0001% річних
терміном до 21.01.2011р.

Позичальник зобов'язався повернути
кредит до 21.01.2011р., здійснюючи платежі
в термін до 10 числа кожного місяця у
розмірі 69,44 грн. згідно з Графіком
зниження розміру заборгованості
(Додаток №1 до кредитного договору).

Пунктом 6.1 кредитного договору за
прострочення виконання договірних
зобов'язань передбачена
відповідальність позичальника у виді
пені з розрахунку 1% від простроченої
суми за кожний день прострочення.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
Банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки №9-137-018П від 22.01.2008р., згідно до
умов якого остання зобов'язалася
відповідати перед банком за порушення
обов'язків за кредитним договором, як
солідарний боржник у тому ж обсязі, що і
ОСОБА_1

Листами від 21.04.2009р. позичальнику та
поручителю були надіслані вимоги про
погашення кредиту у повному обсязі,
проте відповідачами вимоги банку не
були виконані.

04.03.2010р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії Запорізького РУ ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» звернулося до суду
із заявою про видачу судового наказу
про стягнення солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором та договором поруки.

Заява Банку задоволена, видано судовий
наказ №2н-105/10 від 09.03.2010р. про стягнення
солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
№9-137-018ФД та відповідно до договору
поруки №9-137-018П від 22.01.2008р., яка згідно
розрахунку заборгованості складається
з судної заборгованості за кредитом у
сумі 1804,79 грн., непогашена комісії у
сумі 650,00 грн., пені за період з 01.02.2008р.
по 30.09.2009р. у сумі 3403,30 грн., а всього
стягнуто 5858,09 грн.

Судом встановлено, що стягнуті судовим
наказом 650,00 грн. є заборгованістю по
комісії, а не процентам, як зазначено в
судовому наказі, оскільки це
підтверджується розрахунком
заборгованості станом на 01.03.2010р., а
також випливає з умов кредитного
договору, відповідно до якого
нарахування процентів за користування
кредитом розпочалося з 11.09.2010р. з
розрахунку 36% річних (а.с.6), а сума
несплаченої комісії станом на 01.03.2010р.
становила 650,00 грн. (а.с.7).

Вказаний судовий наказ набрав законної
сили, при цьому згідно пояснень
позивача, для примусового виконання до
органів виконавчої служби не
направлявся, на час розгляду справи
боржниками не виконаний, що не
заперечувалося відповідачем у справі.

Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом.
Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, у зв'язку з
невиконанням зобов'язань за договором
і судового рішення щодо погашення
заборгованості за тілом кредиту у сумі
1804,79 грн., позивачем здійснювалося
нарахування процентів та комісії на
суму простроченої заборгованості.

Згідно розрахунку, сума нарахованих
процентів становить 1685,70 грн., однак
відповідно до заяви про зменшення
позовних вимог позивач просить
стягнути проценти у сумі 1035,70 грн.

Згідно розрахунку, сума нарахованої
комісії нарахована за період з 22.01.2008р.
по 31.03.2013р. у розмірі 2756,25 грн., сума
фактично погашеної комісії за весь
період становить 737,50 грн.,
заборгованість по комісії становить
2018,75 грн.

Враховуючи, що судовим наказом
стягнута заборгованість по комісії
станом на 01.03.2010р. у сумі 650,00 грн., то
стягненню підлягає заборгованість по
комісії, яка утворилася за наступний
період, у сумі 1368,75 грн.

Також позивач просить стягнути пеню в
межах річного строку у загальній сумі
16667,63 грн.

Згідно статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Враховуючи, що судовим рішенням від
09.03.2010р. вже було стягнуто пеню за
несвоєчасне погашення тіла кредиту і
комісії, вимоги про стягнення пені в
цій частині суд вважає
необґрунтованими.

Між тим, оскільки боржником допущено
прострочення виконання грошових
зобов'язань по оплаті процентів за
кредитним договором, вимоги про
стягнення пені є обґрунтованими.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Оскільки розмір
заявленої до стягнення пені за
порушення грошового зобов'язання
перевищує розмір основної суми
боргу, суд вважає за необхідне зменшити
розмір пені і співмірно до заявленої
позивачем та присудженої до стягнення
суми боргу по процентам, стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» пеню в сумі 1000,00 грн.

З урахуванням викладеного, загальний
обсяг грошових зобов'язань, який
підлягає стягненню, становить 3403,75 грн.

Щодо вимог про стягнення боргу
солідарно з боржника і поручителя
судом встановлено наступне.

Правовими нормами ст.ст.553, 554 ЦК
встановлено, що за договором поруки
поручитель відповідає солідарно з
боржником перед кредитором за
порушення зобов'язання.

Відповідно до правила, сформульованого
в першому реченні ч.4 ст.559 ЦК,
поручитель має виконати зобов'язання в
межах строку, встановленого в договорі
поруки. У п.5.1. договору поруки
визначено, що порука припиняється із
припиненням зобов'язання, що
забезпечується нею. Порука також
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язання за кредитним
договором не заявив вимоги до
поручителя.

З огляду на законодавчі приписи,
позивач не був позбавлений права на
пред'явлення вимог до поручителя за
договором поруки від 22.01.2008р. на
забезпечення виконання основного
зобов'язання зі строком до 21.01.2011р.,
протягом шести місяців від закінчення
дії кредитного договору, починаючи з
21.01.2011р.

Сума боргу станом на 01.03.2010р. стягнута з
боржника і поручителя солідарно
судовим наказом від 09.03.2010р. Вимога про
стягнення заборгованості за наступний
період до поручителя пред'явлена лише
24.05.2013р., що свідчить, що на час
звернення з даним позовом зобов'язання
поручителя (відповідача) за договором
поруки припинені, і вимоги позову про
стягнення боргу з поручителя
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
витрати, понесені позивачем по оплаті
судового збору в розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії
«Запорізьке регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит»
заборгованість за кредитним договором
№9-137-018ФД від 22.01.2008р. у сумі 3403,75 грн.
(три тисячі чотириста три грн. 75 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії
«Запорізьке регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та кредит» витрати по
оплаті судового збору у сумі 229,40 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Турбіна Т. Ф.