У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи: орган опіки та
піклування в особі виконавчого
комітету Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, Головне
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області,
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду з указаним вище
позовом, посилаючись на те, що 30
листопада 2007 року з ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір у розмірі 14
778 доларів США на строк до 30 листопада
2027 року зі сплатою 13 % річних за
користування кредитом. У забезпечення
зобов'язань за кредитним договором з
ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, за
умовами якого останній передав банку в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Внаслідок
невиконання зобов'язань за кредитним
договором станом на 16 грудня 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 21
193 долари 72 центи США, що є еквівалентом
169 401 грн 40 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд у рахунок погашення кредитної
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки, виселити відповідачів
з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстраційного обліку.

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
29 квітня 2014 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
вересня 2014 року, позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» задоволено частково.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_5 для задоволення
грошових вимог ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» за кредитним договором від 30
листопада 2007 року в розмірі 169 401 грн 40
коп. шляхом проведення прилюдних
торгів з початковою ціною, яка буде
визначена на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, згідно з оцінкою майна під
час проведення виконавчих дій
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження», не нижчою за
звичайні ціни на цей вид майна. У решті
позову відмовлено. Стягнуто в рівних
частках з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судові
витрати в розмірі 1 694 грн 01
коп. Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» на користь держави Україна
судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову та ухвалу
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Отже, з урахуванням доводів касаційної
скарги судові рішення в частині
задоволення позовних вимог не
оскаржуються, тому в касаційному
порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК
України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що у
порушення вимог ст. ст. 35, 39, 40 Закону
України «Про іпотеку» банк не надав
безспірних, належних та допустимих
доказів повідомлення відповідачів про
необхідність виселення.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення в частині позовних вимог ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про виселення
та зняття з реєстраційного обліку без
змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
вересня 2014 року в частині позовних
вимог публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта