У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
Ладижинської міської ради Вінницької
області, третя особа громадська
організація «Вінницяенергоремонт»,
про визнання дій протиправними,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, визнання права
користування спірною земельною
ділянкою, стягнення моральної та
матеріальної шкоди, скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку та скасування рішення
Ладижинської міської ради Вінницької
області, за касаційною скаргою ОСОБА_7
на рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 11 квітня 2014 року
та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області
від 16 червня 2014 року,

в с т а н о
в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7,
Ладиженської міської ради Вінницької
області, третя особа - громадська
організація «Вінницяенергоремонт» про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та визнання за нею
права користування спірною земельною
ділянкою, про стягнення моральної та
матеріальної шкоди, скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку та рішення
Ладижинської міської ради Вінницької
області 15 сесії 6 скликання від 04
вересня 2012 року №537. Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що з 1979 року вона
будучи членом ГО
«Вінницяенергоремонт», постійно
користувалась належною їй земельною
ділянкою під НОМЕР_1. З 2009 року ОСОБА_7
самовільно зайняв земельну ділянку,
якою вона користується та чинить їй
перешкоди в користуванні нею. Рішенням
Ладижинської міської ради Вінницької
області від 04.09.2012 року №537 «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку» надано
згоду на приватизацію відповідачем
ОСОБА_7 спірної ділянки, з видачею
останньому державного акта на право
власності на земельну ділянку, що
розташована за адресою: Вінницька
область, м. Ладижин, ГО
«Вінницяенергоремонт», загальною
площею 0,0450 га, згідно цільового
призначення: для індивідуального
садівництва, (01.05):07:002:054).

Рішенням Ладижинського міського суду
Вінницької області від 11 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_6
задоволено частково. Скасовано
державний акт серії ЯМ № 926690 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,045 га, в м. Ладижин, ГО
«Вінницяенергоремонт», виданий на ім'я
ОСОБА_7, як незаконний.
Скасовано рішення № 537 від 04 вересня 2012
року Ладижинської міської ради
Вінницької області 15 сесії 6 скликання
про затвердження державного акту на
ім'я ОСОБА_7, як незаконне. Стягнуто з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 882,50 грн
матеріальних збитків, заподіяних
знищенням плодових дерев. Зобов'язано
ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_6 в
користуванні земельною ділянкою
НОМЕР_1 в ГО «Вінницяенергоремонт»
м. Ладижин. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 500 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 3
тис. грн витрат на правову допомогу. У
решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області від 16 червня 2014
року, згадане рішення суду першої
інстанції в частині задоволення вимог
про стягнення з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 матеріальних збитків,
моральної шкоди; стягнення з ОСОБА_7 на
користь держави судового збору за
задоволені позовні вимоги майнового
характеру та зобов`язання ОСОБА_7 не
чинити перешкод ОСОБА_6 у користуванні
земельною ділянкою НОМЕР_1 в ГО
«Вінницяенергоремонт» м.
Ладижин скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
у задоволенні зазначених позовних
вимог. В іншій частині залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
судові рішення першої та апеляційної
інстанції в частині задоволених
позовних вимог скасувати, а в іншій
частині судові рішення залишити без
змін, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
оспорюваним рішенням Ладижинської
міської ради Вінницької області та
видачею відповідачу ОСОБА_7 державного
акта на право власності на спірну
земельну ділянку порушено положення ч.1
ст. 118 ЗК України, оскільки останній не
був єдиним користувачем, а позивач
згоди на передачу йому у власність
земельної ділянки не надавала.

Скасовуючи частково
рішення суду першої інстанції в
частині скасування оспорюваних
рішення та державного акта,
апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції та залишив в цій
частині рішення суду першої інстанції
без змін.

Проте повністю
погодитися із висновками судів першої
та апеляційної інстанцій не можна з
таких підстав.

Судом установлено, що 14 травня 2009
року ОСОБА_7 звернувся до СТ
«Вінницяенергоремонт» із заявою щодо
членства у садовому товаристві (а.с. 30,
69), з аналогічною заявою 14 серпня 2009
року звернулась й позивач (а.с. 31, 68).

На підставі рішення №
537 від 04 вересня 2012 року Ладижинської
міської ради Вінницької області 15
сесії 6 скликання «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку» (а.с. 44) 09 жовтня 2012
року на ім'я ОСОБА_7 видано державний
акт на земельну ділянку, що розташована
за адресою: Вінницька область, м.
Ладижин, ГО «Вінницяенергоремонт»,
загальною площею 0,0450 га, згідно
цільового призначення: для
індивідуального садівництва, (01.05)
:07:002:054) (а.с. 47).

За змістом ст. 152 ЗК України, держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
суд першої інстанції в порушення ст.ст.
212-215 ЦПК України, належним чином не
визначився з характером спірних
правовідносин, не надав належної
оцінки наявним у справі доказам, не
з'ясував належним чином чи є земельна
ділянка, якою користується позивач,
тією ж земельною ділянкою, яка передана
у власність відповідачу ОСОБА_7,
оскільки відповідно до наявних садових
книжок у користуванні позивача
перебуває земельна ділянка НОМЕР_1, в
той час як садова книжка відповідача
виписана на ділянку НОМЕР_2. Даних, яким
чином була змінена нумерація садових
ділянок матеріали справи не містять.
Крім того, судом залишено поза увагою
заява відповідача ОСОБА_7 щодо
застосування строків позовної
давності, не перевірено належним чином
коли позивач дізналась про своє
порушене право. При цьому судом
залишено поза увагою, що рішення 44
сесії 5 скликання Ладижинської міської
ради від 24 березня 2010 року (а.с. 114), яким
передано безоплатно відповідачу
ОСОБА_7 0,045 га СТ «Вінницяенергоремонт»,
з цільовим призначенням для ведення
садівництва, яке стало підставою для
виготовлення технічної документації
ніким не оспорюється.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, в рішенні не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи, і залишив рішення суду першої
інстанції в частині скасування рішення
міської ради та державного акта без
змін.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судові рішення в частині оспорювання
рішення № 537 від 04 вересня 2012 року
Ладижинської міської ради Вінницької
області 15 сесії 6 скликання та
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Рішення суду першої та апеляційної
інстанції в іншій частині не
оскаржуються, а отже не є предметом
перегляду в суді касаційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського
суду Вінницької області від 11 квітня
2014 року та рішення колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області від 16 червня 2014 року в частині
скасування рішення № 537 від 04 вересня
2012 року Ладижинської міської ради
Вінницької області 15 сесії 6
скликання та державного акта на право
власності на земельну ділянку
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук