Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року
Галицький районний суд м. Львова в
складі:

головуючого - судді
Стрельбицького В.В.,

при секретарі
Тарапацькому Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом
про стягнення з відповідача аліментів
на утримання їх неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки
із всіх видів його заробітку щомісячно
до повноліття дитини, мотивуючи позов
тим, що з 26.05.1990 року вона перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від шлюбу є неповнолітня дочка ОСОБА_3 З
березня 2014 року відповідач не надає
коштів на утримання дочки, а сама вона
не в змозі утримувати дочку.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали, дали
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позовній заяві. Просять
позов задоволити.

Відповідач та його представник, в
судовому засіданні, позов визнали
частково та додатково повідомили, що
відповідач згідний платити аліменти в
розмірі ? частки від його доходів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України,
розмір аліментів на утримання дитини
не може бути меншим 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Згідно ст.191 СК України, аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що стверджується свідоцтвом про
народження /а.с.6/.

Окрім того, в судовому засіданні
встановлено, що з березня 2014 року
відповідач не надає належної
матеріальної допомоги позивачу на
утримання їх неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, зібравши до уваги зібрані
та перевірені в судовому засіданні
докази, приймаючи до уваги ту
обставину, що відповідачем не
представлено суду жодного доказу
надання матеріальної допомоги доньці,
суд вважає, що з відповідача слід
стягнути в користь позивачки аліменти
на утримання їх неповнолітньої дочки в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, а тому позов
підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд ,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти
на утримання дитини ОСОБА_3 (
ІНФОРМАЦІЯ_1), в розмірі 1/3 всіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 13 жовтня
2014 року і до досягнення донькою
повноліття.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10-ти днів
після його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Стрельбицький В.В.