Справа
№639/9102/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова у складі :

Головуючого - судді Шиянової Л.О.

За участю секретаря - Шевченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємства
«Грандфінресурс» про визнання
договору недійсним та стягнення
коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом до
відповідача, приватного підприємства
«Грандфінресурс» (далі ПП
«Грандфінресурс»), про визнання
договору недійсним та стягнення
майнової шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що 26 березня 2012 року він уклав
з ПП «Грандфінресурс» договір №207764
(далі Договір) про надання послуг з
метою отримання грошової ссуди (позики)
в сумі у розмірі 300 000 грн. Також в той
же день були укладені Додаток 1 та
Додаток 2 до вказаного Договору.

Для одержання права на отримання
грошових коштів у позику Позивач на
користь Відповідача сплатив
одноразовий комісійний внесок - 10 500
грн., 12 чистих внесків у сумі 1666,66 грн.
кожний, та 12 внесків на адміністративні
витрати у розмірі 1260 грн. кожний. Усього
згідно квитанцій, які були досліджені в
судовому засідані Позивач перерахував
45 619.92 грн. на рахунок Відповідача.

У судове засідання представник
позивача з'явився, але надав суду заяву
про слухання справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити у повному обсязі, проти
ухвалення заочного рвшення не
заперечував.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином, що підтверджується
повідомлення про вручення повістки
(а.с.240), але, заяв про слухання справи за
його відсутність або перенесення
слухання справи не надав, тому суд, за
згодою позивача, розглядає справу за
наявними матеріалами та ухвалює заочне
рішення. Позивач надав суду письмові
заперечення, в яких проти завдоволення
позовних вимог заперечував та
посилався на те, що оскаржуваний
позивачем правочин відповідає
загальни засадам законодавства , а
також моральним засадам суспільства;
крім того, волевиявлкення позивача під
час укладення правочину було вільним і
відповідало його внутрішній волі;
підписуючи договір, позивач перебував
у здоровому глузді та при тверезій
пам'яті. Також у своїх запереченнях
представник відповідача вказав, що не
підлягають задовленню витрати на
правову допомогу, оскільки позивачем
не надано розрахунку суми вказаних
витрат та квитанції про сплату цієї
суми коштів саме за правову допомогу (
а.с.40- 233).

Разом з тим, Відповідач у своєму
запереченні підтвердив факт того, що
Позивач сплатив на його користь
зазначені внески у сумі 45 619.92 грн.
Також, він підтвердив, що Позивач
сплачує кошти саме за одержання права
на отримання позики відповідно до ст.14
Додатку №2 до Договору, за умови що
виконає всі зобовязання, які
випливають з цієї угоди.

Дослідивши в судовому засіданні
матеріали справи, суд встановив
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Так дійсно, сторони уклали договір
№207764 від 26 березня 2012 року договір про
надання послуг з метою отримання
грошової ссуди (позики) в сумі 300 000 грн.
Також були укладені Додаток 1 та
Додаток 2 до Договору ( а.с.6-11).

ПП Грандфінресурс, займаючись
підприємницькою діяльністю з надання
фінансових послуг, зобовязалась
надати право на отримання грошових
коштів громадянину ОСОБА_1, який уклав
цей договір в якості споживача та став
учасником реєстру, який сформовано за
рахунок інших споживачів, які уклали
такіж самі договори.

Предмет цього договору полягав у тому,
що учасник сплачує передбачені
договором кошти, а ПП «Грандфінресурс»
формує реєстри Учасників програми
«Альянс Україна», метою яких є
придбання товару або відповідної суми
у позику, зазначеного у Додатку № 1 до
Договору. Учаснику присвоюється номер
реєстру. Коли Фонд реєстру є достатнім,
адміністратор організовує комітет по
розподілу грошового фонду (ст. 4 Додатку
№2 до договору). Участник набуває право
брати участь у найближчому заході по
розподілу грошового фонду після сплати
чергового загального платежу(п.4.1 ст.4
Додатку №2 до договору). Дозволи на
отримання товару або відповідних сум у
позику надаються у кількості,
встановленій адміністратором, із
врахуванням Фонду Реєстру,
сформованого не пізніше двох днів до
дати проведення Заходу(п.4.5 ст.4 Додатку
№2 до договору).

Однак, як встановлено в судовому
засіданні при дослідженні договору,
він не містить строків та (або) термінів
отримання учасником товару/позики, не
передбачає будь-якої відповідальності
ПП «Грандфінресурс» за невиконання
умов договору та будь-яких гарантій
отримання учасником товару/позик.
Натомість договором передбачено, що у
випадку неналежного виконання умов
договору або не сплати запропонованих
адміністратором платежів, учасник
позбавляється права на придбання
товару/позики, втрачає сплачений
адміністративний платіж і
позбавляється права на участь у
наступному найближчому заході. (п. 5.4 ст.
5 Додатку №2 до договору та п.п. а, п. 5.2.
ст. 5 Додатку №2 до договору).

Таким чином, позивач сплачував кошти за
можливість одержання права на
отримання позики, що ПП
«Грандфінресурс» без залучення
власних коштів формувало групи
клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
отримання позики одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи.

Умови цього договору є несправедливими
та непрозорими, унаслідок чого
утворюється істотний дисбаланс
договірних прав і обов'язків на шкоду
споживачеві, отже, ПП «Грандфінресурс»
здійснює нечесну підприємницьку
практику, оскільки фонди групи з
придбання товару/позики формуються
виключно за рахунок внесків інших
клієнтів системи, без залучення коштів
товариства, а розподіл коштів фонду
групи між клієнтами являє собою
реалізацію діяльності пірамідальної
схеми.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України - Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

З положень ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону
України "Про захист прав споживачів"
вбачається, що нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до позиції ВССУ, яка
викладена в Інформаційної листі №
10-729/0/4-12 від 28.05.2012 Про купівлю товарів у
групах - Якщо позов пред'явлено з
підстав недійсності договору по
адмініструванню фінансових активів
для придбання товарів у групах через
невідповідність вимогам Закону
України «Про захист прав споживачів»
(наявність пірамідальної схеми), суд у
кожному конкретному випадку досліджує
подані йому докази та перевіряє чи
укладено правочин, предметом якого є
надання послуг. Якщо суд встановлює, що
діяльність відповідача підпадає під
ознаки пункту 7 частини третьої статті
19 вказаного Закону, то відповідно до
частини шостої статті 19 цього Закону
такий правочин є недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України У
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у користуванні
майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того,
що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
надавати фінансові кредити за рахунок
залучених коштів має право на підставі
відповідної ліцензії лише кредитна
установа.

Таким чином, указаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

У разі якщо споживач сплачував кошти не
за сам товар, а за можливість одержання
права на купівлю товару, а суб'єкт
підприємницької діяльності без
залучення власних коштів формував
групи клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
купівлю товару одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи,
залучених до умов діяльності
відповідної системи, укладений між
сторонами договір не є угодою про
посередницьку діяльність; діяльність
підприємця з реалізації такої системи
є такою, що вводить споживача в оману
(постанова Верховного суду України від
23 травня 2012 року у справі №6-35 цс 12).

Враховуючи, що при укладені договору ПП
«Грандфінресурс» діяло
недобросовісно, внаслідок здійснення
нечесної підприємницької практики, яка
полягає у введенні в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з
метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми, позивачем було
сплачено внески на загальну суму 45 619.92
грн., що підтверджується матеріалами
справи та не заперечується
відповідачем, суд вважає, що ці внески
необхідно стягнути з відповідача, а
позов в цій частині задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача в
обґрунтування своїх заперечень,
оскільки умови спірного договору є
несправедливими та непрозорими,
унаслідок чого утворюється істотний
дисбаланс договірних прав і обов'язків
на шкоду споживачеві.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача про визнання недійсним
Договору про надання послуг з метою
отримання грошової ссуди (позики) в
сумі 300000 грн., підлягають задоволенню.

Крім цього на підставі ст. ст.84, 88 ЦПК
України, враховуючи що позивач при
зверненні до суду був звільнений від
сплати судового збору і позов
задоволено у повному обсязі, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача ПП
«Грандфінресурс» на користь держави
суму судового збору у розмірі 456, 19
грн. за задоволення вимог майнового
характеру, а також витрати на правову
допомогу,яка підтверджена актом
надання послуг за правову допомогу, яка
складає 1400,00 грн. ( а.с.242).

На підставі вищевказаного, керуючись
ст.ст. 8, 11, 57, 58, 59, 60,84,88, ч.4 ст.169,208 ,209,
212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 229, 230
ЦК України, ст. 18, 19 Закону України
«Про захист прав споживачів», ст.5
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного
підприємства «Грандфінресурс» про
визнання договору недійсним та
стягнення коштів - задовольнити.

Визнати недійсним договір №207764 від 26
березня 2012 року та Додатки до вказаного
договору №№1,2, укладені між
ПП«Грандфінресурс» та громадянином
ОСОБА_1.

Стягнути з ПП«Грандфінресурс» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі
45616 (сорок п'ять тисяч шістсот
шістнадцять) 92 коп. та витрати на
правову допомогу у сумі 1400 ( одну тисячу
чотириста) грн.. 00 коп.

Стягнути з ПП«Грандфінресурс» на
користь Держави судові витрати у сумі
456 ( чотириста п'ятдесят шість) грн..19
коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення можете бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі через Жовтневий районний
суд м. Харкова апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні,
протягом десяти днів з дня отримання
копії вказаного рішення.

Суддя
Л.О. Шиянова