Справа № 433/936/14
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/6276/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Ніткевич А.В.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача
Гнатишак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" на
рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ПАТ КБ "Приват
Банк" звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в
розмірі 20522,68 грн. та 243,6 грн. судових
витрат.

В обгрунтування заявлених вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору б/н від 14.07.2007 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 4500 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору
відповідач зобов"язання за вказаним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого станом на 30.04.2014 року в
нього утворилась заборгованість в
розмірі 20522,68 грн., яку позивач просить
стягнути.

Рішенням Жидачівського районного
суду Львівської області від 26 червня 2014
року в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" до
ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив позивач - Публічне
акціонерне товариство /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк".
Вважає рішення суду незаконним та
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
за недоведеністю обставин, що мають
значення для справи. Звертає увагу, що
суд помилково застосував загальну
позовну давність. Звертає увагу, що у
заяві відповідача від 14.02.2007 року
міститься пункт, відповідно до якого
відповідач засвідчує, що ознайомлений
із умовами і правилами надання
банківських послуг, які були надані
йому у письмовій формі. Також
відповідач своїм особистим підписом на
заяві підтвердив свою згоду із тим що
ця заява разом із запропонованими ПАТ
КБ "ПриватБанк" Умовами та Правилами
надання банківських послуг складає між
сторонами договір про надання
банківських послуг. В апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
зі встановлених обставин та яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом із
пропуском строку позовної давності,
оскільки кредитний договір було
укладено 14.02.2007 року, останню проплату
боржником було здійснено 17.10.2007 року, в
зв"язку з чим перебіг строку позовної
давності розпочався 18.10.2007 року та
відповідно вважав, що строк позовної
давності сплив 18.10.2010 року.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони не
відповідають зібраним по справі
доказам.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно договору № б/н, укладеного 14.02.2007
року між ПАТ "КБ "Приват Банк" та ОСОБА_3,
останньому було видано кредит в
розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,
підтверджується підписом у заяві.

Оскільки відповідач свої зобов"язання
за вказаним договором належним чином
не виконує, за ним утворилася
прострочена заборгованість по
кредитному договору, яка станом на 30
квітня 2014 року має заборгованість - 20522
грн. 68 коп., з них: заборгованість за
кредитом - 3574 грн., заборгованість по
процентах за користування кредитом -
15495 грн. 22 коп., а також штрафи
відповідно до п. 8.6 умов та правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 953 грн. 46 коп.

Пункт 6.5. Умов та Правил надання
банківських послуг (далі - Умов)
держатель картки зобов»язався
погашати заборгованість по кредиту,
процентам за користування ним та
комісію на умовах, передбачених даним
Договором.

Пункт 8.6 Умов передбачає, що при
порушенні Клієнтом строків платежів за
будь-яким з грошових зобов'язань,
передбачених цим Договором, більш ніж
на 120 днів Клієнт зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідно до п.п.9.3., 9.12. Умов картковий
рахунок відкритий на невизначений
строк і договір дії протягом 12 місяців
з моменту його підписання та якщо
протягом цього терміну жодна із сторін
не проінформує іншу про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У своїй письмовій заяві від 14.02.2007 року
ОСОБА_3 погодився, чим підтвердив своїм
підписом, що ознайомився і згоден з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
банку. Також ОСОБА_3 виразив згоду з тим,
що підписана ним заява разом із
Пам»яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банківських послуг і
Тарифами складають між ним та банком
договір про надання банківських
послуг.

Судом встановлено, що відповідач у
порушення взятих на себе зобов»язань
умови договору не виконує, у зв'язку з
чим утворилася заборгованість по
кредитному договору, яка станом на 30
квітня 2014 року має заборгованість - 20522
грн. 68 коп., з них: заборгованість за
кредитом - 3574 грн., заборгованість по
процентах за користування кредитом -
15495 грн. 22 коп., а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та Правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 953 грн. 46 коп., що
підтверджується наданим позивачем
відповідним розрахунком
заборгованості.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 26.06.2014 року
останній просив суд застосувати норми
ст. 267 ЦК України - наслідки спливу
позовної давності.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язань
(неналежне виконання)

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору. У
разі порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено
право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
належних процентів у випадку
прострочення повернення чергової
частини позики, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повертати позику частинами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист цивільного права
або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд приходить до висновку,
що до вимог ПАТ КБ "Приват Банк" про
стягнення заборгованості слід
застосувати наслідки спливу строку
позовної давності, стягнувши на
користь банківської установи з
відповідача заборгованість в межах
трирічного строку.

Колегія суддів вважає, що право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення. ( Вказана правова
позиція висловлена в Постанові
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13)

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що у даному
випадку мають місце порушення
відповідачем прав позивача, які
підлягають захисту шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
від 14.07.2007 року з врахування строку
позовної давності. Оскільки позов до
суду позивачем подано лише 29 травня 2014
року, то заборгованість за згаданим
кредитним договором слід стягувати в
період з 29 травня 2011 року по 29 травня 2014
року. Згідно розрахунку заборгованості
від 30.04.2014 року за договором б/н від
14.02.2007 року укладеного між ПАТ КБ
"Приват Банк" та ОСОБА_3 заборгованість
за процентами з врахуванням сальдо
поточної заборгованості за кредитом в
період з 29 травня 2011 року по 29 травня 2014
року становить 7614 грн.30 коп. та 133 грн. 27
коп., а разом 8634 грн., 95 коп., а тому,
апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк"
підлягає до часткового задоволення, а
рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2014 року
слід скасувати та постановити нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приватбанк" в
межах загального строку позовної
давності..

Задовольняючи частково
апеляційну скаргу та частково позовні
вимоги, у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати
(судовий збір за подачу позовної заяви
та апеляційної скарги) пропорційно до
задоволених позовних вимог, що
становить 153 грн. 46 коп.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3
ч.1ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства /ПАТ/
Комерційний банк /КБ/ "Приватбанк" -
задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 26 червня 2014 року
скасувати та постановити нове рішення
яким позовом Публічного акціонерного
товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/
"Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
/ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 14.02.2007 року в сумі 8634 грн., 95 коп.
та судові витрати (судовий збір за
подачу позовної заяви та апеляційної
скарги) в розмірі 153 грн. 40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням рішення законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
А.В. Ніткевич

Н.П. Крайник