Справа № 136/245/14-ц
УХВАЛА

про вирішення питання про забезпечення позову

"21" березня 2014 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кривенка Д. Т. при секретарі Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду із заявою про забезпечення позову, яку мотивували тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа №136/245/14-ц за їх позовом до Зозівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішень.

В позовній заяві позивачі посилаються на те, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року, яке залишене без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій визнано незаконними та скасовано рішення Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в частині відмови в задоволенні клопотань позивачів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання їх у власність; визнано за позивачами право на отримання у власність земельних ділянок площею по 2 га в межах села Зозів Липовецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства; зобовязано Зозівську сільську раду Липовецького району Вінницької області у місячний термін з дня набрання законної сили судовим рішенням вирішити клопотання позивачів про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею 2 га в межах села Зозів Липовецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства у відповідності з вимогами ст.. ст.. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, надавши їм відповідні дозволи.

Рішенням 20 сесії 6 скликання Зозівської сільської ради від 15 лютого 2013 року при повторному розгляді клопотань позивачів, незважаючи на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року, знову було відмовлено у наданні позивачам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 травня 2013 року № 136/894/13-ц, яке набуло законної сили 03 червня 2013 року визнано незаконним та скасовано рішення 20 сесії 6 скликання Зозівської сільської ради від 15 лютого 2013 року в частині відмови у наданні позивачам дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Таким чином клопотання позивачів про надання їм дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок залишились нерозглянутими.

У звязку з цим позивачі звернулись до Зозівської сільської ради з клопотаннями від 06 грудня 2013 року в яких просили розглянути їх клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Вказані клопотання від 06 грудня 2013 року Зозівська сільська рада відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень отримала 10.12.2013 року.

Проте ігноруючи права позивачів, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2012 року № 213/2144/12, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 травня 2013 року № 136/894/13-ц, в порушення ст. 124 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.. ст. 12, 116, 118, 121, 122, 134 Земельного кодексу України та інших норм чинного законодавства України, Зозівська сільська рада Липовецького району Вінницької області внаслідок неправомірної бездіяльності клопотання громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розгляд сесії Зозівської сільської ради не винесла.

Одночасно з тим, Зозівська сільська рада рішеннями 22 сесії 6 скликання від 29 травня 2013 року та 27 сесії 6 скликання від 12 грудня 2013 року роздала всі землі в межах поля площею 27.5179 га розташованого в межах с. Зозів Липовецького району Вінницької області через дорогу навпроти елеватора ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», надавши дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок третім особам, які подали клопотання набагато пізніше ніж позивачі, за якими рішенням суду визнано право на отримання земельних ділянок площами по 2 га за рахунок вищевказаної земельної ділянки площею 27.5179 га..

Наразі треті особи можуть використати незаконні рішення відповідача, розробити проекти землеустрою, затвердити їх і отримати земельні ділянки у власність, внаслідок чого у випадку задоволення позову про скасування оскаржуваних рішень відповідача, відновлення прав позивача може стати неможливим або утрудненим. Ураховуючи наведене просили суд вжити заходів забезпечення їх позову.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного.

Частиною 3 ст.151 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішення зазначеного питання належним чином врегульовано постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", де у п. 4. зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене та з урахуванням норм, які регулюють вирішення питання про забезпечення позову, взявши до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, суд дійшов висновку про не обґрунтованість припущень позивачів про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а невжиття заходів забезпечення може в майбутньому гарантувати його виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ст. 151-152, 153, 208, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_10