Справа № 765/1118/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Севастополь

Суддя Нахімовського районного суду
Лемешко А.С., розглянувши подання в.о.
начальника відділу Державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції в м.
Севастополі Запорожець Т.О., про
обмеження виїзду ОСОБА_2 за межі
України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника ВДВС Ленінського РУЮ у
м. Севастополі Запорожець Т.О.
звернулася до суду із поданням про
тимчасове обмеження виїзду за кордон
без вилучення паспортного документу
боржника ОСОБА_2.

Вимоги подання мотивовані тим, що на
підставі виконавчого листа №2-3465/2000,
виданого Нахімовським районним судом
м. Севастополя 20.12.2000 р., з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають стягненню
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 але
боржником рішення суду не виконується,
аліменти не сплачуються у зв'язку з чим
стягувач звернулась до ВДВС
Ленінського РУЮ м. Севастополя з
проханням обмежити боржника у виїзді
за межі України без вилучення
паспортного документу.

Державний виконавець до суду не
з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи
приходить до висновку про неможливість
задоволення подання з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за рішенням
Нахімовського районного суду м.
Севастополя від 20.12.2000 р. з ОСОБА_2 були
стягнуті аліменти на утримання дитини,
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку починаючи
з 29.11.2000 р. На підставі зазначеного
рішення 20.12.2000 р. був виданий виконавчий
лист на примусове виконання
зазначеного рішення. Постановою
державного виконавця ВДВС
Нахімовського РУЮ м. Севастополя від
09.02.2001 р. на виконання зазначеного
рішення було відкрито виконавче
провадження, ОСОБА_2 ухиляється від
сплати аліментів.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Разом з цим, статтею 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду зі межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, громадяни вправі вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням,- до виконання
зобов'язань.

Вищенаведений аналіз норм вказує на те,
що одним із заходів примусового
виконання рішення суду може бути
тимчасове обмеження осіб (боржників) у
праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого, таке обмеження можливе на
підставі судового рішення за поданням
державного виконавця, узгодженого з
відповідним начальником відділу
державної виконавчої служби. Однак
використання тимчасового обмеження
виїзду за кордон є крайньою мірою
забезпечення виконання рішення суду,
оскільки вона обмежує конституційні
права громадян.

Як вбачається з матеріалів подання
державним виконавцем відповідно до ст.
5 Закону України "Про виконавче
провадження", не були здійсненні дії
відносно з'ясування наявності рухомого
та нерухомого майна у боржника, а також
наявності діючих грошових вкладів, не
надано довідку-розрахунок
заборгованості, відомості щодо місця
реєстрації боржника.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимога державного виконавця про
заборону виїзду за кордон ОСОБА_2 є
передчасною та не обґрунтованою,
оскільки суду не надані докази того, що
боржник має намір виїхати за межі
України та не надано відомостей про
здійснення інших виконавчих дій
направлених на виконання рішення суду
від 20.12.2000 р..

На підставі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст.
керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання В.о. начальника відділу
Державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції в м. Севастополі Запорожець Т.О.
- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі у 5 денний
строк апеляційної скарги з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя:
/підпис/ А.С Лемешко

Згідно з оригіналом:

Суддя Нахімовського районного

суду м. Севастополя
А.С Лемешко