Номер провадження № 22-ц/785/1612/14
Головуючий у першій інстанції Дерус
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, правонаступниками
якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Одеської
міської ради, Державного підприємства
«Центр державного земельного
кадастру» при Державному комітеті
України по земельним ресурсам в особі
Одеської регіональної філії про
визнання права власності на земельну
ділянку, зобов'язання зареєструвати
та видати державний акт на землю, за
апеляційною скаргою Одеського
міського голови в інтересах Одеської
міської ради та територіальної
громади м. Одеси на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 листопада 2007 року,-

встановила:

01.11.2007р. позивачка ОСОБА_2,
правонаступниками якої є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, звернулися до суду з позовом до
Одеської міської ради, Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» при Державному
комітеті України по земельним ресурсам
в особі Одеської регіональної філії
про визнання права власності на
земельну ділянку, зобов'язання
зареєструвати та видати державний акт
на землю.

ОСОБА_2 просила визнати неправомірними
дії відповідачів, які полягають у
відмові передати їй у власність
земельну ділянку площею 1000 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2
посилалась на те, що в травні 2007р. вона
звернулась до Одеської міської ради з
клопотанням про приватизацію вказаної
земельної ділянки, але отримала
відмову. Крім того, позивач отримала
відмову у оформленні землевпорядної
документації на вказану ділянку від
Одеської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах.

До звернення до Одеської міської ради
зі своїм клопотанням, вона з'ясувала, що
за адресою: АДРЕСА_1, розташований
масив вільних земельних
ділянок(земель запасу територіальної
громади) для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд.

За допомогою землевпорядної
організації вона здійснила
вимірювання вільної земельної ділянки
площею 1000 кв.м. та встановила
координати цієї земельної ділянки в
місцевій системі координат. У
обласному та міському архівах вона
отримала довідки, що ця земельна
ділянка є вільною та
правовстановлюючих документів на неї
не існує.

Також вона звернулася до
правління садового товариства
«Морське» з клопотанням про прийняття
її в товариство, але їй відмовили в
цьому. На теперішній час в товаристві
вільних земельних ділянок не існує.
ОСОБА_2 було з'ясовано, що з садовим
товариством «Морське» межує
земельний масив, площею біля 0,5 га, по
вул. Мореплавній, який не знаходиться у
приватній власності та не наданий у
користування.

Вільну земельну ділянку, площею 1000
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд, вона
мала отримати у власність за рішенням
Одеської міської ради, але отримала
відмову в цьому.

На думку ОСОБА_2, такі дії відповідачів
порушують її права, закріплені у ст. 55
Конституції України, ст. ст. 116, 118, 121
Земельного кодексу України в частині
права на отримання земельної ділянки
площею 1000 кв.м. у власність. Посилаючись
на підтвердження своїх вимог на ст.ст.
39, 116, 118, 121, 125, 126, 152, 158 ЗК України, ст. 16 ЦК
України позивач просила захистити
порушене, на її думку, право та інтерес
щодо вищевказаної земельної ділянки.

ОСОБА_2 просила визнати дії Одеської
міської ради, що полягають у відмові
передати її безкоштовно у власність
земельну ділянку, площею 1000 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд протиправними.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд.

Зобов'язати Одеську регіональну філію
державного підприємства « Центр
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» зареєструвати та видати
ОСОБА_2 державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 1000 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_2
просив позов задовольнити, визнати
право власності на земельну ділянку,
площею 1000 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд,
зобов'язання зареєструвати та видати
державний акт на вищевказану
земельну ділянку.

Представник відповідача - Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» при Державному
комітеті України по земельних ресурсах
в особі Одеської регіональної філії -
проти позову не заперечував, залишивши
вирішення питання на розсуд суду.

Представник відповідача - Одеської
міської ради - у судове засідання не
з'явився повторно, про дату, час і місце
судового засідання повідомлявся
належним чином, поважних причин неявки
в судове засідання суду не представив.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 листопада 2007р. позов
ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності
на земельну ділянку площею 1000 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд.

Суд зобов'язав Одеську регіональну
філію державного підприємства „ Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам" зареєструвати та
видати ОСОБА_2 державний акт на право
спільної сумісної власності на
земельну ділянку, площею 1000 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель та
споруд.

Суд встановив порядок виконання
рішення, визначивши, що це рішення є
підставою для зобов'язання Одеського
міського управління земельних
ресурсів Державного комітету України
по земельних ресурсах підписати ОСОБА_2
державний акт на право спільної
сумісної власності на земельну
ділянку, площею 1000 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд.

В апеляційній скарзі Одеський міський
голова в інтересах Територіальної
громади м. Одеси просить рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23.11.2007р. скасувати, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
позивачу відмовити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Сторони до суду не прибули, про
час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином, про що у
справі є докази.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Справа розглянута у відсутність
сторін відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК
України, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у позові, з наступних підстав.

Під час розгляду справи, від відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області від 02.12.2013р.
надійшла відповідь про те, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ІНФОРМАЦІЯ_2р.

18.12.2013р. апеляційний суд Одеської
області надав запит до П'ятої Одеської
Державної нотаріальної контори для
встановлення правонаступників, після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2р.

17.01.2014р. від П'ятої Одеської Державної
нотаріальної контори надійшла
відповідь про те, що 05.02.2013р. заведена
спадкова справа № 46/2013 щодо майна
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2р., за
заявою її доньки - ОСОБА_3, яка
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3.
Син померлої - ОСОБА_4, який
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4, є
також спадкоємцем, але він не звертався
до нотаріальної контори стосовно
спадщини.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.11.2007р. ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Одеської міської
ради, Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам в особі Одеської
регіональної філії про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та про визнання за нею право власності
на земельну ділянку площею 1000 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у
разі смерті фізичної особи суд залучає
до участі у справі її правонаступника
на будь-якій стадії процесу.

ОСОБА_2 має спадкоємців. Предметом
вимог є майно, яке входить до складу
спадщини.

Враховуючи вимоги ст.37 ЦПК України,
колегія суддів, дійшла до висновку, що
данні правовідносини допускають
правонаступництво, оскільки предметом
спору є майно щодо права власності на
земельну ділянку, а тому згідно ст. 37
ЦПК України ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 22.01.2014р. було
залучено до участі в справі, після
смерті ОСОБА_2 - її доньку ОСОБА_3 та
сина ОСОБА_4, які є правонаступниками
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2р.

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4
викликались неодноразово до
апеляційного суду Одеської області,
але не з'явились в судове засідання, а
тому колегія суддів розглянула
справу на підставі доказів , які є в
матеріалах справи.

За ст. 309 ч.1 п.3.4 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
земельна ділянка відноситься до земель
житлової та громадської забудови, що
позивач має право на отримання у
власність вільної спірної земельної
ділянки, що перешкод для цього не
вбачається, а тому порушене право
позивача підлягає захисту способом, а
тому необхідно визнати за ОСОБА_2
право власності на земельну ділянку
площею 1000 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель та споруд,
зобов'язання зареєструвати земельну
ділянку та видати державний акт на
землю.

Проте з такими висновками суду
погодитись неможливо з наступних
підстав.

За змістом ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 за даними паспорту
була зареєстрована в АДРЕСА_4.
Наявність у неї в користуванні спірної
земельної ділянки правовстановлюючими
документами не підтверджено.

За повідомленням Одеської
регіональної філії Дії «Центр
державного земельного кадастру»,
інформація стосовно реєстрації
договорів оренди або права власності
на земельну ділянку, розташовану в
АДРЕСА_1 - відсутня.

За повідомленнями архівів Одеси та
Одеської області, правовстановлюючих
документів на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 не має.

Позивачем також додано до позовної
заяви відповідь позивачу від Одеської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастр» про те,
що наданих нею документів недостатньо
для внесення необхідної інформації
щодо спірної земельної ділянки (по
АДРЕСА_1 до автоматизованої системи
ведення Державного реєстру земель.

Вищезгадані документи, наявні у справі
в ксерокопіях Устав садового
товариства «Морське», список членів
садовою товариства, в якому позивач не
значиться, різні рішення виконкому
Одеської міської ради відносно
здійснення будівництва по Морському
провулку тощо (а.с. 32-63) не є належними і
допустимими доказами на підтвердження
вимог позивача та надання їй земельної
ділянки.

Згідно зі ст. 26 п. 34 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
виключної компетенції міських рад
відноситься питання регулювання
земельних відносин.

За вимогами ст. ст. 12 п.б., 116 ч.1, 118 ч.1 ЗК
України до повноважень...міських рад у
галузі земельних відносин на території
міст належить передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян... відповідно до
цього кодексу. Громадяни... набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
кодексом. Громадянин зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної ...міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Докази того, що питання про надання
позивачу спірної земельної ділянки
було предметом розгляду Одеської
міської ради або воно ставилось
позивачем перед Одеською міською радою
відсутні.

По матеріалам справи до Одеської
міської ради з приводу надання
земельної ділянки, чи з приводу її
безоплатної приватизації ОСОБА_2 не
зверталась. Такі докази відсутні.
Правонаступники ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не надали до апеляційного суду
Одеської області доказів щодо
отримання спірної земельної ділянки
за рішенням органів місцевого
самоврядування.

Ст. 81 ч.1 ЗК України, визначає підстави
набуття громадянами (фізичними
особами) права власності на земельні
ділянки, зокрема шляхом придбання за
цивільно-правовими угодами,
безоплатної передачі, приватизації,
спадкування, виділення в натурі
земельної частки.

Набуття земельної ділянки шляхом
ухвалення судового рішення, про що
фактично просила позивач, вказана
стаття не передбачає.

Ст. 118 ч.11 ЗК України, визначено, що у
разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду,
питання вирішується в судовому
порядку.

Разом з тим, вищенаведені норми
земельного кодексу не передбачають
надання суду повноважень здійснювати
розпорядчі функції стосовно земель
територіальної громади м. Одеси та
виконувати повноваження органу
приватизації земельної ділянки. Тільки
у разі залишення заяви громадянина
щодо надання земельної ділянки без
розгляду або відмови йому у передачі
земельної ділянки суд вправі був би
розглядати позов (в порядку
адміністративного судочинства) щодо
неправомірної бездіяльності органу
місцевого самоврядування чи
неправомірних дій та зобов'язувати
відповідача виконати певні дії задля
захисту порушеного права.

Висновок суду щодо можливості захисту
прав позивача шляхом визнання права
власності на земельну ділянку на
підставі ст. ст. 116,118 ЗК України є
неправильним.

Відповідно до зазначеного неможливо
вважати, що у суду були законні
підстави зобов'язувати Одеську
регіональну філію ДП «Центр державного
земельного кадастру» зареєструвати та
видати позивачу державний акт на право
спільної сумісної власності на
земельну ділянку, а також визначати, що
рішення є підставою для зобов'язання
Одеського міського управління
земельних ресурсів підписати
державний акт.

Таким чином, питання про передачу
ОСОБА_2 земельної ділянки, яка
розташована у межах міста Одеси, має
вирішуватись виключно на пленарному
засіданні Одеської міської ради.
Враховуючи, що вирішення питання про
передачу ОСОБА_2 земельної ділянки,
площею 1000кв.м., за адресою: АДРЕСА_2,
виключно є компетенцією Одеської
міської ради і не належить до
компетенції суду, колегія суддів
відмовляє у позові за недоведеністю
вимог.

Законодавством України встановлено
для громадян і юридичних осіб єдиний
порядок одержання земельних ділянок у
власність і отримання державних актів
на них. Правонаступники позивача, у
встановленому законом порядку, не
позбавлені можливості звернутись до
компетентного органу - Одеської
міської ради, із заявою про передачу їм
у власність спірної земельної ділянки.
У разі бездіяльності Одеської міської
ради або інших органів, до компетенції
яких віднесено законом вирішення
питання щодо передачі у власність
земельної ділянки або виготовлення
документації, правонаступники
позивача мають право оскаржити їх дії
або бездіяльність у передбаченому
законом порядку.

Крім того, ОСОБА_2 були заявлені
позовні вимоги щодо земельної ділянки,
площею 1000 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, між тим суд першої
інстанції помилково визнав право
власності на земельну ділянку, площею
1000 кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, вийшов за межі позовних вимог
(а.с.4-7).

З огляду на встановлене, позов ОСОБА_2,
правонаступниками якої є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, задоволенню не підлягає.

Наведені в мотивувальній частині
рішення висновки суду не ґрунтуються
на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом неправильно витлумачено і
застосовано норми матеріального права,
надано неправильну юридичну оцінку
встановленим фактам і обставинам
справи, що є порушенням норм
процесуального права, і це призвело до
неправильного вирішення справи.

А тому, апеляційну скаргу Одеського
міського голови в інтересах Одеської
міської ради та територіальної громади
м. Одеси слід задовольнити. Рішення
суду першої інстанції скасувати, по
справі ухвалити нове рішення про
відмову позивачу ОСОБА_2,
правонаступниками якої є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218,307 ч.1п.2,309
ч.1п.п.3,4, 314,316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського міського
голови в інтересах Одеської міської
ради та територіальної громади м.
Одеси задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 листопада 2007 року
скасувати.

В позові ОСОБА_2, правонаступниками
якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Одеської
міської ради, Державного підприємства
«Центр державного земельного
кадастру» при Державному комітеті
України по земельним ресурсам в особі
Одеської регіональної філії про
усунення перешкод у здійсненні права
власності та визнання права власності
на земельну ділянку - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе