Єдиний унікальний номер 725/3619/13-ц
Номер провадження 2/725/716/13
17.03.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців
головуючого судді Піхало Н. В.
при секретарі Іонашку В.Д.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці заяву
ОСОБА_1 про ухвалення додаткового
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи на стороні
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про скасування рішення Чернівецької
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та звільнення
сараю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про
ухвалення додаткового рішення у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи на стороні
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про скасування рішення Чернівецької
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та звільнення
сараю, посилається на те, що рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 19 грудня 2013 року у даній
справі не вирішено питання в частині
її позовних вимог до відповідачки
ОСОБА_2 про заборону останній
використовувати для особистих цілей
земельну ділянку по АДРЕСА_1 (садіння
квітів, збирання врожаю з дерев та
кущів тощо, не зважаючи на те, що в
частій цієї позовної вимоги сторони
давали пояснення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник вимоги заяви про винесення
додаткового рішення підтримали,
обґрунтувавши їх тим, що при ухваленні
судом рішення у даній справі не
було вирішено заявленої нею позовної
вимоги в частині заборони ОСОБА_2
використовувати для особистих цілей
спірної земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1 (садіння
квітів, збирання врожаю з дерев та
кущів тощо, хоча дане питання
вирішувалось під час розгляду справи
та сторони надавали свої пояснення.

Відповідачка ОСОБА_2, її представник
та представник відповідачки ОСОБА_3
заперечували проти ухвалення
додаткового рішення, вказавши що
судом при постановленні рішення
були вирішенні усі вимоги позивача.

Решта учасників судового розгляду
викликалися, не з»явились, їх неявка не
перешкоджає у вирішенні заяви без їх
участі.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази,
суд вважає, що по справі необхідно
постановити додаткове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 220
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо
стосовно якої-небудь позовної вимоги, з
приводу якої сторони подавали докази і
давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Чернівецької міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, в якому просила на підставі ст.
ст. 40, 42 ЗК України, задовольнити її
позов та визнати незаконним і
скасувати рішення 58-ї сесії V скликання
Чернівецької міської ради № 1442 від 14
жовтня 2010 року у частині передачі у
власність ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 0,0809 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 444446, зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№ 44; скасувати державну
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 444446, зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №44;
зобов`язати ОСОБА_2, яка проживає у
АДРЕСА_2 (ід. номер НОМЕР_1), а також
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
приміщення сараю літ. «Б»,
розташованого на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 від речей, які їй належать та
передати ключі від дверного замка
вказаного сараю та заборонити ОСОБА_2
використовувати для особистих цілей
земельну ділянку по
АДРЕСА_1 (садіння квітів, збирання
врожаю з дерев та кущів, тощо).

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 19 грудня 2013 року
позов ОСОБА_1 задовольнити частково:
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні сараєм літ. «Б»,
розташованого на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 шляхом звільнення сараю від
речей, які їй належать та передачі
ключів від дверного замка сараю ОСОБА_1;
в частині позовних вимог про
скасування рішення Чернівецької
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації - відмовлено.

Проте, постановляючи рішення про
відмову у позові в частині позовних
вимог про скасування рішення
Чернівецької міської ради, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації,
суд не розглянув вимоги позивачки
ОСОБА_1 в частині її позову про заборону
ОСОБА_2 використовувати для особистих
цілей земельну ділянку по АДРЕСА_1
(садіння квітів, збирання врожаю з
дерев та кущів, тощо) та в тексі
мотивувальної частини рішення суд не
виклав підстави відмови ОСОБА_1 в цій
частині позовних вимог.

Як встановлено судом, зазначені
позовні вимоги були заявлені у
позовній заяві, не змінювались
позивачем на день постановлення
рішення, та стосовно них судом
з'ясовувалися обставини і
досліджувалися докази, проте рішення
ухвалено не було.

В ході розгляду справи встановлено, що
під час розгляду справи судом
встановлено, що у визначеному законом
порядку спірна земельна ділянка,
розташована за адресою АДРЕСА_1 до
прибудинкової території будинку не
відводилася, закріплення даної
земельної ділянки як прибудинкової
території за будинковолодінням не
проводилось, розміри, конфігурація та
межі прибудинкової території
відповідною землевпорядною
організацією не визначалися, й
відповідно до прийняття оспорюваних
рішень компетентних органів про
передачу спірної земельної ділянки у
спільну сумісну власність
відповідачів та третіх осіб, вона
належала до земель комунальної
власності територіальної громади та
Чернівецької міської ради, яка мала
право розпоряджатися вказаною
земельною ділянкою відповідно до
наданих їй повноважень, передбачених
статтями 12 і 83 ЗК України.

Тому аналізуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що поданий ОСОБА_1 на
підставі ст.ст. 40, 42 ЗК України позов в
частині визнання незаконним та
скасування рішення міської ради,
виданого на його підставі державного
акту та скасування його державної
реєстрації задоволенню не підлягає.

При цьому, позивачка ОСОБА_1 вважаючи,
що її право власності на спірну
земельну ділянку не визнається та
порушується, з позов про визнання за
нею права власності на спірну
частину земельної ділянки у разі
оспорення чи невизнання її права
власності на неї іншими
співвласниками й відповідно усунення
перешкод у її володінні, користуванні
та розпорядженні не зверталась, та
даним судовим рішення право
власності позивачки ОСОБА_1 на спірну
земельну ділянку у судовому порядку за
умов його невизнання чи оспорення
іншими особами не визнавалось.

Згідно з п.1 ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК
України, власник земельної ділянки має
право використовувати її на свій
розсуд відповідно до її цільового
призначення.

Згідно з чч. 2,3 ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який
існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Таким чином, вирішуючи питання в
частині позовних вимог ОСОБА_1 про
заборону ОСОБА_2 використовувати для
особистих цілей земельну ділянку по
АДРЕСА_1 (садіння квітів, збирання
врожаю з дерев та кущів, тощо), суд
виходить з того, що ця вимога ОСОБА_1
заявлена як похідна від вимоги про
визнання незаконним та скасування
рішення міської ради, виданого на його
підставі державного акту та скасування
його державної реєстрації, в
задоволенні якої позивачці було
відмовлено, й відповідно судом не
вирішувалось питання про визнання за
ОСОБА_1 права власності на спірну
земельну ділянку, тому суд вважає, що
підстави для задоволення позову
ОСОБА_1 в частині заборони ОСОБА_2
використовувати для особистих цілей
земельну ділянку по АДРЕСА_1 (садіння
квітів, збирання врожаю з дерев та
кущів, тощо) також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись 10, 60,
88, 212-215, 220 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Доповнити резолютивну частину рішення
Першотравневого районного суду
м. Чернівці від 19 грудня 2013 року ,
ухвалене у справі за позовом ОСОБА_1 до
Чернівецької міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи на стороні
відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про скасування рішення Чернівецької
міської ради, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування його
державної реєстрації та звільнення
сараю наступним абзацом:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
позовних вимог про заборону ОСОБА_2
використовувати для особистих цілей
земельну ділянку по АДРЕСА_1 (садіння
квітів, збирання врожаю з дерев та
кущів, тощо) - відмовити.

Додаткове рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суд
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Н. В. Піхало