ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/7807/13-ц
Провадження № 2/210/439/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" листопада 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі:

головуючого-судді
Костенко В.В.

при секретарі
Панчук О.І.

за участю: позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
Ременюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг", треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
: на боці позивача - Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг" про
поновлення на роботі, оплату за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду із
вищеназваним позовом 15.10.2013 року та ,
уточнивши заявлені позовні вимоги
шляхом збільшення суми, яка підлягає
стягненню, позивач ОСОБА_2 посилається
на ті обставини, що вона працювала на
КДГМК "Криворіжсталь" (правонаступник
Публічне Акціонерне Товариство
"АрселорМіттал Кривий Ріг") поваром
(4-5розрядів) з 25.05.1999р. по 01.04.2007 р., а з
01.04.2007р. була переведена розпорядженням
№ 567 від 30.03.2007р. обвальщиком м"яса 5
розряду. Далі, вона 01.09.2012р. була
переведена обвальщиком м'яса 5 розряду
куща їдальні № 9 ділянки виробництва
кулінарних і копчених виробів
Управління громадського харчування та
торгівлі ДП (надалі УГХіТ ДП) у
Публічному Акціонерному Товаристві
"АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі ПАТ
"АМКР"), де і працювала до звільнення.

Вона є членом первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів ПАТ
"АМКР" (надалі ППО ВП НВФ ПАТ "АМКР") з 27
лютого 2013 р. (копія профспілкового
квитка додається).

Наказом по підприємству ПАТ "АМКР"
№ 1211 /л від 27 вересня 2013 року, який був
підписаний директором департаменту з
персоналу І.П. Єфімчук, вона була
звільнена з роботи у зв'язку із
скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП
України і з 28 вересня 2013 року не працює.

Через два дні після повторної
формальної пропозиції адміністрації
ознайомитись з списком вакансій на
підприємстві, директором департаменту
з персоналу підприємства І. П. Єфімчук
було направлено до профкому ППО ВП НВФ
ПАТ "АМКР" подання № 05-2714 від 05.07.2013р. про
надання згоди профспілкової
організації про розірванні з нею
трудового договору, яке профком
отримав 08.07.2013р.

Подання адміністрації ПАТ "АМКР"
було розглянуто профкомом ППО ВП НВФ
ПАТ "АМКР" 22.07.2013р. без її присутності
відповідно до її заяви в адрес голови
профкому . В результаті розгляду,
профкомом було винесено обгрунтовану
постанову про відмову у дачі згоди на
її звільнення і 24.07.2013р. надано
відповідну відповідь адміністрації
підприємства з доданою випискою з
протоколу № 8 від 22.07.2013р. засідання
профкому.

Коли адміністрація отримала
відповідь від профкому, вона була у
оформленій відпустці з 22.07.2013 р. по
19.08.2013р. Під час відпустки вона
знаходилась на лікарняному з 06.08.2013р. по
22 .08.2013р., в зв'язку з чим , її відпустка
була продовжена по 05.09.2013р.

06.09.2013р. вона вийшла на роботу і її
запросили на 24.09.2013р. на засідання
профкому для розгляду повторного
подання адміністрації про надання
згоди про розірванні з нею трудового
договору. Повторне подання
адміністрації ПАТ "АМКР" було
розглянуто профкомом ППО ВП НВФ ПАТ
"АМКР" 24.09.2013р. за її присутності. В
результаті чого, профкомом було
повторно винесено обгрунтовану
постанову про відмову у дачі згоди на
її звільнення і 27.09.2013р. надано
відповідну обгрунтовану відповідь
адміністрації підприємства з доданою
випискою з протоколу № 14 від 24.09.2013р.
засідання профкому.

Позивач вважає, що її звільнення є
незаконним , оскільки профспілковий
комітет не надав згоди адміністрації
на такі дії, т.я. встановив порушення
трудового законодавства та
колективного договору з боку ПАТ "
АрселорМіттал Кривий Ріг" при
проведенні реорганізації УГХіТ ДП, яка
передувала вивільненню працівників.
Рішення профспілкового комітету є
обґрунтованим і адміністрація
підприємства на підставі ст.43 КЗпП
України не мала права на звільнення
працівника без згоди профспілкового
органу. Крім того, сам процес
реорганізації був проведений у
порушення вимог ст.ст.85,86 КЗпП України,
в умовах незавершеної розробки
нормативів чисельності по
підприємству та незаконного залучення
до процесу реорганізації працівників
сторонньої організації ТОВ "
КорпусГрупп Комтек", а також інших
порушень діючого законодавства До того
ж, вона не була переведена на
запропоновані їй в перший раз при
вирішенні питання про звільнення три
вакансії, від переведення на які вона
не надавала своєї відмови.

Позивач вважає, що протиправними
діями відповідача при вирішенні
питання щодо її звільнення, їй також
заподіяна моральна шкода , яку вона
оцінює у 11470 грн.

Позивач просить, з урахуванням
остаточного розрахунку за позовом
станом на 14.11.2014 року : визнати наказ ПАТ
" АрселорМіттал Кривий Ріг" № 1211/л від
27.09.2013 року про її звільнення
незаконним; поновити її на роботі
обавльщиком м"яса куща їдальні № 9
ділянки виробництва кулінарних і
копчених виробів Управління
громадського харчування та торгівлі ДП
у Публічному акціонерному товаристві "
АрселорМіттал Кривий Ріг"; стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток на час вимушеного прогулу в
сумі 38784 грн. та моральну шкоду в сумі
11470 грн.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні
вимоги та пояснила, що працювала з
25.05.1999 року на КДГМК " Криворіжсталь",
правонаступником якого у теперішній
час є Публічне акціонерне товариство "
Арселор Міттал Кривий Ріг" , у системі
харчування на різних посадах, останнє
переведення було з 01.09.2012 року
обвальщиком м"яса 5 розряду куща
їдальні № 9.Коли на підприємстві
виникло питання щодо скорочення
штатів, то її 24.04.2013 року викликали на
комісію , де запропонували з вакантні
посади. Направлення дали на дві з них,
вона поїхала на робочі місця,
подивилась та чекала на третє
направлення - на посаду лаборанта. Вона
не відмовлялась від жодної із
запропонованих посад, хотіла ретельно
ознайомитись із пропозиціями, перш ніж
прийняти рішення. Письмово не
повідомляла адміністрацію ні про
згоду , ні про відмову від
запропонованих вакантних посад.
Безпосередньо вона не зверталась до
відділу кадрів для ознайомлення із
списком вакансій, бо у зв"язку із
специфікою роботи не мала для цього
часу. Вважає, що її звільнення за п.1 ст.40
КЗпП України є незаконним , таким , що
порушує її гарантовані Конституцією
України трудові права, оскільки: згоди
профспілки на її звільнення не
надавалось, при звільненні не була
дотримана в повному обсязі процедура ,
яка передує звільненню, а саме: не
отримані її згода на переведення або
відмова від запропонованих посад.
Просила задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3
підтримав думку свого довірителя та
пояснив, що позивачку у порушення ч.2
ст.40 КЗпП України не було переведено на
запропоновані 24.04.2013 року
адміністрацією три вакансії, від яких
вона не відмовлялась і на які вона
бажала і давала згоду на переведення.
Цей факт підтверджується
попередженням № 37 від 24.04.2013 року , в
якому вказано, що вона згодна
розглянути запропоновані посади, а
також направленнями № 1558 та 1561 від
24.04.2013 року позивачки на вакантні місця
: приймальника багажу та комірника.
Позивачу не надали направлення на
посаду лаборанта фізико-механічних
іспитів, тобто позбавили можливості
ознайомитись із третьою
запропонованою їй посадою. Крім того,
при звільненні позивача не була
отримана згода виборного органу
профспілкової організації на
виведення зі штатного розкладу
одиниці, яку обіймає працівник. Вважає
доведеними заявлені позовні вимоги
ОСОБА_2 та просить задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник відповідача Ременюк
Ю.В. заперечувала проти позову,
посилаючись на ті обставини, що
відповідно до ст.64 Господарського
Кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис. Реалізовуючи вищеназване
право, підприємство видало наказ № 401
від 26.03.2013 року " Про внесення змін до
організаційної структури
підприємства". 04.04.2013 року позивач по
справі була ознайомлена із даним
наказом, згідно якого з 26.06.2013 року
підлягало виключенню із структури
підприємства Управління громадського
харчування і торгівлі департаменту по
персоналу, в якому працювала ОСОБА_2
Вищеназваний наказ був оскаржений
профспілковою організацією, але за
рішенням судів залишений без змін. Про
наступне вивільнення позивач була
попереджена за 2 місяці, згідно із
вимогами ст.49-2 КЗпП України. У позивача
була можливість перевестись до ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" із збереженням
рівня існуючої заробітної плати та
пільг, але вона не бажала скористатись
нею, про що повідомила на засіданні
комісії по вивільненню 24.04.2013 року.
Ознайомившись із переліком вакансій,
позивач погодилась розглянути три з
них: приймач багажу у транспортному
департаменті, комірник ( старший) у
складському господарстві, лаборанта по
фізико- механічним випробуванням.
Позивачеві були видані направлення на
посади комірника та приймача багажу.
Посаду лаборанта позивач не мала
можливості зайняти, оскільки не має
відповідної кваліфікації та
професійних навичок. На засіданні
комісії 03.07.2013 року позивач відхилила
надані їй пропозиції щодо переводу на
вакантні посади комірника та приймача
багажу. Згідно із вимогами ст. 43 КЗпП
України підприємством направлялось
двічі подання до профспілкової
організації щодо отримання згоди на
звільнення ОСОБА_2, але профспілкова
організація надала необґрунтовані
відмови, у зв"язку з чим, було прийнято
остаточно рішення про звільнення
позивача. Встановлена діючим
законодавством процедура звільнення
позивача була дотримана підприємством
, порушень діючого законодавства не
допущено. Просила відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши думку сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що заявлені позивачем ОСОБА_2 позовні
вимоги не підлягають задоволенню в
повному обсязі за наступними
підставами.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 працювала з 25.05.1999 року на
Криворізькому державному
металургійному комбінаті "
Криворіжсталь", правонаступником якого
є ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг", на
різних посадах, остання з 01.09.2012 року в
Управлінні громадського харчування і
торгівлі департаменту по персоналу
обвальщиком м"яса 5 розряду дільниці
виробництва кулінарних та копчених
виробів куща їдальні № 9 , зазначене
підтверджується записами у трудовій
книжці НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_2 ( а.с.11-13 т.1).

Відповідно до ст.ст.64, 65
Господарського кодексу України, ст.58 ЗУ
" Про акціонерні товариства", а також
згідно із п.8.4.1, 8.4.2 Статуту ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг"
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників та штатний
розпис. В межах своє компетенції та
наданих діючим законодавством прав,
відповідачем були видані накази № 401
від 26.03.2013 року " Про внесення змін до
організаційної структури управління
підприємством ( а.с.28 т.1) та № 540 від
22.04.2013 року " Про вивільнення
працівників" ( а.с.29 -30 т.1). Із доданого до
наказу № 540 списку працівників УГХ та
ТДП посади та професії яких підлягають
виключенню із штатного розпису
підприємства під номером 163 зазначена
ОСОБА_2 ( а.с.31-36 т.1).

Зазначені накази були оскаржені до
суду Первинною профспілковою
організацією Всеукраїнської
профспілки працівників науки ,
виробництва та фінансів Публічного
акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг". Рішенням
Дзержинського районного суду м.Кривого
Рогу від 10.02.2014 року ( а.с.9-21 т.3), яке було
залишено без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20.03.2014
року ( а.с. 22-25 т.3) було відмовлено у
задоволенні позову профспілки щодо
визнання незаконними та скасування
наказів № 401 від 26.03.2013 року та № 540 від
22.04.2013 року. Слід відмітити, що ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15.05.2014 року вищеназвані
рішення судів першої та апеляційної
інстанції залишені без змін ( а.с.26-27 т.3)

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі,що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Отже, є доведеними обставини
законності прийнятих адміністрацією
відповідача рішень щодо внесення змін
до своєї організаційної структури та
вивільнення у зв"язку з цим
працівників.

При розгляді даного спору суд
керується вимогами ст.11 ЦПК України та
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог, тобто щодо дотримання
адміністрацією підприємства
передбаченої діючим законодавством
процедури звільнення працівника-
позивачки ОСОБА_2

Із наданих суду доказів
убачається, що адміністрацією
відповідача 24.04.2013 року було складено у
відповідності із вимогами ч.1 ст.49-2 КЗпП
України попередження № 37 на ім"я ОСОБА_2
- обвальщика м"яса куща їдальні № 9
дільниці виробництва кулінарних і
копчених виробів УГХ та ТДП, з якого
убачається що на підставі наказів по
підприємству № 401 від 26.03.2013 року та № 540
від 22.04.2013 року професія позивача
виключена із штатного розкладу і вона
попереджається про можливе звільнення
з підприємства згідно із п1 ст.40 КЗпП
України з 24.06.2013 року . Зазначене
попередження було вручено позивачеві ,
вона поставила свій підпис на ньому про
ознайомлення із наявними на
підприємстві вакансіями та згодна
розглянути вакансії: приймальника
багажу, комірника та лаборанта
фізико-механічних випробувань (а.с.37
т.1). Крім того, позивачеві були надані
24.04.2013 року направлення : на співбесіду
з керівником структурного підрозділу
-начальником цеху складського
господарства щодо вакансії комірника,
на якому позивач зробила приписку
03.07.2013 року ,що запропонована посада на
період декретної відпустки ( а.с.38 т.1) та
направлення від 24.04.2013 року на
співбесіду з в.о. керівника вантажної
служби транспортного департаменту з
питань працевлаштування на вакантну
посаду приймальника вантажу та багажу,
на якому позивач 03.07.2013 року зробила
приписку, що її не влаштовує графік
роботи ( а.с.39 т.1).

Позивач посилається на ті
обставини, що їй не було надано
направлення на третю запропоновану
відповідачем вакантну посаду , а саме:
лаборанта фізико- механічних
випробувань, у зв"язку із чим вона не
надала остаточно свою згоду або
відмову від запропонованих посад.

Відповідно до наданої суду робочої
інструкції лаборанта з фізико-
механічних випробувань, затвердженої
10.05.2013 року, убачається, що працівник ,
який займає вищеназвану посаду повинен
мати професійно- технічну освіту та,
крім загальних знань з техніки безпеки,
володіти спеціальними знаннями: щодо
різних методик , які застосовуються при
проведенні випробувань, властивостей
металів та інших матеріалів, ремонту
обладнання, тощо ( а.с.33-36 т.3).

Доказів того, що позивач має
відповідний фах та кваліфікацію та
може виконувати обов"язки лаборанта з
фізико- механічних випробувань суду не
було надано, тобто доводи ОСОБА_2 про
порушення процедури звільнення та її
трудових прав у зв"язку із ненаданням
їй направлення на співбесіду для
працевлаштування на посаду лаборанта
не обґрунтовані.

Слід відмітити , що діючим
законодавством не передбачено
отримання від працівника згоди на
зайняття вакантної посади чи відмови
від неї у письмовій формі, єдиним
законним документом у даному випадку
могла б бути офіційна заява позивача
про переведення її на одну із вакантних
посад за наявності бажання її обіймати.

Відповідно до ч.3 ст. 49-2 КЗпП України
передбачається обов"язок
адміністрації запропонувати
працівникові наявні на підприємстві
вакантні посади, але не всі , а тільки
ті, що відповідають професії чи
спеціальності працівника. Підбор
працівників - це право власника і
працівник, який звільняється має право
відмовитись від запропонованої роботи
та претендувати на іншу тільки за
наявності достатніх підстав.

Таким чином, суд вважає, що доводи
позивача ОСОБА_2 про порушення її
трудових прав у зв"язку із ненаданням
їй направлення на посаду лаборанта з
фізико-механічних випробувань та
неотримання від неї адміністрацією
письмової згоди чи відмови зайняти
певні вакантні посади не ґрунтується
на нормах діючого законодавства та не
можуть слугувати підставою для
поновлення її на займаній посаді.

Крім того, позивач посилається на
відсутність у позивача права звільнити
її, оскільки адміністрацією
відповідача не була отримана згода ППО
ВППНВФ ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг"
на такі дії.

Згідно наданих сторонами доказів,
адміністрація відповідача 05.07.2013 року
зверталась з поданням до голови
вищеназваної первинної профспілкової
організації з проханням розглянути
його у встановлений діючим
законодавством 15-ти денний строк та
надати згоду на звільнення ОСОБА_2 по
скороченню штату робітників за п.1 ст.40
КЗпП України ( а.с.18-19 т.1).

Зазначене подання було розглянуто
на засіданні профкому первинної
профспілкової організації ВППНВФ
22.07.2013 року. Із наданої суду виписки з
протоколу № 8 убачається, що у
задоволенні подання адміністрації про
надання згоди на розірвання трудового
договору з працівником ОСОБА_2 за
підставами п.1 ст.40 КЗпП України було
відмовлено . Свою відмову профком
обґрунтував тим, що профспілковою
організацією виявлені порушення
трудового законодавства і
колективного договору з боку
роботодавця в процесі реорганізації,
яка передувала вивільненню
працівників, а саме: в умовах
незавершеної розробки нормативів
чисельності по підприємству ( а якщо
розробка нормативів завершена- то вони
введені і діють без згоди с
профспілковими комітетами, які
представляють трудовий колектив;
залучення працівників сторонніх
організацій до роботи на підприємстві,
тобто порушені вимоги ст.ст. 39, 50 Закону
України " Про зайнятість населення",
ст.ст.85, 86 КЗпП України, а також п.п.4.1, 9.6
колективного договору ( а.с.21-22 т.1).

У зв"язку з тим, що позивач по
справі ОСОБА_2 певний час знаходилась у
відпустці, а також на лікарняному, її
звільнення не відбулось у вказаний у
попереджені строк, у зв"язку з чим
адміністрація підприємства повторно
06.09.2013 року звернулась до первинної
профспілкової організації з питання
надання згоди на звільнення працівника
ОСОБА_2 ( а.с.23-24 т.1).

Профспілковий комітет також
повторно розглянув подання
адміністрації підприємства на своєму
засіданні 24.09.2013 року ( виписка з
протоколу № 14) і знову відмовив у
наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 за
п.1 ст.40 КЗпП України , вказавши ті ж самі
підстави відмови, що і раніше ( а.с.26-27
т.1).

Відповідно до ст.43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 ( крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 ст.40 і
пунктами 2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу (
профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. Між тим,
відповідно до ч. 7 зазначеної статті
рішення виборного органу первинної
профспілкової організації (
профспілкового представника) про
відмову у наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні не
має обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового договору
, власник або уповноважений ним орган
має право звільнити працівника без
згоди виборного органу первинної
профспілкової організації (
профспілкового представника).

Як зазначає у своїй ухвалі від
10.03.2011 року Верховний Суд України під
вмотивованою відмовою слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах чинного трудового
законодавства щодо порушення
адміністрацією підстав та порядку
звільнення працівника.

Суд дослідив викладені у виписках
з протоколів засідання профспілкового
комітету № 8 та №14 підстави , які були
покладені в основу відмови у наданні
згоди на звільнення позивача, та вважає
їх необґрунтованими за наступними
підставами.

У вищеназваних рішеннях
профспілка посилається на порушення
вимог ст.85, 86 КЗпП України. Так,
відповідно до ст.85 КЗпП України нормами
праці є норми виробітку, часу,
обслуговування чисельності, які
встановлюються для працівників
відповідно до досягнутого рівня
техніки, технології, організації
виробництва і праці.

Згідно із п.1.3 Рекомендацій з
нормування праці в галузях народного
господарства, схвалених постановою
колегії Міністерства праці України від
19.04.1995 року № 2, норми чисельності - це
встановлена чисельність робітників
певного професійно- кваліфікаційного
складу, необхідна для виконання
конкретних виробничих, управлінських
функцій або обсягів робіт.

Відсутність нормативів
чисельності не впливає на штатний
розпис, який підприємство визначає
самостійно, без узгодження з будь-яким
органом.

Відповідно до листа Мінпраці та
соціальної політики від 27.06.2007 р. №
162/06/187-07 , штатний розклад - це документ,
що встановлює для підприємства
структуру, штати та посадові оклади
працівників.

Таким чином, позиція
профспілкової організації та позивача
стосовно того, що штатний розпис є
складовою частиною норм праці не
знаходить свого законодавчого
підтвердження.

Суд також вважає необґрунтованим
і посилання профспілкового комітету на
порушення адміністрацію норм ст. 39
Закону України " Про зайнятість
населення", у зв"язку із залученням
працівників сторонніх організацій до
роботи на підприємстві без згоди з
профспілковими організаціями. Між тим,
із вищеназваної статті убачається, що
нею регулюються взаємовідносини між
суб"єктом господарювання, який наймає
працівників для подальшого виконання
ними робіт в Україні та роботодавцем,
при цьому дані правовідносини
виникають на підставі цивільно-
правової угоди про надання послуг з
посередництва у працевлаштуванні.

Аналогічні роз"яснення містяться
і у листі Мінсоцполітики України №
639/021/106- 13 від 02.08.2013 року.

Доказів того, що між ТОВ "Корпус
груп Комтек" та ПАТ " АрселорМіттал
Кривий Ріг" був укладений договір про
надання послуг з посередництва у
працевлаштуванні суду не було надано
сторонами.

Існуючий між вищеназваними
суб"єктами господарювання договір № 1450
від 22.04.2013 року регулює відносини щодо
надання послуг в сфері організації
харчування та забезпечення
продовольчими товарами робітників ПАТ
" АрселорМіттал Кривий Ріг". Більш того,
договором № 1450 та наказом № 401
передбачалось можливість звільнення
працівників ліквідованого УГХіТ за їх
переведенням до ТОВ "Корпус груп
Комтек" , тим самим виключався сам факт
надання ТОВ " Корпус груп Комтек"
персоналу для виконання робіт у
відповідача, тому висновки виборного
органу, щодо порушення ст.39 ЗУ " Про
зайнятість населення" є
безпідставними.

Що стосується зазначених у
відмові профспілки , начебто допущених
відповідачем порушень вимог ст.50
Закону України " Про зайнятість
населення", то аналіз норм зазначеної
статті показує, що вони регламентують
участь роботодавців в забезпеченні
зайнятості населення, інформацію про
заплановане звільнення працівників у
зв"язку із змінами в організації
виробництва, яку вони повинні надавати
територіальним органам служби
зайнятості та тільки в разі масового
звільнення. Відповідно до ст.51 Закону
України " Про зайнятість населення", яка
передбачає участь профспілок, їх
об"єднань в забезпеченні зайнятості
населення , не передбачено право
профспілок на обов"язкове отримання
від адміністрації роботодавця
інформації про можливе наступне
звільнення працівників і на проведення
консультацій з профспілками з питань
зменшення штатної чисельності.

Відповідно вимог ст.49-2 КЗпП
України та Наказу Міністерства праці
та соціальної політики України № 420 від
19.12.2005 року про наступне вивільнення
позивача, відповідач 24.04.2013 року
повідомив Криворізький міський центр
зайнятості у звіті про заплановане
вивільнення працівників ( вих.05-1574 від
24.04.2013 року), тобто в передбачений
законодавством строк.

Посилання позивача на порушення
адміністрацією відповідача пунктів 4.1,
9.6 Колективного договору суд також не
може прийняти до уваги, оскільки
відповідно до рішення Господарського
суду Дніпропетровської області від
09.09.2013 року у справі № 904/1655/13-г,
залишеного без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 17.02.2014 року, зазначені
пункти колективного договору визнані
недійсними ( а.с. 37-39, 40-43, 44-49 т.3). Таким
чином, на час розгляду справи наявне
рішення суду , що набрало законної
чинності і яким вже надана правова
оцінка вищеназваним пунктам
Колективного договору, у зв"язку з чим
суд не має законної можливості
переоцінювати обставини, які
встановлені рішеннями інших судів.

На підставі викладеного, суд
вважає, що позивач на підставі ст.60 ЦПК
України не довів належними та
допустимими доказами заявлені позовні
вимоги. При розгляді справи судом не
були встановлені порушення трудового
законодавства при звільненні позивача
ОСОБА_2 з боку ПАТ " АрселорМіттал
Кривий Ріг", у зв"язку з чим , суд
відмовляє у задоволенні позову в
повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України
судові витрати підлягають віднесенню
на рахунок держави.

Керуючись 18, 40, 42, 43, 232, 235-237 КЗпП
України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг", треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
: на боці позивача - Первинна
профспілкова організація
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного акціонерного товариства "
АрселорМіттал Кривий Ріг" про
поновлення на роботі, оплату за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі в десятиденний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особами, які не
були присутні при його проголошенні у
той же строк із дня отримання його
копії.

Суддя:
В. В. Костенко