"13" березня 2014 р.
Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М. О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
заявника ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Іршава цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи:
Відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Іршавського районного
управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про встановлення
факту, що має юридичне значення,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський
районний суд Закарпатської області із
заявою про встановлення юридичного
факту про те, що квартира АДРЕСА_1, що
зареєстрована у КП «Іршавське БТІ» на
праві власності в цілому за ОСОБА_1 , є
квартирою АДРЕСА_1 та належить на праві
власності в цілому ОСОБА_1.
Заявлені вимоги мотивовано тим, що
рішенням виконкому Іршавської райради
№202 від 11.10.1989 року надано дозвіл
Іршавському ПУЖКГ на продаж ОСОБА_6
квартири АДРЕСА_1. Однак, при укладенні
договору купівлі-продажу №294 від 19.04.1990
року зазначено, що предметом договору є
1/4 частина жилого будинку АДРЕСА_1.
Після смерті ОСОБА_6, заявниця отримала
свідоцтво про право на спадщину, в
якому зазначено, що вона є спадкоємицею
майна в цілому, що складається з 1/4
частини будинку АДРЕСА_1. В
реєстраційному посвідченні, що видане
БТІ зазначено, що заявниця на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
04.06.1991 року є власником 1/4 частини
домоволодіння АДРЕСА_1. У довідці БТІ
зазначено, що заявниця є власником 1/4
частини будинку в АДРЕСА_1. Вказані
розбіжності у зазначенні як самого
нерухомого майна, так і його адреси,
перешкоджають заявниці, як власнику
вільно розпоряджатися своїм майном і
відчужити його.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні
заяву підтримала та пояснила, що в
будинку АДРЕСА_1 є чотири ізольовані
квартири. Всі квартири продавалися їх
мешканцям як окремі квартири, а не як
частини будинку АДРЕСА_1. Однак, при
оформленні договору купівлі-продажу,
видачі свідоцтва про право на спадщину
та проведенні реєстрації нерухомості в
органах БТІ, сам об'єкт нерухомості, що
належить заявниці, та його адреса
зазначалися по-різному. Насправді,
чоловік заявниці купував не 1/4 частину
будинку АДРЕСА_1. Крім того, не
дивлячись на зазначення на будинку
номеру « НОМЕР_1», номером будинку є «
НОМЕР_1», про що свідчить і штамп про
прописку у паспорті заявника.
Виправити дані розбіжності, крім
ухвалення рішення про встановлення
юридичного факту, можливості не має, що
перешкоджає їй як власнику у
розпорядженні своїм майном. Просила
заяву задовольнити.

Заінтересовані особи в судове
засідання не з"явилися, про день, час та
місце розгляду справи були належним
чином повідомлені, подали до суду
заяви, в яких просять справу розглянути
без їх участі, проти задоволення заяви
не заперечують..

Заслухавши пояснення заявника,
перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторона посилалася, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає заявлені вимоги
задовольнити, виходячи з наступного.

Рішенням виконкому Іршавської райради
№202 від 11.10.1989 року затверджено акти
комісії по продажу жилих будинків та
надано дозвіл Іршавському ПУЖКГ на
продаж ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 6).

При укладенні договору купівлі-продажу
№294 від 19.04.1990 року зазначено, що
покупцем є ОСОБА_6, який проживає в
АДРЕСА_1, а предметом договору є 1/4
частина жилого будинку АДРЕСА_1.
Вказана квартира АДРЕСА_1 складається з
3 кімнат, кухні, кладовки, ванни,
коридору та загальна площа квартири
становить 65.40 кв.м ( а.с. 7-8).

Після смерті власника вказаної
квартири, заявниця 04.06.1991 року отримала
свідоцтво про право на спадщину, в
якому зазначено, що вона є спадкоємицею
майна ОСОБА_6 в цілому і спадковим
майном є 1/4 частина будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, та яке
складається з 3 кімнат, кухні, кладовки,
ванни, коридору. Загальна площа
квартири становить 65.40 кв.м ( а.с.9).

В реєстраційному посвідченні від 02.08.1991
року, що є невід'ємною частиною
правовстановлюючого документа
зазначено, що заявниця ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 04.06.1991 року є власником 1/4
частини домоволодіння АДРЕСА_1 ( а.с.10).

У довідці КП «Іршавське БТІ» №6 від
20.02.2014 року зазначено, що згідно
реєстраційної книги №7 за
реєстраційним №1076 за ОСОБА_1
зареєстровано майно, а саме: квартира
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 04.06.1991 року ( а.с.
13).

Отже, одне і те саме нерухоме майно
(квартира АДРЕСА_1, що складається з
трьох кімнат, кухні, кладовки, ванни,
коридору загальною площею 65.40 кв.м) в
різних документах зазначено по іншому.
Крім того, неоднаково зазначена і
адреса: в одних документах вона вказана
як будинок НОМЕР_1, в інших - НОМЕР_1.

З паспорту громадянина України ОСОБА_1
серії НОМЕР_2, виданого Іршавським РВ
УМВС України в Закарпатській області
19.05.1998 року, вбачається, що заявниця
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. До
перейменування вулиці її прописка була
в АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно акту обстеження будинку за
адресою АДРЕСА_1, що був складений
комісією Іршавської міської ради 24.02.2014
року, на будинку встановлено номер «
НОМЕР_1» (а.с.11).

З пояснень заявниці ОСОБА_1 вбачається,
що будинок НОМЕР_1 та будинок НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 - це один і той же будинок. Заява
мешканців вказаного будинку про
приведення нумерації будинку у
відповідність до існуючої прописки
мешканців будинку, була відхилена.
Мешканцям будинку запропоновано
звернутися до суду ( а.с. 12).

З пояснень заявниці також вбачається,
що через вищевказані розбіжності
заявниця позбавлена права вільно
розпоряджатися своєю власністю.
Виправити вказані розбіжності інакше,
ніж встановлення юридичного факту,
можливості не має.

Спору про право не має. Інші мешканці
будинку визнають заяву ОСОБА_1 і не
заперечують проти її задоволення.

За таких обставин суд вважає, що заява
ОСОБА_1 про встановлення факту, що має
юридичне значення, є підставною і
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158 ч.2, 208, 209, 212-215,
208, 209, 256, 259, 292, 294 ЦПК України, Постановою
Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року N 5
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення»,

рішив:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що
квартира АДРЕСА_1, що зареєстрована у КП
«Іршавське БТІ» на праві власності в
цілому за ОСОБА_1, є квартирою АДРЕСА_1
та належить на праві власності в цілому
ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя :
М. О. Пітерських.