печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7188/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року Печерський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г. ,

при секретарі - Федотова Т. О.,

за участю

позивача-відповідача:
ОСОБА_1,

представника позивача - відповідача:
ОСОБА_2,

відповідача - позивача:
ОСОБА_3,

представників відповідача - позивача:
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа: Державний
виконавець ВДВС Печерського РУЮ в м.
Києві про стягнення неустойки по
сплаті аліментів та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про часткове
звільнення заборгованості за
аліментами,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до відповідача ОСОБА_3
про стягнення неустойки по сплаті
аліментів та просить суд стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по сплаті аліментів в
сумі 13 862, 92 грн., неустойку (пеню) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення в сумі 18 385,16 грн., а всього
32 248, 09 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 12
грудня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва було винесено рішення,
яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів доходів щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 23.07.2013 року та до повноліття
дитини.

20 січня 2014 року державним виконавцем
Гаєвським С.М. ВДВС Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Проте, у зв'язку з несплатою
відповідачем аліментів, утворилась
заборгованість з 23.07.2013 р. по 25.03.2014 р. в
сумі 13 862 грн. 93 коп., про що державним
виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві було складено довідку -
розрахунок № 1283/6 від 21.03.2014.

Ухвалою суду від 19.08.2014 р. позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
неустойки в частині вимог про
стягнення на користь ОСОБА_1
заборгованості по сплаті аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_7 у
розмірі 18 897,86 грн. залишено без
розгляду.

12.11.2014 р. позивач подала уточнену
позовну заяву та просила суд стягнути з
відповідача на її користь неустойку
(пеню) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення в сумі 49 421, 62 грн.

23.07.2014 року представником відповідача в
судовому засіданні було подано
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
часткове звільнення від сплати
заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначає, що про наявність на виконанні
у ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві
виконавчого листа дізнався лише у
лютому 2014 року, оскільки попередні
намагання дізнатися куди і скільки
аліментів сплачувати, були відхилені
працівниками канцелярії ВДВС
Печерського РУЮ у м. Києві, які
вказували на відсутність у них
відповідного виконавчого провадження
та будь-яких відомостей стосовно
заборгованості. Також ОСОБА_3 зазначає,
що сума заборгованості виникла не з
його вини та у зв'язку з обставинами, що
мають істотне значення, а саме, що
позивач не може працевлаштуватися та
не отримує заробітну плату. Незважаючи
на розірвання шлюбу, син з колишньою
дружиною, як і раніше продовжують
проживати разом з ОСОБА_3 в його будинку
і фактично перебувають на його
утриманні. ОСОБА_3 вважав, що аліменти
на утримання сина повинні становитиме
близько 385 грн., проте розмір був вищий
очікуваного, разом з тим зазначає, що
позивач перешкоджала сплачувати йому
аліменти.

Також, ОСОБА_3 зазначає, що не вбачає
вини у виникненні заборгованості,
оскільки позбавлений можливості
офіційно працювати через викрадення
позивачкою його документів та
необхідність доглядати за сином, якого
позивачка залишає вдома одного. До того
ж, позовна заява не містить жодних
доказів його вини у виникненні
заборгованості.

На підставі викладених обставин,
ОСОБА_3 просить суд частково звільнити
його від сплати заборгованості за
аліментами в сумі 14 097,86 грн., і
визначити заборгованість у сумі 4 800
гривень за період з 23 липня 2013 року і до
01 серпня 2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_2
підтримали позовні вимоги, просили
задовольнити позов, щодо зустрічних
позовних вимог заперечили та просили
відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник
відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги
позивача не визнали, просила відмовити
в задоволенні позову, зустрічні
позовні вимоги підтримали та просили
задовольнити. Представник відповідача
ОСОБА_5 щодо зустрічного позову
поклався на розсуд суду.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про місце та час розгляду
справи повідомлялася належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені позовні вимоги чи заперечення
або мають інше значення для вирішення
справи.

З огляду на зміст заявлених вимог,
предметом доказування у справі є
обставини, пов'язані із виконанням
боржником свого обов'язку по утриманню
сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та щодо
виконання рішення суду із щомісячної
сплати аліментів у визначеному судом
розмірі.

Відповідно до вимог ст.196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

При цьому, право одержувача аліментів
на стягнення неустойки, передбачене ст.
196 СК України, не пов'язується з
дотриманням державним виконавцем норм
Закону України «Про виконавче
провадження» стосовно примусового
виконання рішення суду з урахуванням
того, що відповідач знав про
необхідність сплати аліментів.

Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд,
відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
повинен встановити факт
заборгованості за аліментами і
наявність або відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, у її виникненні та
залежно від цього вирішити питання про
наявність або відсутність у одержувача
аліментів права на стягнення
неустойки.

Судом встановлено, що за рішенням
Дніпровського районного суду міста
Києва від 12 грудня 2013 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_7 у
розмірі 1/4 частини з всіх видів
заробітку (доходу) але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 23.07.2013 року та до повноліття дитини.

На виконання цього рішення був виданий
виконавчий лист № 755/5026/13 від 10.01.2014
року, який перебуває на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві.

За довідкою - розрахунком державного
виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві від 21.03.2014 р. №1283/6 загальна
заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
аліментів на виконання ухваленого
судового рішення та виданого на його
підставі виконавчого листа № 755/5026/13
від 10.01.2014 року, станом на 01.04.2014 року
складала 13 862,93 грн.(а. с. 5).

За довідкою - розрахунком державного
виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.
Києві від 21.03.2014 р. №1283/6 загальна
заборгованість ОСОБА_3. по сплаті
аліментів на виконання ухваленого
судового рішення та виданого на його
підставі виконавчого листа № 755/5026/13
від 10.01.2014 року, станом на 01.07.2014 року
складала 18 897,86 грн. (а.с.32).

Відповідач та його представники
заперечували наявність такої
заборгованості по сплаті аліментів в
розмірі 18 897,86 грн., посилаючись на її
неправильне визначення державним
виконавцем, виходячи з середнього
заробітку.

Судом були витребувані матеріали
виконавчого провадження і перевірено,
що така заборгованість виникла на
підставі ухваленого судового рішення,
яке набрало законної сили, та виданого
на його виконання виконавчого листа.

Розмір заборгованості із сплати
аліментів визначений державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку, встановленому Сімейним
кодексом України, що підтверджується
наявними у справі доказами.

Згідно виконавчого листа № 755/5026/13 від
10.01.2014 року про стягнення з з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання малолітнього сина - ОСОБА_7 у
розмірі 1/4 частини з всіх видів
заробітку (доходу) але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку щомісячно,
заборгованість станом на 01 липня 2014
року становила 18 897,86 грн. та на момент
ухвалення рішення не погашена.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Як видно з матеріалів справи, станом на
01.07.2014 р. сума заборгованості становила
18 897,86 грн.

Позивачем приведено розрахунок
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів, що становить 49 421,62 грн., який
перевірено судом.

Згідно зі ст.ст. 10,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Під ухиленням від сплати аліментів
закон розуміє як пряму відмову від
надання утримання, так і різні дії
(бездіяльність) зобов'язаної особи,
спрямовані на повне або часткове
ухилення від сплати аліментів;
приховання особою дійсного розміру
свого заробітку (доходу); зміну роботи
або місця проживання з метою
запобігання сплати аліментів;
приховання свого місцезнаходження;
інші дії, що свідчать про намір особи
ухилитися від виконання обов'язків
щодо утримання.

Факт наявності заборгованості по
сплаті аліментів підтверджується
відповідними розрахунками державних
виконавців, при цьому, суд вважає, що
заборгованість по аліментам виникла з
вини відповідача, який не мав
об'єктивних перешкод для своєчасної
сплати аліментів.

ОСОБА_3 не надав суду переконливих
доказів в підтвердження того, що
вказана заборгованість виникла не з
його вини та є наслідком тяжкої хвороби
чи іншої незалежної від нього
обставини, а тому є всі підстави для
стягнення неустойки (пені).

Посилання ОСОБА_3 на те, що
заборгованість по аліментам виникла в
зв'язку із позбавленням можливості
офіційно працювати через викрадення
позивачем документів, а також на
заподіяння йому тілесних ушкоджень, в
результаті чого йому прийшлося нести
додаткові витрати на відновлення
здоров'я, не можуть бути підставами для
звільнення його від сплати
заборгованості та неустойки (пені),
оскільки заборгованість по аліментам
утворилася до виникнення обставин, на
які вказує відповідач, і не є їх
наслідком.

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

До суду ОСОБА_3 не надано доказів
наявності обставин, за яких суд мав би
можливість дійти висновку, що
заборгованість утворилась з
незалежних від ОСОБА_3 причин, підстав
для часткового звільнення від сплати
заборгованості не встановлено.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 розрахунок
заборгованості по аліментам не
оскаржувався, а тому саме цей
розрахунок суд бере до уваги при
розрахунку пені за прострочення сплати
аліментів.

Разом з тим, розмір неустойки є значно
більшим, ніж загальний розмір
простроченої заборгованості за
аліментами.

Ураховуючи усі обставини справи та
матеріальний стан відповідача, а також
виходячи з принципів розумності та
справедливості, суд вважає необхідним
застосувати ч. 2 ст. 196 СК України і
зменшити розмір належної до стягнення
неустойки до 20 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий
збір, пропорційно до суми задоволених
вимог, а саме в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 194, 196 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК, суд
,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа:
Державний виконавець ВДВС Печерського
РУЮ в м. Києві про стягнення неустойки
по сплаті аліментів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів в розмірі 20 000 (двадцять
тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму
сплаченого судового збору в розмірі 243
(двісті сорок три) грн.60 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про часткове
звільнення заборгованості за
аліментами - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т.Г. Ільєва