АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/3003/2014
Головуючий у І інстанції Каліушко Ф.А.
Доповідач - Корчевний
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Слободянюк С.В.,
Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Охневській Т.В.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про стягнення
страхового відшкодування, пені та
моральної шкоди, колегія суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ВАТ Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» про
стягнення страхового відшкодування,
пені та моральної шкоди та просила
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду в розмірі 138 556 (сто тридцять вісім
тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 00
коп., 18705 грн. 05 коп. інфляційних витрат,
10339 грн. 05 коп. - 3% річних, 10935 грн. 86 коп. -
пені та 50 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між
ОСОБА_3 та ВАТ НАСК «Оранта» 26.03.2010 року
було укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу
№005051, за яким застраховано автомобіль
Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1, власником якого
та вигода набувачем є позивач.

Під час дії договору страхування, а
саме 30.04.2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої застрахований
автомобіль зазнав механічних
пошкоджень.

На виконання умов договору
страхування, ОСОБА_3 06.05.2010 року
звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, надавши всі необхідні
документи для отримання страхового
відшкодування.

11.05.2010 року відповідачем проведено
огляд пошкодженого транспортного
засобу та його авторознавче
дослідження, за яким визначений
матеріальний збиток становить 210 335
грн. 13 коп.

Листом №09-03-0912126 від 10.06.2010 року
відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що
відновлення пошкодженого
транспортного засобу визнано
економічним недоцільним.

В свою чергу, ОСОБА_3 було
відремонтовано зазначений
транспортний засіб самостійно на СТО
ФОП ОСОБА_4 та відповідно до
заказу-наряду на відновлення
автомобіля вартість його ремонту
склала 138 556 грн.

Посилалася на невиконання
відповідачем умов договору
страхування щодо невиплати страхового
відшкодування, позивач просила
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу та просить суд
апеляційної інстанції рішення
Солом»янського районного суду міста
Києва від 15 жовтня 2013 року Дарницького
районного суду міста Києва від 04 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

В апеляційній скарзі зазначає, що
дослідження автомобіля аварійним
комісаром, яке проводилося 11.05.2010 року
не може бути прийняте судом до уваги,
так як сертифікатів, свідоцтв, статусу
оцінювача або експерта - відсутні.

Крім того, вказує, що дозвіл на
проведення ремонту транспортного
засобу був наданий представником
відповідача в усному порядку.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 26.03.2010 року було
укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу
№005051, за яким застраховано автомобіль
Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1, власником якого
та вигода набувачем є позивач.

30.04.2010 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої застрахований
автомобіль Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1
зазнав механічних пошкоджень.

На виконання умов договору
страхування, ОСОБА_3 06.05.2010 року
звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про виплату страхового
відшкодування, надавши всі необхідні
документи для отримання страхового
відшкодування.

Листом №09-03-0912126 від 10.06.2010 року
відповідач повідомив ОСОБА_3 про те, що
відновлення пошкодженого
транспортного засобу визнано
економічним недоцільним.

Проте, ОСОБА_3 було відремонтовано
зазначений транспортний засіб
самостійно на СТО ФОП ОСОБА_4 та
відповідно до заказу-наряду на
відновлення автомобіля вартість його
ремонту склала 138 556 грн., згідно
висновку №184 експертного дослідження
від 11.06.2010 року (а.с. 29-52).

Колегія суду, не погоджується з
доводами апеляційної скарги, виходячи
із наступного.

Договором добровільного страхування
транспортного засобу №005051 від 26.03.2010
року, а саме п. 2.4.3.8 передбачено, що
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
зв»язку з здійсненням Страхувальником
без письмового дозволу Страховика
розбору або ремонту пошкодженого
застрахованого транспортного засобу
до його огляду Страховиком або до
остаточного узгодження зі Страховиком
розміру страхового відшкодування
та/або вартості відновлювального
ремонту.

Відповідно до п. 2.11.3.2. Договору
добровільного страхування зазначено,
що при проведенні ремонту
застрахованого транспортного засобу
на узгодженій зі Страховиком СТО -
страхувальник повинен надати
оригінали деталізованих рахунків
спеціалізованих авторемонтних
організацій та/або деталізований акт
виконаних робіт (при проведенні
ремонту транспортного засобу). Тобто,
виходячи зі змісту даного пункту
договору, страхувальник та страховик
узгоджують між собою СТО, де буде
проводитися ремонт застрахованого
транспортного засобу, про що ОСОБА_3 був
ознайомлений, та погодився з даними
умовами договору.

Крім того, колегія суду звертає увагу
на те, що при складанні протоколу (акту)
огляду застрахованого транспортного
засобу від 11.05.2010 року було зазначено в
п.5, що страхувальник має право
підписувати з СТО акт виконаних робіт
та/або оплачувати виконаний ремонт
тільки після узгодження зі страховою
компанією. (а.с.90-93)

В апеляційній скарзі представник
апелянт зазначає, що дослідження
автомобіля аварійним комісаром, яке
проводилося 11.05.2010 року не може бути
прийняте судом до уваги, так як
сертифікатів, свідоцтв, статусу
оцінювача або експерта - відсутні.

Проте, колегія суду, зазначає, що таке
посилання спростовується матеріалами
справи, адже на а.с. 139- 150 міститься
копія кваліфікаційного свідоцтва
ОСОБА_5 №6363 від 04.10.2008 року, копія
сертифікату суб»єкта оціночної
діяльності №12231/11 від 22.01.2011 року.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно п. 19 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року « Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов»язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

Отже, виходячи із вищевикладеного,
колегія суду, зазначає, що ОСОБА_3 було
порушено умови договору добровільного
страхування транспортного засобу №005051
від 26.03.2010 року, з якими він був
ознайомлений, підписуючи як договір
страхування так і протокол (акт) огляду
транспортного засобу, а тому суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» про
стягнення страхового відшкодування,
пені та моральної шкоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд постановляє
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
міста Києва від 04 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: