У х в а л а

іменем україни

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Хмельницької філії Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», ОСОБА_4, третя
особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, визнання
недійсним та скасування свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів від 23 травня 2013
року,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 08 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 09 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом, який
уточнила у процесі розгляду справи, і
остаточно просила визнати недійсним
договір купівлі-продажу 2/3 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1, укладений за
результатами прилюдних торгів 14
березня 2013 року; визнати недійсним та
скасувати свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
від 23 травня 2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
позивачка вказувала, що під час
виконання рішення суду про стягнення з
неї на користь ОСОБА_5 58 669 грн 48 коп. в
межах виконавчого провадження було
звернуто стягнення на належні їй 2/3
частини домоволодіння по
АДРЕСА_1, яке 14 березня 2013 року
було відчужено з прилюдних торгів
Приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» Хмельницької філії із
суттєвими порушеннями ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме: після збігу шести місяців з дня
його підписання суб'єктом оціночної
діяльності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 08
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 09 вересня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції і
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_4 на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Частиною 2 ст. 324 ЦПК України
передбачено, що підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що окремі порушення норм Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон) та Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі -
Тимчасове положення), при проведенні
торгів, у тому числі щодо оцінки майна,
визначення початкової ціни продажу, не
є підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними, оскільки ці
порушення не є істотними, не вплинули
на результати торгів та не призвели до
порушення прав і законних інтересів
боржника.

Крім того, суд зазначив, що для
оскарження дій державного виконавця з
питань визначення вартості чи оцінки
майна законом передбачений інший
порядок, а також позивачкою не
доведено, що реалізацією спірного
нерухомого майна на підставі звіту про
його оцінку, підписаного оцінювачем 01
серпня 2012 року, порушені її права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що зазначеним вимогам судові
рішення судів попередніх інстанцій не
відповідають із наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 30 липня 2012 року
постановою державного виконавця
Другого міського відділу ДВС
Хмельницького МУЮ призначено експерта
ОСОБА_6 та зобов'язано його надати
письмовий висновок про вартість
вказаної частини будинку (а. с. 80).

Згідно зі звітом про оцінку майна,
вартість 2/3 частини будинку АДРЕСА_1
станом на 01 серпня 2012 року складає 145 912
грн (а. с. 70-105).

11 вересня 2012 року постановою
державного виконавця Другого міського
відділу ДВС Хмельницького МУЮ
призначено рецензента
ОСОБА_7 та зобов'язано здійснити
рецензування звіту ОСОБА_6 від 01 серпня
2012 року про оцінку майна домоволодіння
ОСОБА_8 (а. с. 63).

15 листопада 2012 року між Другим міським
відділом ДВС Хмельницького МУЮ та
Хмельницькою філією Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція» укладено
договір про надання послуг з
організації і проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна (а. с. 16-18).

14 березня 2013 року відбулись прилюдні
торги з реалізації 2/3 частини
будинку, за результатами яких
переможцем визначено ОСОБА_4, про
що складено відповідний протокол (а. с.
7-9).

23 травня 2013 року приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу відповідно до ст. 66 Закону та на
підставі акта державного виконавця про
придбання майна з прилюдних торгів,
затвердженого начальником Другого
міського відділу ДВС Хмельницького МУЮ
ОСОБА_4, 22 квітня 2013 року видано
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів (аукціон) (а. с.
61).

Порядок реалізації арештованого майна
передбачено вищезазначеним Законом,
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 21 квітня 2005 року №
74/5, та Тимчасовим положенням.

За змістом статті 1 Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що згідно з цим Законом
підлягають примусовому виконанню.

Примусова реалізація заставленого
майна як стадія виконавчого
провадження є сукупністю
правовідносин (урегульованих Законом,
ЦК України та іншими
нормативно-правовими актами), які в
процесі примусового виконання
виникають і реалізуються між органами
й посадовими особами, які здійснюють
примусову реалізацію судових рішень,
та особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні чи
залучаються до проведення виконавчих
дій відповідно до Закону.

Частиною третьою статті 62 Закону
передбачено, що майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58
Закону визначення вартості майна
боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

Частинами другою, третьою та четвертою
статті 58 Закону передбачено право
сторін виконавчого провадження
оскаржити результати оцінки майна та
порядок їх оскарження до передачі
майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого
провадження не реалізувала своє право
оскарження звіту суб'єкта оціночної
діяльності в передбачений законом
строк, цей звіт про оцінку майна
набуває чинності і є підставою для
реалізації майна з прилюдних торгів за
початковою ціною, визначеною у звіті
(частина п'ята статті 58, частина третя
статті 62 Закону).

Пунктом 3.2 Тимчасового положення
передбачено, що спеціалізована
організація проводить прилюдні торги
за заявкою державного виконавця, в якій
зазначається початкова вартість майна,
що виставляється на торги, за
експертною оцінкою, та інші відомості,
передбачені Інструкцією.

Разом із тим відповідно до частини
п'ятої статті 58 Закону звіт про оцінку
майна у виконавчому провадженні
вважається чинним протягом шести
місяців з дня його підписання суб'єктом
оціночної діяльності - суб'єктом
господарювання. Після закінчення цього
строку звіт втрачає чинність і оцінка
майна проводиться повторно.

Отже, виходячи з результатів правового
аналізу зазначених норм необхідно
дійти висновку про те, що звіт про
оцінку майна є чинним, якщо від дня його
підписання до дня проведення прилюдних
торгів пройшло не більше шести місяців.
Після збігу цього строку обов'язковою
умовою призначення й проведення
прилюдних торгів є отримання нового
звіту про оцінку майна.

Установивши, що звіт про оцінку
нерухомого майна - 2/3 частини будинку
АДРЕСА_1 - підписаний суб'єктом
оціночної діяльності 01 серпня 2012 року,
а прилюдні торги з реалізації майна
відбулись 14 березня 2013 року (тобто
після закінчення встановленого
Законом 6-місячного строку чинності
звіту про оцінку нерухомого майна),
суди не застосували до спірних
правовідносин норму частини п'ятої
статті 58 Закону, яка підлягає
застосуванню, і дійшли помилкового
висновку, що порушення цієї норми на
результати торгів не вплинуло та не
призвело до порушення прав і законних
інтересів позивачки, що є помилковим.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від 1
жовтня 2014 року у справі № 6-147цс14.

Ураховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів належить до договорів
купівлі-продажу, такий договір може
визнаватись недійсним у судовому
порядку з підстав недодержання у
момент його вчинення вимог, які
встановлені частинами 1-3, 6 ст. 203 ЦК
України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). За
змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів, а
відтак підставами для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням.

При цьому колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звертає увагу, що згідно із
правовою позицією, викладеною у
постанові Верховного Суду України від
18 вересня 2013 року у справі № 6-76 цс 13,
об'єктом реалізації з прилюдних торгів
могло бути нерухоме майно, яке є
об'єктом цивільних прав (будівля,
споруда, інші приміщення, земельна
ділянка, підприємство як цілісний
майновий комплекс (або його частина,
виділена у встановленому законом
порядку в окремий самостійний об'єкт
власності), а не його частина, яка не
набула об'єкта нерухомості в
передбаченому законом порядку.

Проте суд касаційної інстанції
позбавлений можливості перевірити
доводи касаційної скарги в частині
правомірності здійснення продажу з
прилюдних торгів 2/3 частини спірного
домоволодіння, оскільки матеріали
справи не містять відомостей, чи було
виділено у встановленому законом
порядку частку цього домоволодіння,
його площу, а отже, чи набув він статусу
об'єкта права власності.

За таких обставин визнати ухвалені
судові рішення законними і
обґрунтованими не можна, тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 08 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 09 вересня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Г.В. Юровська