ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

при секретарі Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастів Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу та моральної шкоди посилаючись
на те, що рішенням Фастівського
міськрайонного суду від 15 квітня 2009
року між ними, як колишнім подружжям
було розділено майно, та постановлено
стягнути з відповідача на користь
позивачки грошову компенсацію
вартості 1/2 частини майна, що становило
21522,37 грн. Після вступу в законну силу
рішення та подачі виконавчого листа на
виконання, виконавчою службою відкрито
виконавче провадження. Відповідачем
сплачено частину вказаної грошової
суми, решту 6000 грн., він зобов"язався
сплачувати протягом шести місяців по
одні тисячі починаючи з 26.01.2011 року, про
що ним особисто було написано розписку.
Однак, до цього часу борг ним не
сплачено. Він має борг по сплаті
аліментів. Враховуючи індекс інфляції
борг відповідача станом на 01.01.2014 року
становить 7226,40 грн. Приймаючи всі
обставини справи позивачка змушена
звертатися за захистом до суду, що
завдає їй моральної шкоди, яку вона
оцінює у 3000 грн.

Позивачка в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити.

Відповідач та його представник
проти позову заперечували та суду
пояснили, що на даний час боргу не
існує. Виконавче провадження закінчено
на підставі поданої позивачкою заяви.
Вважають позов безпідставним та
необгрунтованим та просять суд в його
задоволенні відмовити.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши докази по справі,
вважає позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Так, судом встановлено, що
рішенням Фастівського міськрайонного
суду від 15 квітня 2009 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя було стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості
1/2 частини спільного майна подружжя в
сумі 21522,37 грн. Рішення набрало законної
сили та було видано виконавчий лист,
який предявлений до виконання.

14.05.2009 року державним виконавцем
було відкрито виконавче провадження та
надано строк для добровільного
виконання рішення суду. Відповідачем,
як боржником було виконано частково
рішення суду і сплачено частину коштів
стягувачу - позивачці по справі. Дані
факти не заперечуються позивачкою.

Згідно постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Фастівського
міськрайонного управління юстиції ВП
№12781325 від 27 січня 2011 року виконавче
провадження з примусового виконання за
вищевказаним виконавчим листом
закінчено відповідно до п.9 ч.1 ст.37, ст.38
ЗУ "Про виконавчу службу", а саме за
заявою стягувачки про те, що борг
погашено, претензі до боржника
стягувачка не має.

Позивач в своїй позовній заяві
вказує на те, що відповідачем була
написана боргова розписка, що він
зобов"язався погасити борг в розмірі 6
000 грн. на протязі шести місяців але до
цього часу борг не погасив.

Разом з тим, як вбачається з
писмьмових матеріалів між сторонами
виникли правовідносини щодо виконання
рішення суду, яким прийнято рішення про
стягнення з відповідача на користь
позивача певної суми, як компенсацію за
майно. Тобто між сторонами небуло
укладено договір позики, на
підтвердження якого відповідач, надав
розписку, як зазначено в ст.ст.1046,1047 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики укладається у
письмовій формі, на підтвердження
договору та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Розписка
підписана відповідачем є
підтвердженням укладення договору.

Також, що стосується
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди нанесеної відповідачем то,
позивачем не було доведено в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями їй заподіяно, з яких міркувань
він виходив, визначаючи розмір шкоди,
небуло надано доказів підтвердження
цього.

За таких обставин, суд, оцінюючи
зібрані у справі сукупні докази,
вважає, що позов безпідставний, не
грунтується на чинному законодавстві і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.,10,11,60,61,209,212,215,218
ЦПК України та на підставі
ст.ст.15,16,23,1046,1047 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ
Г.В.Соловей