Єдиний унікальний номер 741/363/14-ц
Провадження № 2/741/155/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
12 березня 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

та третіх осіб
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Плосківської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом,
зазначивши, що житловий будинок
АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних
дворів. Членами даного колгоспного
двору були ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_7. ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували в
установленому порядку право власності
на вищезазначений житловий будинок по
1/8 частині за кожним. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_8, після смерті якої
спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_9, як
діти, так як фактично вступили в
управління та володіння спадковим
майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9, після
смерті якого спадщину прийняли його
дружина ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4
Вони (позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4) зверталися до нотаріальної
контори з метою оформлення спадкових
прав після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9, але
їм було відмовлено у видачі свідоцтв
про право на спадщину, оскільки за час
свого життя померлі офіційно не
зареєстрували право власності на
належні їм частини вищезазначеного
житлового будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав з мотивів, які
зазначені в позовній заяві, просив
визнати за ним право власності на 1/16
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
матері - ОСОБА_8

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, їх
представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
мотивів, які зазначені в позовній
заяві, просила визнати за ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в
рівних частинах на 3/16 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9.

В судове засідання представник
Плосківської сільської ради
Носівського району Чернігівської
області не з'явився, на адресу суду
направив заяву, в якій позов визнав та
просив справу розглядати без участі
представника сільської ради.

В судовому засіданні треті особи
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги
визнали повністю та не заперечували
проти їх задоволення.

Суд розглядає справу у відсутності
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
представника сільської ради за
наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, третіх осіб, вивчивши
та дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до
типу колгоспного двору, станом на 15
квітня 1991 року в ньому були
зареєстровані та проживали ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується
довідкою виконавчого комітету
Плосківської сільської ради № 602 від 17
жовтня 2013 року (а.с. 24).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ
№ 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належало його членам
на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6
вищезазначеної постанови, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

За таких обставин ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_3 належить по 1/8 частині
житлового будинку АДРЕСА_1, як членам
колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що за
життя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не
зареєстрували у встановленому порядку
право власності на належні їм частини
житлового будинку.

З копії свідоцтва про право власності
на нерухоме майно та витягу про
державну реєстрацію прав від 30 грудня
2012 року (а.с. 25; 26) видно, що ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6
зареєстрували за собою право власності
на належні їм частини вищезазначеного
житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 30).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти,
дружина і батьки померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майно. Зазначені
дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

З довідки виконавчого комітету
Плосківської сільської ради
Носівського району № 729 від 22 листопада
2013 року (а.с. 31) видно, що на день смерті
ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована
в АДРЕСА_1. Разом з нею проживали сини -
ОСОБА_1 і ОСОБА_9, невістки - ОСОБА_6 і
ОСОБА_2, та онуки - ОСОБА_10, ОСОБА_4 і
ОСОБА_3

З копії витягу з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
державну реєстрацію народження від 28
вересня 2013 року (а.с. 32) та копії
свідоцтва про народження (а.с. 33)
вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 дійсно
є синами ОСОБА_8, а тому в силу ст. 549 ЦК
УРСР вважаються такими, що прийняли
спадщину після смерті матері.

З повідомлення Державного
нотаріального архіву Чернігівської
області № 581/01-17 від 5 березня 2014 року
(а.с. 67) та інформаційних довідок зі
Спадкового реєстру від 27 лютого 2014 року
видно, що спадкова справа після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не
заводилася, померла за життя заповіту
не складала.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_9
успадкували після смерті матері по 1/16
частині житлового будинку АДРЕСА_1, але
не оформили відповідні документи в
нотаріальній конторі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 34).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Плосківської сільської ради
Носівського району № 604 від 17 жовтня 2013
року ОСОБА_9 постійно проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1. Разом з ним
на день смерті проживали дружина -
ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_4, син - ОСОБА_3, брат
- ОСОБА_1, невістка - ОСОБА_6 та небіж -
ОСОБА_7

З копії свідоцтв про укладення шлюбу,
про народження, про одруження та витягу
з Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.
36-38; 40) видно, що ОСОБА_2 дійсно
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, а ОСОБА_4, ОСОБА_3 є його (ОСОБА_9.)
дітьми.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як спадкоємці
першої черги за законом, мають право на
спадкування після смерті батька і
відповідно до ст. 1268 ЦК України
вважаються такими, що прийняли
спадщину після його смерті.

Фактично ОСОБА_9 мав право на 3/16 частини
в спірному будинку.

З копії спадкової справи № 507/2013 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9
(а.с. 48-59) видно, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини та про видачу їм свідоцтв про
право на спадщину.

Таким чином, після смерті ОСОБА_9. його
дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4, ОСОБА_3
успадкували по 1/48 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів справи видно, що на
будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна
документація (а.с. 27-29).

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі позбавлені можливості в
позасудовому порядку зареєструвати за
собою право власності на спадкове
майно, яке залишилося після смерті
ОСОБА_8 та ОСОБА_9., що підтверджується
матеріалами справи.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392,
1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215, 256 ЦПК
України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від
22 грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, 16 квітня 1954 року
народження, власником 1/16 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 75,9 кв. м, житловою площею 56,2 кв. м,
з господарськими будівлями та
спорудами (веранда, крильце, сарай,
сарай, погріб, огорожа, криниця,
вбиральня) в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, власником
1/48 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 75,9 кв. м, житловою
площею 56,2 кв. м, з господарськими
будівлями та спорудами (веранда,
крильце, сарай, сарай, погріб, огорожа,
криниця, вбиральня) в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, власником
1/48 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 75,9 кв. м, житловою
площею 56,2 кв. м, з господарськими
будівлями та спорудами (веранда,
крильце, сарай, сарай, погріб, огорожа,
криниця, вбиральня) в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, власником
1/48 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 75,9 кв. м, житловою
площею 56,2 кв. м, з господарськими
будівлями та спорудами (веранда,
крильце, сарай, сарай, погріб, огорожа,
криниця, вбиральня) в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення особами, які беруть участь у
справі, може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
О.В.Киреєв