АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Кирилюк Г.М.,

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.,

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 вересня 2013 року, -

встановила:

22.06.2013 р. Публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
(надалі - ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»)
звернулося до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму
заборгованості за кредитним договором
№ 28806С96 від 19.09.2006 р. у розмірі 166 185,07
доларів США, що за курсом НБУ станом на
07.06.2013 р. (7,993 грн. за 1 долар США)
становить 1 328 317,26 грн. та 75 893,33 грн.
Також просило відшкодувати судові
витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 19
вересня 2006 року між ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
назву якого змінено на ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір №28806С96, за умовами якого банк
надав позичальнику кредит в сумі 150 000
доларів США, з кінцевою датою
погашення 15 вересня 2027 року для
купівлі житлового будинку з
надвірними будівлями. За користування
кредитом ОСОБА_1 зобов'язалась
сплачувати позивачу проценти у
розмірі та строки, встановлені
кредитним договором. У зв'язку з
невиконанням позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором
щодо сплати процентів, позивачем
було направлено відповідну вимогу
№153-7/833 від 25.10.2012 р. про дострокове
погашення заборгованості за
кредитним договором протягом 60
календарних днів. Взяті на себе
зобов'язання позичальник не виконав.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором,
між ОСОБА_2 (поручитель), позивачем та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки
від 31.08.2012 р. № 28812Р7. У зв'язку з
невиконанням зобов'язань за кредитним
договором позивачем було направлено
поручителю вимогу №153-7/832 від 25.10.2012 р.
про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором.

На час звернення до суду прострочена
заборгованість за кредитним
договором не погашена.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 23 вересня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» заборгованість за
кредитним договором в сумі 166 185,07
доларів США, що за офіційним курсом
НБУ становить 1 328317,26 грн. та 75 893,33 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25 листопада 2013 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення
суду.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Свої доводи мотивує тим, що в судовому
рішенні не зазначено, які саме
обов'язки відповідачі не виконали, в
якій частині. Суд помилково послався
на невиконання відповідачами умов
кредитного договору, оскільки їх
зобов'язання виникають з різних
договорів: кредитного договору та
договору поруки. Наданий позивачем
розрахунок заборгованості не може
слугувати належним доказом
видачі-отримання грошей, а також
погашення боргу. Таким чином суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи. Висновки суду щодо розміру
боргу не відповідають обставинам
справи.

На порушення норм процесуального
права відповідача було позбавлено
можливості прийняти участь у
судовому розгляді справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» Никеруй Т.М. просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь в справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що неналежне
виконання відповідачами своїх
зобов'язань за кредитним договором та
договорами поруки порушує права
позивача, обумовлені договором та
законом, а тому заборгованість, яка
утворилася внаслідок цього, підлягає
стягненню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19.09.2006 р. між ВАТ
«Укрексімбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Укрексімбанк», та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№28806С96, за яким позивач зобов'язався
надати відповідачці кредит в сумі 150
000,00 доларів США, а остання
зобов'язалася повернути кредит не
пізніше 15.09.2027 р. та сплатити проценти в
розмірі річної процентної ставки: LIBOR
(12m) + 5,3%, але не нижче 11% річних (а.с. 6-13).
Також 15.04.2010 р., 20.05.2010 р., 20.10.2010 р., 12.04.2011
р., 19.09.2011 р., 31.08.2012 р. між сторонами було
укладено додаткові угоди до кредитного
договору (а.с.19-20, 26, 27, 33, 34, 40-41).

На забезпечення виконання зобов'язання
ОСОБА_1 за вказаним кредитним
договором, 31.08.2012 р. між ПАТ
«Укрексімбанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 28812Р7, відповідно до
п.3.1 якого, останній зобов'язався
відповідати перед Банком солідарно з
ОСОБА_1 за повне і своєчасне виконання
нею умов кредитного договору (а.с. 51-56).

Відповідно до розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідачка не сплачує кредитні
кошти, в результаті чого станом на
07.06.2013р. має заборгованість за кредитом
в розмірі 166 185,07 доларів США та 75 893,33
грн., що включає в себе суму основного
боргу - 132 738,04 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 07.06.2013р.
складає 1 060 975,15 грн.; суму
заборгованості за простроченими
процентами - 33 447,03 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ станом на
07.06.2013р. складає 267 342,11 грн.; пені,
нарахованої на суму прострочених
процентів за період з 08.06.2012р. по 07.06.2013р.
- 18 391,22 грн. та пені, нарахованої на суму
простроченого основного боргу за
період з 16.01.2013р. по 07.06.2013 р. - 57 502,11 грн.
(а.с. 69-71).

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п.2.3.1 вказаного
кредитного договору, надання кредиту
здійснюється готівкою через рахунок
каси Банку №100130128 у доларах США з
одночасним утворенням заборгованості
за кредитом на позичковому рахунку
позичальника № НОМЕР_1 у ВАТ
«Укрексімбанк», м. Київ, МФО 322313.

Позивач виконав свої зобов'язання щодо
надання кредиту відповідачці ОСОБА_1 в
сумі 150 000 доларів США, що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 7419 від 19.09.2006р (а.с. 72).

Враховуючи, що зазначена заява на
видачу готівки в графі «отримувач»
містить підпис відповідачки ОСОБА_1, а
також підписана відповідальними
особами Банку та загалом відповідає
вимогам щодо форми і змісту,
встановленим додатком 8 до Інструкції
про касові операції в банках України,
затвердженої Постановою Правління НБУ
від 14 серпня 2003 р. №337, судова колегія
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги в частині
відсутності підтвердження факту
отримання кредитних коштів
відповідачем є необґрунтованими.

Також не заслуговують на увагу доводи
апелянта щодо відсутності доказів
заборгованості відповідачки перед
позивачем, оскільки в матеріалах
справи, окрім розрахунку
заборгованості, наданого позивачем, є
детальна виписка про рух коштів на
позичковому рахунку відповідача №
НОМЕР_1, які є достатніми та допустимими
доказами на підтвердження неналежного
виконання кредитних зобов'язань (а.с.
60-68).

Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦПК України,
заява про перегляд заочного рішення
розглядається в судовому засіданні.
Неявка осіб належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі були належним чином, а саме
у відповідності до вимог ч.5 ст.74, ст.77
ЦПК України, повідомлені про час та
місце розгляду справи, проте в судове
засідання, призначене на 25.11.2013 р., не
з'явилися, щодо причин своєї неявки суд
не повідомили (а.с. 117а, 117б, 117в, 119).

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції було вжито всіх необхідних
заходів для належного повідомлення
відповідачів про час та місце розгляду
справи. Судова колегія також не вбачає
порушення судом першої інстанції вимог
процесуального закону при розгляді
заяви про перегляд заочного рішення.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне рішення, з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316,317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 23 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/507/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.