Справа №573/1843/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кліщ О. В.Номер провадження
22-ц/788/2062/14 Суддя-доповідач - Кононенко О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Бойка В.
Б.

за участю секретаря судового засідання
-Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільський районний суд
Сумської області від 23 жовтня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк », третя особа - ОСОБА_3,
про припинення договору поруки,

в с т а н о в
и л а :

28 серпня 2014 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня
2007 року ВАТ «Родовід Банк» (згідно з
наказом тимчасового адміністратора
від 05 червня 2009 року № 215 було
перейменовано на ПАТ «Родовід Банк»)
та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №
39.1/АА - 011.07.2, за умовами якого позивач
відкрив відповідачу ОСОБА_3
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 10882,00 доларів США
терміном до 31 квітня 2012 року включно.
Кредитні кошти були надані на купівлю
автомобіля марки DAEWOO, модель NEXIA, рік
випуску 2007, колір червоний, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_2, тип ТЗ- легковий сєдан-В,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 39.1/АА - 011.07.2
між банком та відповідачем ОСОБА_4
укладено договір поруки від 31 травня 2007
року, відповідно до умов якого ОСОБА_4
зобов'язалася відповідати перед банком
у повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_3 за
кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором в повному обсязі,
однак у порушення умов договору,
позичальник ОСОБА_3 і поручитель ОСОБА_4
зобов'язання за кредитним договором не
виконали, у зв'язку з чим ПАТ «Родовід
Банк» просив стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість станом на 18
серпня 2014 року в розмірі 4237,37 доларів
США.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Родовід Банк» про припинення договору
поруки, мотивуючи свої вимоги тим, що
ПАТ «Родовід Банк» протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив до неї, як поручителя, вимоги
щодо стягнення заборгованості.

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 23 жовтня 2014
року позов ПАТ «Родовід Банк »
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 4237
доларів США 37 центів, що станом на
момент ухвалення рішення за курсом НБУ
складає 54 873 грн. 26 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено договір поруки, укладений 31
травня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк»
та ОСОБА_4

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неправильну оцінку доказів,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду в частині стягнення з неї
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 54 873 грн. 26 коп. та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
ПАТ «Родовід Банк» до неї відмовити в
повному обсязі.

При цьому зазначає, що позивачем не
доведено та не надано доказів в
підтвердження фактичної
заборгованості за кредитним договором,
не наданий розрахунок пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та 3% річних від суми
простроченої заборгованості по
кредиту. Вважає, що діючим
законодавством нарахування пені та 3%
річних в доларах США не передбачено і
стягнення цих нарахувань є подвійною
відповідальністю за одне й те саме
порушення. Вказує, що в порушення вимог
процесуального закону, суд не залишив
позов без розгляду після повторної
неявки в судове засідання позивача та
проігнорував її вимоги про
застосування строків позовної
давності щодо пені та 3% річних.

Рішення суду не оскаржується в частині
відмови у задоволенні позову ПАТ
«Родовід Банк» до ОСОБА_4 та в частині
задоволення позову ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, яка підтримала
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, ВАТ
«Родовід Банк», згідно з наказом
тимчасового адміністратора від 05
червня 2009 року № 215 було перейменовано
на ПАТ «Родовід Банк» (а.с. 68).

Між ВАТ «Родовід Банк»
(правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк») та відповідачем ОСОБА_3
укладений кредитний договір за № 39.1/АА
- 011.07.2 від 31 травня 2007 року, відповідно
до умов якого позивач надав ОСОБА_3
кредитні кошти в сумі 10882 доларів США
строком до 31 квітня 2012 року включно, а
позичальник зобов'язалася прийняти,
належним чином використати та
повернути зазначені кредитні кошти у
строки, передбачені кредитним
договором, а також сплатити відповідну
плату за користування кредитними
коштами і виконати всі інші
зобов'язання, визначені кредитним
договором (а.с.10-12).

Також встановлено, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір поруки від 31 травня 2007року,
відповідно до умов якого ОСОБА_4
поручилася солідарно в повному обсязі
відповідати перед ПАТ «Родовід Банк»
за належне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань (а.с.15).

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі та
видав ОСОБА_3 кредитні кошти на
загальну суму 10882 доларів США, що
підтверджується відповідною заявою на
видачу готівки (а.с.16).

Позичальник ОСОБА_3 належним чином свої
зобов'язання за кредитним договором №
39.1/АА - 011.07.2 від 31 травня 2007 року не
виконала, внаслідок чого у неї
утворилася заборгованість в розмірі 4237
доларів США 37 центів, яка відповідно до
наданого позивачем розрахунку
складається з: 2120, 96 - сума простроченої
заборгованості за кредитом та
процентами; 1855,48 - сума пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту; 24,60 - сума пені за
несвоєчасне погашення процентів по
кредиту; 232,57 - сума трьох процентів
річних від суми простроченого кредиту;
3,76 - сума трьох процентів річних від
суми прострочених процентів по кредиту
(а.с. 17-23).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ПАТ «Родовід Банк»,
суд першої інстанції виходив з того, що
у зв'язку із порушенням ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за кредитним договором, з
неї підлягає стягненню 4237 доларів США 37
центів заборгованості по кредиту .

Правильно встановивши обставини
справи, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_3 у порушення умов п. п. 3.1, 3.3
кредитного договору щодо зобов'язання,
починаючи з місяця, наступного за
звітним, щомісяця до 10 числа (включно)
кожного календарного місяця, частково
погашати заборгованість за кредитом у
сумі 181 долар США, шляхом внесення
готівки на рахунок банку, сплачувати
банку нараховані проценти за
користування кредитом щомісяця до 10-го
числа (включно) кожного календарного
місяця, наступного за звітнім, а також 31
травня 2012 року або в день повного
дострокового погашення заборгованості
за кредитом, і вимог ст. ст. 526, 536, 629 ЦК
України, допустила прострочену
заборгованість по сплаті кредиту, у
зв'язку з чим відповідно до п. п. 3.9, 5.2.
кредитного договору стягнув з
позичальника на користь банку суму
простроченої заборгованості по
кредиту та процентам, і суму трьох
процентів річних від суми
простроченого кредиту та від суми
прострочених процентів по кредиту
станом на 18 серпня 2014 року.

Такі висновки суду узгоджуються з
роз'ясненнями п. 27 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
№5.

Проте, не можна погодитись з висновком
суду в частині стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту та процентам за весь період
її нарахування банком, тобто з червня
2007 року і по 18 серпня 2014 року, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1.5 умов кредитного
договору процентна ставка за кредитами
встановлюється 12,5 % річних.

Згідно з п. 3.9 договору за порушення
строків повернення кредиту чи сплати
процентів, ОСОБА_3 зобов'язана
сплачувати позивачу за кожний день
прострочення пеню у розмірі подвійної
ставки, встановленої в п.1.5 кредитного
договору від суми простроченого
платежу (а.с. 10-11).

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
заінтересованої сторони права на
позов, тобто можливості реалізувати
своє право в примусовому порядку через
суд.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач подала до суду першої
інстанції заяву про застосування
строків позовної давності щодо пені (
а.с. 81).

Проте, встановивши, що право позивача
порушене, суд не врахував положень п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України і не застосував
наслідки спливу позовної давності щодо
стягнення пені.

Як вбачається з наданого банком
розрахунку заборгованості по
кредитному договору, пеня від суми
простроченої основної заборгованості
за кредитом нарахована за період з 12
червня 2007 року і по 18 серпня 2014 року в
сумі 1855,48 доларів США, а пеня за
процентами - з 12 червня 2007 року по 09
липня 2012 року в сумі 24, 60 доларів США (
а.с. 17-23).

З позовної заяви банку вбачається, що
він просив стягнути з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
станом на 18 серпня 2014 року.

Отже, в межах річного строку позовної
давності, від дня звернення позивача до
суду з позовом (з 28 серпня 2013 року по 18
серпня 2014 року), з відповідача підлягає
стягненню 515,71 доларів США - сума пені
за прострочену основну заборгованість
за кредитом ( 2120,96 - сума простроченого
платежу х 355 - кількість днів прострочки
х 25 % - подвійна ставка за договором : 365
днів у році = 515,71 доларів США), в іншій
частині позовних вимог щодо стягнення
пені в сумі 1364,37 доларів США (1880,08 - 515,71 =
1364,37), в тому числі, 24,60 доларів США - пені
від суми простроченої заборгованості
за процентами, слід відмовити за
спливом позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та 549 ЦК України
виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою, яка визначається
як пеня та штраф і є грошовою сумою або
іншим майном, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Сплата неустойки є
правовим наслідком у разі порушення
зобов'язання ( п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 18 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 652 ЦК України
три проценти річних від простроченої
суми полягають у отриманні компенсації
(плати) від боржника за неправомірне
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, тому ці кошти
нараховуються незалежно від сплати
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про те, що стягнення пені та 3% річних є
подвійною відповідальністю за одне й
те саме порушення, є безпідставними, як
і посилання на те, що до 3% річних має
бути застосована спеціальна позовна
давність в один рік.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на
відсутність належного розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
недоведеність розміру визначених до
стягнення сум спростовуються наданим
банком і дослідженим судом розрахунком
заборгованості, у якому вказано всі
суми, які вносились цим позичальником
на погашення зобов'язань по даному
кредиту і нарахування на прострочені
платежі, а також випискою з особового
рахунку, в якій детально
прослідковується рух коштів та
механізм нарахувань по спірному
кредитному договору (а.с.17-63). Своїх
розрахунків заборгованості, які б
спростовували розрахунок позивача,
відповідач суду не надала.

Не обгрунтованими є і доводи
апеляційної скарги про те, що діючим
законодавством нарахування пені та 3%
річних в доларах США не передбачено.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 12 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, у разі якщо кредит правомірно наданий
в іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються.

З огляду на викладене, рішення
місцевого суду підлягає зміні в
частині розміру стягнення
заборгованості за кредитним договором
та розподілу судових витрат, на
підставі п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309, ч. 5 ст. 88 ЦПК
України.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк»
необхідно стягнути заборгованість за
кредитним договором № 39.1/АА - 011.07.2 від 31
травня 2007 року станом на 18 серпня 2014
року в сумі 2873 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на день ухвалення
рішення складає 43008 грн. 81 коп. та 430 грн.
08 коп. компенсації судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції.

З ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_3
необхідно стягнути 188 грн. 82 коп. (2873,00
дол. США х 100% : 4237,37 дол. США = 67,80% ; 278,50
грн. х 67,80% : 100% = 188,82 грн.) - компенсації
судового збору за розгляд справи в
апеляційному суді. Шляхом зарахування
сум судового збору, що підлягають
стягненню з обох сторін по справі, до
остаточного стягнення з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» підлягає 241
грн. 26 коп. компенсації судового збору
за розгляд справи (430,08 грн. - 188,82 грн. =
241,26 грн.).

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п.
1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Змінити рішення Білопільського
районного суду Сумської області від 23
жовтня 2014 року в частині стягнення
розміру заборгованості за кредитним
договором та розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором № 39.1/АА - 011.07.2 від 31
травня 2007 року станом на 18 серпня 2014
року в сумі 2873 доларів США, яка
складається з: 2120,96 доларів США -
прострочена заборгованість за
кредитом та процентами, 515,71 доларів США
- пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту, 236,33 доларів
США - сума трьох процентів річних,
відмовивши в решті позовних вимог щодо
стягнення пені за пропуском позовної
давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» 241 грн. 26 коп.
компенсації судового збору за розгляд
справи.

Рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий - ( підпис )

Судді - ( підписи )

З оригіналом згідно: суддя
О.Ю. Кононенко