Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/486/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта
А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду м. Виноградів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадкове
майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що
житловий будинок АДРЕСА_1 за даними БТІ
у Виноградівському районі рахується за
батьком позивачки-ОСОБА_7 що
підтверджується довідкою за № 02.14/224
від 30.01.2014 року, виданою
Підвиноградівською сільською радою а
також довідкою за № 72/14 від 07.02.2014 року
і технічним паспортом на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду, виданих КП "Виноградівське
районне бюро технічної
інвентаризації".

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданим 27.01.2010 року виконкомом
Підвиноградівської сільської ради.
Місцем відкриття спадщини є місце його
проживання до смерті в АДРЕСА_1.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла через
три місяці після батька, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим 10.04.2010
року виконкомом Підвиноградівської
сільської ради Виноградівського
району. Заповідального розпорядження
вона не залишила.

Ще при житті батьком залишено
заповідальне розпорядження,
відповідно до яких все його майно він
заповів позивачці ОСОБА_1, та синам
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах
кожному, що підтверджується заповітом
здійсненим 20.03.2006 року та посвідченим
секретарем виконкому
Підвиноградівської сільської ради.
Даний заповіт не змінений та не
скасований, про що свідчить відмітка
секретаря виконкому на заповіті.

Оскільки майно зареєстроване за
батьком, а мама померла через три
місяці після нього, тобто в протягом
встановленого законодавством
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, то після їх смерті відкрилась
спадщина на їх спільну сумісну
власність, а саме житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та
предмети домашнього обіходу.

На момент смерті батьків спадкоємцями
за заповітом батька та першої черги за
законом

після смерті матері були позивачка та
її брати-відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

На момент смерті батьків брати
позивачки проживали окремо, а
позивачка проживала разом з батьками.
Відповідач ОСОБА_2 спадщини не приймав,
заяви про прийняття спадщини до
нотаріальної контори в установлений
законом термін не подав, догляд за
спадковим майном не здійснював та
витрат на його утримання не ніс.

Що стосується відповідача ОСОБА_6, то
спадщини за заповітом батька він також
не приймав, проживав окремо, що
підтверджується довідкою
Підвиноградівської сільської ради за
№ 02-14/225 від 30.01.2014 року. Заяви про
прийняття спадщини у відповідності до
ст. 1269 ЦК України не подав і таким чином
спадщини не прийняв. Що стосується
спадкування ним за законом після
смерті матері то в установлений
законодавством термін він заяви до
нотаріальної контори також не подав,
однак помер через п'ять місяців після
матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 27.10.2010 року відділом реєстрації
актів цивільного стану
Виноградівського районного управління
юстиції. На момент смерті брат
позивачки сім'ї не мав, так як був
розлучений з дружиною. Однак у
ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи у шлюбі,
разом з дружиною у них народився син
-відповідач ОСОБА_3, який є єдиним
спадкоємцем за батьком.

Однак, зважаючи на спадкову трансмісію,
відповідач ОСОБА_3, на момент смерті
батька з ним разом не проживав, а
проживав разом з матір'ю в АДРЕСА_2.
Після смерті батька заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини ним не подавалось.

Згідно довідки № 72/14 від 07.02.2014 року та
технічного паспорту на житловий
будинок, виданих КП "Виноградівське
районне бюро технічної
інвентаризації", даний житловий
будинок загальною площею 41,5 кв. м. З
яких 27,9 кв. м. житлової а 13,6 допоміжної,
з надвірними будівлями та спорудами
збудований у 1960 році, будівництвом
завершений і його вартість складає 32639
гривень. Однак правовстановлюючих
документів спадкодавцем на нього не
виготовлено.

Відповідно до довідки за № 02.14/226 від
30.01.2014 року Підвиноградівської
сільської ради за домогосподарством в
АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка
розміром 0,40 га, з яких 0,15 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку з надвірними
спорудами 0,15 га, що рахується за
спадкодавцем ОСОБА_7

Позивачка звернулась з заявою про
видачу їй свідоцтва на право на
спадщину за заповітом та за законом до
Виноградівської районної державної
нотаріальної контори, однак їй було
відмовлено у видачі свідоцтва на право
на спадщину по причині відсутності
правовстановлюючих документів на
будинок, а також було рекомендовано
звернутись до суду, про що видано
відмову- повідомлення за № 11/01-16 від
30.01.2014 року.

Представник позивача ОСОБА_8, в судове
засідання не з»явився, однак подав до
суду письмову заяву про розгляд справи
за його відсутності та про те, що
заявлені вимоги позову підтримує
повністю та просить суд такі
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, будучи
належним чином повідомлені, в судове
засідання не з»явилися, однак подали до
суду письмові заяви про розгляд справи
за їх відсутності та про те, що не
заперечують проти задоволення позову.

Розглядаючи вказану справу в межах
заявлених вимог та наданих сторонами
доказів, суд приходить до переконання,
що дані конкретні правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України (2003 р.).

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 за даними БТІ
у Виноградівському районі рахується за
батьком позивачки-ОСОБА_7 що
підтверджується довідкою за № 02.14/224
від 30.01.2014 року, виданою
Підвиноградівською сільською радою а
також довідкою за № 72/14 від 07.02.2014 року
і технічним паспортом на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду, виданих КП "Виноградівське
районне бюро технічної
інвентаризації".

Відповідно до рішення 20-ї сесії 5-го
скликання Підвиноградівської
сільської ради Виноградівського
району від 15.01.2008 року за № 175 АДРЕСА_1

перейменовано на АДРЕСА_1. Відповідно
до рішення виконавчого комітету
Підвиноградівської сільської ради
Виноградівського району від 16.01.2008 року
за № 7 змінено нумерацію будинків по
даній вулиці, в тому числі будинку
АДРЕСА_1 та присвоєно йому АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданим 27.01.2010 року виконкомом
Підвиноградівської сільської ради.
Місцем відкриття спадщини є місце його
проживання до смерті в АДРЕСА_1.

Мати позивачки ОСОБА_5 померла через
три місяці після батька, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим 10.04.2010
року виконкомом Підвиноградівської
сільської ради Виноградівського
району. Заповідального розпорядження
вона не залишила.

Ще при житті батьком залишено
заповідальне розпорядження,
відповідно до яких все його майно він
заповів позивачці ОСОБА_1, та синам
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах
кожному, що підтверджується заповітом
здійсненим 20.03.2006 року та посвідченим
секретарем виконкому
Підвиноградівської сільської ради.
Даний заповіт не змінений та не
скасований, про що свідчить відмітка
секретаря виконкому на заповіті.

Оскільки майно зареєстроване за
батьком, а мама померла через три
місяці після нього, тобто в протягом
встановленого законодавством
шестимісячного строку для прийняття
спадщини, то після їх смерті відкрилась
спадщина на їх спільну сумісну
власність, а саме житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та
предмети домашнього обіходу.

На момент смерті батьків спадкоємцями
за заповітом батька та першої черги за
законом після смерті матері були
позивачка та її брати-відповідачі
ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

На момент смерті батьків брати
позивачки проживали окремо, а
позивачка проживала разом з батьками.
Відповідач ОСОБА_2 спадщини не приймав,
заяви про прийняття спадщини до
нотаріальної контори в установлений
законом термін не подав, догляд за
спадковим майном не здійснював та
витрат на його утримання не ніс.

Що стосується відповідача ОСОБА_6, то
спадщини за заповітом батька він також
не приймав, проживав окремо, що
підтверджується довідкою
Підвиноградівської сільської ради за
№ 02-14/225 від 30.01.2014 року. Заяви про
прийняття спадщини у відповідності до
ст. 1269 ЦК України не подав і таким чином
спадщини не прийняв. Що стосується
спадкування ним за законом після
смерті матері то в установлений
законодавством термін він заяви до
нотаріальної контори також не подав,
однак помер через п'ять місяців після
матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 27.10.2010 року відділом реєстрації
актів цивільного стану
Виноградівського районного управління
юстиції. На момент смерті брат
позивачки сім'ї не мав, так як був
розлучений з дружиною. Однак у
ІНФОРМАЦІЯ_5, перебуваючи у шлюбі,
разом з дружиною у них народився син
-відповідач ОСОБА_3, який є єдиним
спадкоємцем за батьком.

Однак, зважаючи на спадкову трансмісію,
відповідач ОСОБА_3, на момент смерті
батька з ним разом не проживав, а
проживав разом з матір'ю в АДРЕСА_2.
Після смерті батька заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини ним не подавалось.

Згідно довідки № 72/14 від 07.02.2014 року та
технічного паспорту на житловий
будинок, виданих КП "Виноградівське
районне бюро технічної
інвентаризації", даний житловий
будинок загальною площею 41,5 кв. м. З
яких 27,9 кв. м. житлової а 13,6 допоміжної,
з надвірними будівлями та спорудами
збудований у 1960 році, будівництвом
завершений і його вартість складає 32639
гривень. Однак правовстановлюючих
документів спадкодавцем на нього не
виготовлено.

Відповідно до довідки за № 02.14/226 від
30.01.2014 року Підвиноградівської
сільської ради за домогосподарством в
АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка
розміром 0,40 га, з яких 0,15 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку з надвірними
спорудами 0,15 га, що рахується за
спадкодавцем ОСОБА_7

Позивачка звернулась з заявою про
видачу їй свідоцтва на право на
спадщину за заповітом

та за законом до Виноградівської
районної державної нотаріальної
контори, однак їй було відмовлено у
видачі свідоцтва на право на спадщину
по причині відсутності
правовстановлюючих документів на
будинок, а також було рекомендовано
звернутись до суду, про що видано
відмову- повідомлення за № 11/01-16 від
30.01.2014 року.

Однією з підстав набуття прав
власності у відповідності до
законодавства є отримання майна у
спадкування.

В даному будинку позивачка проживала з
народження, та після смерті
спадкодавців несла та несе витрати по
утриманню спадкового майна та
земельної ділянки, чим самим фактично
прийняла спадщину, що підтверджується
довідкою Підвиноградівської
сільської ради за № 02-14/225 від 30.01.2014
року.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право на захист своїх
цивільних прав та інтересів судом.

Згідно з вимогами ст. 325 ЦК України
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. Фізичні та
юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати. Склад, кількість та
вартість майна, яке може бути у
власності фізичних та юридичних осіб,
не є обмеженими. Законом може бути
встановлено обмеження розміру
земельної ділянки, яка може бути у
власності фізичної та юридичної особи.

Як визначено ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
"Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.", а ч. 3 даної
статті зазначено, що право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Статтею 1269 ЦК України " Подання заяви
про прийняття спадщини" передбачено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто. Особа, яка
досягла чотирнадцяти років, має право
подати заяву про прийняття спадщини
без згоди своїх батьків або
піклувальника. Заяву про прийняття
спадщини від імені малолітньої,
недієздатної особи подають її батьки
(усиновлювачі), опікун.

Вимогами статті 1270 ЦК України "Строки
для прийняття спадщини" передбачено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України "Наслідки
пропущення строку для прийняття
спадщини" передбачено, що якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Таким чином відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3спадщини не прийняли, до суду з
позовом про поновлення строку на
прийняття спадщини не звертались.

Як зазначено в статті 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.

Частина 3 даної статті визначає, що
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Таким чином, позивачка єдина фактично
прийняла спадщину, однак у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на житловий будинок та
надвірні споруди я не можу оформити
своє право на спадщину та отримати
свідоцтво у нотаріуса..

Згідно до правової позиції,
викладеної у Листі Вищого
спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 року за № 10-1387/0/4-12 "Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування", вбачається, що у
відповідності до ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 року № 1952-ІV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжуються внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст. 3 вище вказаного
Закону право власності та інші речові
права на нерухоме майно, набуті згідно
з діючими нормативно - правовими актами
до набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на
збудоване до набрання чинності Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІV
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення. Така правова позиція
викладена в Постанові Судові палати у
цивільних та господарських справах
Верховного Суду України від 13 червня 2012
року у справі № 6-54 цс 12.

Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31.01.1966
року, яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995
року № 56, передбачала обов'язкову
реєстрацію ( інвентаризацію ) будинків
і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі і на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції). Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади ( публічних
актів ), що підтверджують право
приватної власності.

Згідно до роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у інформаційному листі від 16.05.2013
року "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування" - при
вирішенні питання що до визнання права
власності на житлові будинки, споруди у
порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності із іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову.

Відповідно до "Тимчасового
положення про порядок реєстрації права
власності на нерухоме майно" рішення
суду є правовстановлюючим документом,
на основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

В той же час право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

На основі вище викладеного, суд прийшов
до переконання, що заявлені позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 169, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлений позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_1 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1,
загальною площею 41,5 кв. м., з яких 27,9 кв.
м. житлової площі та 13,6 допоміжної, що
зареєстрований за ОСОБА_7.

.

На рішення суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Закарпатської області через
Виноградівський районний протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали

участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта