Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-4443/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до державного закладу
«Коростенська районна
санітарно-епідеміологічна станція»,
третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому зазначила, що з 1
серпня 1977 року працювала
лікарем-бактеріологом у
«Коростенській районній
санітарно-епідеміологічній станції».
Наказом від 19 листопада 2012 року її було
звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП
України. Своє звільнення вважає
незаконним, оскільки відповідачем не
врахована та обставина, що вона є
особою, постраждалою від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
отже має переважне право на залишення
на роботі.

Окрім того, її не попереджено належним
чином про звільнення, не була
запропонована інша робота, а також
відсутня згода профспілкового
комітету на звільнення.

ОСОБА_1 також зазначила, що в день
звільнення вона перебувала на
лікарняному.

Враховуючи вищезазначене, позивачка
просила поновити її на посаді
лікаря-бактеріолога у «Коростенській
районній санітарно-епідеміологічній
станції», стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та відшкодувати спричинену їй
моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінює в
сумі 5000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 27 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення, ухваливши
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги.

В судовому засіданні позивачка та її
представники підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
зауваживши, що наявний в матеріалах
справи протокол засідання профспілки
від 26 квітня 2012 року не свідчить про
виконання відповідачем вимог ч.3 ст. 43
КЗпП України. ОСОБА_1 не була запрошена
на вказане засідання, окрім того, до
протоколу не долучений реєстраційний
лист присутніх членів профспілки на
засіданні.

Судом безпідставно взято до уваги акт
щодо відмови позивачки від підпису про
ознайомлення з наказом про її наступне
звільнення. Зазначений документ не є
допустимим доказом у справі, оскільки
не містить часу його складання,
відповідач не надав відповідний наказ
про створення комісії, члени якої
підписали зазначений акт. Суд,
приєднавши до матеріалів справи копію
акта, не оглянув його оригінал. Окрім
того, в день складання зазначеного
документа ОСОБА_1 була відсутня на
роботі, оскільки перебувала на прийомі
у лікаря , що підтвердили допитані
судом першої інстанції свідки. В
подальшому ОСОБА_1 надала
відповідачеві листок тимчасової
непрацездатності, відкритий 27 квітня
2012 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнала апеляційну
скаргу, пояснивши, що звільнення
позивачки відбулось з дотриманням
вимог законодавства.

В подальшому від представника
Коростенської районної
санітарно-епідеміологічної станції
надійшла заява про закриття
провадження у справі з тих підстав, що
зазначений державний заклад
ліквідований.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували у трудових відносинах з 1
серпня 1977 року. Наказом від 19 листопада
2012 року позивачка була звільнена з
посади лікаря-бактеріолога державного
закладу «Коростенська районна
санітарно-епідеміологічна станція» у
зв'язку із скороченням штату
працівників.

Наказом головного лікаря Житомирської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції від 25 квітня 2012 року
ліквідована посада
лікаря-бактеріолога Коростенської
районної санепідемстанції з 29 червня
2012 року. Відповідно до наказу в.о.
головного державного санітарного
лікаря Коростенського району від 27
квітня 2012 року №31 ОСОБА_1 попереджена
про наступне звільнення.

Наявний в матеріалах справи акт від 27
квітня 2012 року свідчить про те, що
позивачка відмовилась від підпису про
ознайомлення з вищезазначеним наказом.

На підтвердження факту відсутності на
роботі 27 квітня 2012 року, позивачка
надала копію листка непрацездатності,
виданого цього ж дня ( а. с. 225).

Судом першої інстанції досліджувалась
довідка, видана заступником головного
лікаря Коростенської центральної
міської поліклініки 22 червня 2012 року за
№1253, зі змісту якої вбачається, що
ОСОБА_1 зверталась до лікаря після 16
години 27 квітня 2012 року. Оглянувши
пацієнтку, лікар видала листок
непрацездатності. Точний час прийому
позивачки не зафіксований. Лікар, яка
здійснювала її огляд, проводила прийом
хворих з 16 до 19 години ( а.с.106).

Табель обліку робочого часу містить
інформацію про те, що позивачка 27
квітня 2012 року була на роботі ( а.с. 105).

В судовому засіданні оглядався робочий
журнал мікробіологічних досліджень
питної води, який свідчить про те, що 27
квітня 2012 року ОСОБА_1 здійснювала
записи про результати зазначених
досліджень. Позивачкою не
заперечувався той факт, що підпис у
журналі належить їй, проте пояснила, що
ці записи вона робила у 2011 році. На її
думку, дата запису є підробленою.

Зазначені обставини свідчать про те, що
27 квітня 2012 року ОСОБА_1 була на роботі.
Доказів на підтвердження факту
підробки робочого журналу досліджень
питної води позивачкою не надано.

Профспілковим комітетом Коростенської
санітарно-епідеміологічної станції
надано дозвіл на звільнення позивачки
із посади лікаря-бактеріолога, про що
свідчить протокол №73 від 26 квітня 2012
року.

Наказом від 17 листопада 2012 року за №105
основну відпустку ОСОБА_1 продовжено із
17 по 19 листопада 2012 року.

Згідно з наказом в.о. головного лікаря
Житомирської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
від 1 жовтня 2012 року №402-сл ліквідовано
Коростенську районну
санітарно-епідеміологічну станцію. 26
лютого 2014 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесений запис про
припинення державного закладу
«Коростенська районна
санітарно-епідеміологічна станція», що
підтверджується повідомленням
державного реєстратора.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову. При цьому, судом вірно
зазначено, що ОСОБА_1 не мала
переважного права на залишення на
роботі, оскільки завідуюча
баклабораторією була працівником з
більш високою кваліфікацією та
продуктивністю праці, що
підтверджується змістом довідки
відповідача від 22 січня 2013 року, а також
наказами від 26 листопада 2010 року та 3
квітня 2009 року ( а.с. 38,58,59).

Звільнення позивачки в останній день
відпустки узгоджується з вимогами
законодавства, оскільки за правилами
ст. 3 Закону України «Про відпустки», за
бажанням працівника у разі його
звільнення (крім звільнення за
порушення трудової дисципліни), йому
має бути надано невикористану
відпустку з наступним звільненням.
Датою звільнення в цьому разі є
останній день відпустки.

Положення ч.1 ст. 310 ЦПК України
передбачають можливість скасування
рішення суду в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі з
підстав, визначених ст. 205 ЦПК України.

Проте, у ч.2 вказаної норми закріплене
правило про те, що у разі ухвалення
судом законного і обґрунтованого
рішення, припинення юридичної особи -
сторони у спірних правовідносинах
після ухвалення рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути
підставою для застосування вимог
частини першої цієї статті.

Враховуючи вищезазначене, клопотання
представника відповідача про закриття
провадження у справі не підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, ч.2
ст. 310, 313, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника
державного закладу «Коростенська
районна санітарно-епідеміологічна
станція» про закриття провадження у
справі залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча
Судді: