Справа №583/4109/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Плотникова Н. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1797/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л.
О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 серпня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа: Відділ архітектури
Охтирської міської ради Сумської
області,

про усунення перешкод у користуванні
об'єктами нерухомості на території
домоволодіння та усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И
Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, який
мотивувала тим, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
03 жовтня 2007 року вона є власником 69/100
частин житлового будинку з
господарчими спорудами, розташованого
по АДРЕСА_1. Співвласницею іншої
частини житлового будинку є ОСОБА_3
Двір вищевказаного домоволодіння не
розділений і знаходиться у спільному
користуванні співвласників. Однак
ОСОБА_3 самовільно, без згоди ОСОБА_4 у
дворі домоволодіння побудувала навіс
розміром 2,2 м х 5,34 м, який перешкоджає
останній заїзду у двір транспортним
засобом, оскільки розташований прямо
перед її (позивачки) вікнами, затіняючи
світло до будинку. Крім того, на
земельній ділянці, якою користується
ОСОБА_3, знаходиться сарай розміром 5 м х
8 м, який самочинно збудований та
відносно якого компетентним органом 01
січня 1984 року було прийняте рішення про
його знесення. Зазначений сарай
розташований на відстані 2 метрів від
рогу будинку ОСОБА_4 та за 0,80 метрів від
межі земельної ділянки, яка належить
ОСОБА_4 і яку обмежено огорожею.Вважає,
що розташування сараю в такій
близькості від належного ОСОБА_4 майна
є порушенням правил пожежної безпеки
та будівельних норм; він знаходиться у
аварійному стані, що негативно впливає
на загальний вигляд будинковолодіння.
Також відповідачка на стіні збудованої
нею (ОСОБА_3) добудови до житлового
будинку, без дозволу позивачки,
облаштувала водопровідний кран, який
знаходиться в безпосередній
близькості до стіни частини будинку,
яким користується позивачка. Вода з
водопровідного крану постійно
розливається та тече під частину
будинку позивачки, чим спричиняє його
руйнування. Крім того, ОСОБА_3
самостійно, без згоди ОСОБА_4 закрила
спільний вхід на горище будинку,
забивши його дошками та накривши
шифером, чим позбавила ОСОБА_4
можливості потрапити на горище, де у
ОСОБА_4 стоїть розширювальний бак для
системи газового опалення. Разом з тим,
відповідачка перешкоджає ОСОБА_5 в
користуванні земельною ділянкою - не
дозволяє користуватись в'їзними
воротами у двір домоволодіння по
АДРЕСА_1 і через це остання не має
можливості заїхати транспортом у свою
частину двору, оскільки вхід до її
частини двору здійснюється через
хвіртку, розмір якої не дозволяє
проїхати автотранспорту. Крім того,
відповідачка не дає можливості доступу
ОСОБА_4 до вікон в кімнатах 1-1 (комора)
та 1-4 (житлова кімната).

З огляду на викладене, просила суд
усунути перешкоди у користуванні
домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно
побудовану споруду - навіс для
зберігання автомобіля, знести
аварійний та непридатний сарай,
демонтувати водопровідний кран,
розташований в безпосередній
близькості до стіни частини житлового
будинку, яка належить на праві
власності ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_3
відновити та привести у попередній
стан спільний вхід на горище житлового
будинку. Усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
шляхом надання можливості ОСОБА_4
користуватися в'їзними воротами, які
облаштовані ОСОБА_3 впродовж АДРЕСА_1
біля квартири № 2 , надання можливості
ОСОБА_4 облаштувати ворота шириною 3
метри в паркані, який розділяє двори
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 забезпечити
доступ ОСОБА_4 до вікон, розташованих у
належних ОСОБА_4 кімнатах: 1-4 (житлова
кімната), 1-1 (комора). Стягнути з
відповідачки на свою користь судові
витрати у справі.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 серпня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволений
частково.

Усунуті створені ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3
забезпечити доступ ОСОБА_4 до вікон,
розташованих у належних ОСОБА_4
кімнатах: 1-4 (житлова кімната), 1-1
(кладова).

Усунуті створені ОСОБА_3 перешкоди у
користуванні ОСОБА_4 домоволодінням по
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3
відновити спільний вхід на горище
житлового будинку по АДРЕСА_1 над
частиною будинку, що знаходиться в
користуванні ОСОБА_3 .

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 знести самовільно
побудовану споруду - навіс для
зберігання автомобіля, знести
аварійний та непридатний сарай,
демонтувати водопровідний кран,
розташований в безпосередній
близькості до стіни частини житлового
будинку, яка належить на праві
власності ОСОБА_4, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом надання можливості
ОСОБА_4 користуватися в'їзними
воротами, які облаштовані ОСОБА_3
впродовж АДРЕСА_1 біля квартири № 2 , про
надання можливості ОСОБА_4 облаштувати
ворота шириною 3 метри в паркані, який
розділяє двори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1- залишені без
задоволення за безпідставністю вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати в сумі 1 421,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 1 116,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог з прийняттям нового
рішення, про відмову в позові ОСОБА_4 в
цій частині. В іншій частині рішення
суду залишити без змін. За наслідками
розгляду апеляційної скарги вирішити
питання про перерозподіл судових
витрат.

При цьому зазначає, що позивачкою
невірно визначений учасник у справі,
який залучений у якості третьої особи,
а саме замість Охтирського міського
відділу архітектури має бути відділ
архітектури та містобудування
Охтирської міської ради. Вважає, суд
безпідставно проігнорував її заяви
про застосування строку позовної
давності за заявами від 30 грудня 2013
року та від 15 січня 2014 року, що суд
дійшов помилкового висновку про те, що
вона створювала позивачці перешкоди у
користуванні горищем спірного
житлового будинку, оскільки частину
даху та вхід на горище був зруйнований
ще в 2004 році деревом. яке на нього впало
і вона зі своїм сином здійснили його
ремонт. На той час ОСОБА_4 ще не була
співвласницею спірного домоволодіння
і починаючи з 2006 року, коли ремонтні
роботи були завершені і до 2013 року від
останньої жодних скарг не надходило.
Щодо усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 забезпечити доступ
ОСОБА_4 до вікон у кімнатах, які
належать останній зазначає, що спірна
земельна ділянка приватизована тільки
на користь ОСОБА_3, яка придбала свою
частину домоволодіння за договором
купівлі-продажу разом із земельною
ділянкою із виготовленим державним
актом на неї тоді як позивачка не має
жодного правовстановлюючого документа
на земельну ділянку за адресою
проживання. Проти вільного проходу
позивачки до своїх вікон вона не
заперечувала та не заперечує, про що
неодноразово пояснювала суду.
Хвіртка, яка була у паркані на
території подвір'я заблокована
безпосередньо ОСОБА_4, що нею особисто
підтверджено в суді. Крім того,
зазначає, що позивачкою у позові не
наведено, у відповідності до якого саме
проекту слід зобов'язати ОСОБА_3
переобладнати дах (відновити спільний
вхід на горище житлового будинку) та
згідно яких саме будівельних норм та
правил.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу
підтримують з мотивів у ній викладених,
пояснення ОСОБА_4, її представника
ОСОБА_6, які проти скарги заперечують,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- залишенню частковому скасуванню,
виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4 в частині зобов'язання
відповідачки усунути перешкоди в
користуванні власністю шляхом
демонтування входу на дах спірного
будинку та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідачки
забезпечити доступ позивачці до вікон,
розташованих у належних їй кімнатах,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачка довела порушення її прав як
співвласника і в той же час не довела
належними та допустимими доказами
обґрунтованість решти позовних вимог.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитися в
повному обсязі не може з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначених вимог Закону суд першої
інстанції не дотримався.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У силу положень статей 21, 24, 41
Конституції України та статей 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними у своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦК України,
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально
посвідченаВідповідно до ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права власності. Діяльність
власника може бути обмежена чи
припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.
Особливості здійснення права
власності на культурні цінності
встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України - право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності. Власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України - власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України - право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно ч.1 ст. 88 ЗК України - володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Згідно п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
N 7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» - виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб, котрі
пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або на
жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою.

Статтями 90, 91 Земельного кодексу
України передбачено, що до прав
власників земельних ділянок
відноситься самостійно господарювати
на землі, будувати житлові будинки. При
цьому власник земельної ділянки
зобов'язаний не порушувати права
власності суміжних земельних ділянок і
землекористувачів.

Чинне законодавство (ст.152 ЗК України)
дозволяє власнику земельної ділянки
або землекористувачу вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на праві спільної часткової власності
належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
Сумської області, загальною площею 97,4
кв.м, житловою площею 50,0 кв.м, позначена
літ А,А1,а-а4, з господарчими спорудами:
літня кухня-сарай Б,б,б1, сарай-літня
кухня В,в, гараж Г, огорожа № 1,2,
колодязь 1/2 частина №3 з яких:

- ОСОБА_4 належить 69/100 частини
домовододіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від 03
жовтня 2007 року, посвідченого державним
нотаріусом Охтирської міської
державної нотаріальної контори ОСОБА_7,
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1531
(а.с.13-14 т.1);

- ОСОБА_3 належить 31/100 частина
домоволодіння на підставі договору
купівлі-продажу від 28 жовтня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Охтирського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в
реєстрі за № 4454-4455 (а.с.58-59 т.1).

Реальний розподіл будинку та
господарських споруд не здійнювався,
але між сторонами склався порядок
користування житловим будинком та
господарськими спорудами, згідно
якого:

- в користуванні ОСОБА_4 знаходиться в
житловому будинку: кладовка 1-1 площею 6,3
кв.м, жила кімната 1-2 площею 17,0 кв.м.,
жила кімната 1-3 площею 6,8 кв.м., жила
кімната 1-4 площею 12,9 кв.м, кухня 1-5
площею 10,3 кв.м, тамбур І площею 3,8 кв.м.,
коридор ІІ площею 5,6 кв.м. (за
матеріалами інвентарної справи на
домоволодіння по АДРЕСА_1 дані
приміщення зазначені як квартира №1),
господарчі споруди: літня кухня-сарай
Б,б,б1, огорожа №1;

- в користуванні ОСОБА_3 знаходиться в
житловому будинку: коридор 2-1 площею 3,9
кв.м, веранда 2-2 площею 8,3 кв.м, кухня 2-6
площею 7,7 кв.м, санвузол 2-3 площею 3,9 кв.м,
жила кімната 2-4 площею 13,5 кв.м, жила
кімната 2-5 площею 6,8 кв.м (за матеріалами
інвентарної справи на домоволодіння по
АДРЕСА_1 дані приміщення зазначені як
квартира №2), господарські споруди:
сарай - літня кухня В,в, огорожа №2,
колодязь 1/2 частина №3.

Дана обставина підтверджується
матеріалами інвентарної справи на
домоволодіння по АДРЕСА_1 та копіями
техпаспортів співвласників - згідно
яких по експлікації внутрішніх площ у
будинку житловий будинок поділено на
дві квартири: квартиру №1 та квартиру
№2 (а.с. 8-12, 73-76 т.1).

Рішенням Охтирського міського суду від
09 серпня 1979 року між попередніми
співвласниками житлового будинку по
АДРЕСА_1: ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яким належав
даний житловий будинок на праві
власності в рівних частинах, був
визначений порядок користування
земельною ділянкою при будинку АДРЕСА_1
наступним чином: позивачці
ОСОБА_9(зараз це земельна ділянка
ОСОБА_4) виділена ліва сторона
земельної ділянки (відносно вулиці), а
відповідачці ОСОБА_10 (зараз це ОСОБА_3) -
права сторона з межею користування: від
вулиці - по стіні житлового будинку,
далі вправо по межі користування жилим
будинком та верандою. Потім на відстані
1 м 10 см від веранди поворот вліво і межа
користування проходить по прямій до
кінця присадибної ділянки у точку яка
знаходиться на відстані 4 м від кута
садиби, тобто так, як визначено
експертизою по І-му варіанту (а.с. 144 -145
т.1).

Співвласники будинку - сторони у справі
- користуються окремою відповідною
частиною земельної ділянки і по межі
частин земельної ділянки розташований
дерев'яний паркан.

Зазначений факт також підтверджується
результатами обстеження земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1,
проведеного спеціалістами Охтирського
міського відділу Сумської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» при
Державному комітеті по земельним
ресурсам, яка була проведена за ухвалою
суду від 16 червня 2014 року, згідно якого
було встановлено, що сторони
користуються відповідними частинами
земельної ділянки по АДРЕСА_1. Крім
того, встановлено, що між сторонами
існує межа, яка проходить від кута
будинку без дотримання відстані 1 м 10 см
від стіни частини будинку, яким
користується позивачка ОСОБА_4, тобто
не відповідає в даній частині
встановленому судовим рішенням
порядку користування земельною
ділянкою.

Як встановлено, земельна ділянка
шириною в 1 м 10 см, якою відповідно до
рішення суду повинна користуватись
позивачка для обслуговування її
будинку, зокрема, тієї частини, де
знаходяться вікна кімнати 1-4 та
кладової 1-1, знаходиться в користуванні
відповідачки, відгороджена шифером, у
зв'язку з чим позивачка не має доступу
до своєї частини будинку.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд
першої інстанції повно та всебічно
зясував обставини справу, належним
чином перевірив доводи та заперечення
кожної із сторін, постанови рішення,
яке відповідає зібраним у справі
доказам та ґрунтується на законі.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду в цій
частині.

Не спростовують висновків суду доводи
апеляційної скарги про пропуск
позивачкою строку позовної давності,
оскільки має місце триваюче порушення
і відсутні підстави вважати
пропущеним строк позовної давності.

Водночас, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду про
обґрунтованість позовних вимог про
усунення створених ОСОБА_3 перешкод у
користуванні ОСОБА_4 домоволодінням по
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3
відновити спільний вхід на горище
житлового будинку по АДРЕСА_1 над
частиною будинку, що знаходиться в
користуванні ОСОБА_3

Як вбачається з пояснень сторін та
встановлено судом першої інстанції, у
2005 році під час будівельних робіт
відповідачкою та її сином був
демонтований вхід на горище будинку,
який розташовувався ззовні на даху
будинку, над частиною, яка знаходиться
у користуванні відповідачки. Остання
облаштувала у свій частині вихід на
горище з середини будинку. Оскільки
позивачка внаслідок демонтажу входу на
горище позбавлена можливості
потрапити на дах будинку для
здійснення ремонту крівлі,
встановлення системи газового
опалення, суд першої інстанції вважав
за необхідне задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_4 в цій частини, захистити
її порушене право.

При цьому, суд першої інстанції не
звернув увагу та не врахував наступне.

Сторони у справі є співвласниками
будинку. Між сторонами фактично
встановлений порядок користування
житловим будинком, з визначенням
квартири №1 і квартири №2, але не
проведений його реальний поділ. Після
2005 року, коли був демонтований вхід на
горище, відповідачка здійснила ряд
прибудов до свої частини будинку,
отримавши на це відповідні дозволи,
які маються у матеріалах
інвентаризаційної справи, оглянутої
Апеляційним судом Сумської області.
Так, нею був отриманий дозвіл №144 від
24.11.2005 року на право виконання
будівельних робіт - будівництво
прихожої кімнати розміром 3,38м х 4,35м,
кухні розміром 3,38м х3,0м. Зазначені
споруди у законний спосіб були зведені
та введені в експлуатації. Сьогодні,
щоб потрапити до місця розташування
демонтованого люку, необхідно пройти
по даху зведених відповідачкою кухні і
прихожої кімнати, чим, безумовно,
порушуються її права. Є недоцільним
влаштування лазу на попередньому
місці, оскільки у разі реального
поділу будинку спірний люк в
будь-якому випадку буде розташований
на частині відповідачки, що
унеможливить його використання
позивачкою.

Позивачкою не надані технічні умови,
висновки компетентних органів, проект
влаштування спільного входу на горище
житлового будинку. В матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які б
свідчили про можливість влаштування
люку на попередньому місці його
знаходження.

З огляду на викладене рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню, з
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з частковим задоволенням
апеляційної скарги та позовних вимог,
підлягає скасуванню рішення суду в
частині розподілу судового збору.

За рішенням суду першої інстанції
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати в сумі 1 421,54 грн.,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 1 116,50 грн. За
подачу апеляційної скарги сплачено
ОСОБА_3 121 грн. 80 коп. З урахуванням
часткового задоволення апеляційної
скарги, скасування рішення в одній
частині позовних вимог і залишення
його без змін в інші частині, колегія
суддів вважає за необхідне зменшити
стягнуті судом першої інстанції судові
витрати на користь кожної із сторін до
50% і стягнути з позивачки на користь
ОСОБА_3 понесені нею витрати за
апеляційне оскарження у розмірі 50%.
Шляхом взаємозаліку, підлягають
стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати у справі у
розмірі 91 грн. 62 коп.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першоїінстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного, ст.ст. 307
ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 серпня 2014 року в частині
задоволених позовних вимог про
усунення створених ОСОБА_3 перешкод у
користуванні ОСОБА_4 домоволодінням по
АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3
відновити спільний вхід на горище
житлового будинку по АДРЕСА_1 над
частиною будинку, що знаходиться в
користуванні ОСОБА_3 .

В цій частині ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні цих позовних
вимог.

Скасувати рішення в частині стягнення
судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати у справі у
розмірі 91 грн. 62 коп.

В іншій оспорюваній частині рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: