У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом прокурора м.
Кіровограда в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк», третя
особа - Служба у справах дітей
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради, про визнання договору
іпотеки недійсним за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда
від 13 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 4 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року прокурор м.
Кіровограда в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, 1999 року
народження, звернувся до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
19 грудня 2006 року між ОСОБА_5 та
публічним акціонерним товариством
акціонерний банк «Укргазбанк» (далі -
ПАТ АБ «Укргазбанк») було укладено
кредитний договір, за умовами якого
позичальник отримала кошти у розмірі 20
000 доларів США строком до 18
грудня 2009 року зі сплатою 14 % річних за
користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 19
грудня 2006 року між банком та ОСОБА_5
укладено договір іпотеки, відповідно
до якого в іпотеку банку передано
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та який належить ОСОБА_5

Посилаючись на те, що на час укладення
договору іпотеки в будинку проживав та
проживає на даний час неповнолітній
син відповідачки - ОСОБА_4, 1999 року
народження і невиконання зобов'язань
за кредитним договором може призвести
до позбавлення неповнолітньої дитини
єдиного місця проживання, прокурор
просив визнати договір іпотеки
недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 18 січня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 19 березня 2013 року, позов
задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки №
1858, укладений 19 грудня 2006 року
між ОСОБА_5 та ПАТ АБ «Укргазбанк», від
імені якого діє Кіровоградська філія
публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк»,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Скасовано запис в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна № 10539647 від 19 грудня 2006 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 4 вересня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив з того, що на момент укладання
оспорюваного правочину малолітній
ОСОБА_4 не був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 та не мав права
користування вказаним будинком,
оскільки на час укладення іпотечного
договору відповідач була власником
будинку АДРЕСА_2, у зв'язку з чим згода
на укладення договору про передачу в
іпотеку будинку по АДРЕСА_1 не
вимагалася, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційних скарг не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 13 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 4 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.

Журавель В.І.
Іваненко
Ю.Г.