АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новобудова» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної залиттям квартири, за
апеляційними скаргами представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новобудова» на рішення
Голосіївського районного суду м.
Києва від 13 грудня 2013 року,

встановила:

04.10.2012 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новобудова» ( надалі - ТОВ
«Новобудова»), посилаючись на те, що
18.04.2005 року, в результаті розриву
кулькового крану на стояку холодного
водопостачання в квартирі АДРЕСА_2,
сталося залиття нижче розташованої
квартири АДРЕСА_1, власником якої є
вона, в результаті чого їй було
завдано збитки в сумі 56000,17 грн.

11.12.2012 р. ОСОБА_1 збільшила розмір
позовних вимог та просила стягнути з
відповідача матеріальні збитки в
сумі 104054 грн. та моральну шкоду в сумі
5000 грн. Зазначила, що вартість
ремонтних робіт станом на 26.11.2012 р.
збільшилась у зв'язку зі збільшенням
цін на виконання вказаних робіт.
Оскільки відповідач відмовився
добровільно відшкодувати шкоду,
просила позов задовольнити та
вирішити питання про відшкодування
судових витрат.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Новобудова» на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в розмірі 22 413 грн. 67
коп., моральну шкоду в сумі 1500 грн.,
судові витрати в сумі 239 грн. 70 коп., а
всього на загальну суму 24 153 грн. 37 коп.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати
рішення Голосіївського районного
суду м. Києва від 13 грудня 2013 року в
частині стягнення матеріальних
збитків в розмірі 22 413 грн. 67 коп. та
ухвалити рішення про стягнення
матеріальних збитків в розмірі 104054
грн.

Свої доводи мотивує тим, що під час
розгляду справи позивачем надано
кошторис на суму 104 067 грн., складений
приватним підприємством «НТ
Енерготехсервіс» на прохання позивача
приватним підприємством «НТ
Енерготехсервіс», відповідно до якого
вартість ремонтних робіт склала 104 067
грн. Збільшення розміру заподіяної
шкоди відбулось у зв'язку з
збільшенням порівняно з 2005 роком цін
на заміну пошкоджених матеріалів та
проведення робіт.

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Новобудова» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Свої доводи мотивує тим, що підчас
будівництва будинку в системі
холодного водопостачання в квартирі
АДРЕСА_2 встановлено кульовий кран
неналежної якості, а тому вина
балансоутримувача в затопленні
квартир цього будинку відсутня.
Факти, встановленні рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 04
березня 2010 року не мають
преюдиційного значення при розгляді
даної справи, оскільки ОСОБА_1не була
стороною у вказаній справі. Судом
першої інстанції не прийнято до
уваги, що позивачем не доведено
розмір матеріальної та моральної
шкоди, не надано належних та
допустимих доказів в цій частині.
Договір на виконання робіт та акти
виконаних робіт позивачем не надано.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.
В задоволенні апеляційної скарги
відповідача просив відмовити.

Представник ТОВ «Новобудова»
Чендакова  І.О. просила задовольнити
апеляційну скаргу відповідача,а в
задоволенні апеляційної скарги
представника позивача відмовити.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа,
яка задала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини. Якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 04 березня 2010 року, залишеним без
змін ухвалою Верховного Суду України
від 13 жовтня 2010 р., встановлено, що
19.04.2005 р. через розрив кульового крану
на стояку холодного водопостачання в
кухні квартири АДРЕСА_2 сталася
аварія, внаслідок якої були затоплені
нижче розташовані квартири. Оскільки
ТОВ «Новобудова» не надала доказів
належного виконання своїх обов'язків
щодо проведення технічного огляду
труб холодного та гарячого
водопостачання, колегія суддів
дійшла висновку про наявність в діях
вказаної особи вини в затопленні
квартир цього будинку.

Належних та допустимих доказів
проведення технічного огляду труб
відповідачем не надано і при
розгляді даної справи.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для покладення на
відповідача відповідальності за
заподіяну шкоду.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розмір відшкодування майнової шкоди,
суд першої інстанції виходив з того,
що зазначена відповідачем вартість
відновлювальних робіт визначена
станом на 26.11.2012 р., проте залиття
сталося в квітні 2005 року. Оскільки
позивачем не було надано доказів на
підтвердження вартості
відновлювального ремонту та часу його
проведення, суд першої інстанції
взяв за основу розрахунок вартості
проведення відновлювального ремонту
станом на квітень 2005 року.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач заперечував проти
визначеного позивачем розміру
заподіяної шкоди відповідно до
локального кошторису №2-1-1, виконаного
ПП «НТ Енерготехсервіс» в поточних
цінах станом на 26 листопада 2012 р.,
який вважав неналежним доказом на
підтвердження вказаної обставини, у
зв'язку з чим по справі було
призначено будівельно-технічну
експертизу (а.с. 61-66).

У зв'язку з вирішенням питань,
необхідних для проведення
експертизи, експертом запропоновано
надати: договірну та виконавчу
документацію ( акти виконаних робіт)
на проведення
ремонтно-відновлювальних робіт по
усуненню наслідків залиття в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с. 107).

Вказані документи сторонами під час
розгляду справи в суді першої
інстанції надано не було.

Відповідно до висновку експерта №0285/5
від 05.07.2013 р., складеного за
результатами судової
будівельно-технічної експертизи,
встановити вартість матеріального
збитку, завданого власнику квартири
АДРЕСА_1 внаслідок залиття, що сталося
19.04.2005 р., за даними
візуально-інструментального
обстеження та за документальними
даними не вбачається можливим,
оскільки : на час проведення
обстеження в квартирі відсутні
пошкодження від залиття, що свідчить
про факт проведення ремонтних робіт;
документальні дані, які б давали змогу
встановити вартість
ремонтно-відновлювальних робіт для
усунення наслідків залиття у вказаній
квартирі відсутні; договірну та
виконавчу документацію (акти
виконаних робіт) на проведення
ремонтно-відновлюваних робіт по
усуненню наслідків залиття не
отримано (а.с. 122).

Враховуючи ту обставину, що наявні в
матеріалах справи кошториси, складені
будівельними організаціями, мають
значну розбіжність в розмірах
вартості відновлювального ремонту,
останні не є документами, які
підтверджують обсяги та вартість
проведених робіт, інших належних та
допустимих доказів на підтвердження
розміру заподіяних збитків позивачем
надано суду першої інстанції не було,
судове рішення в частині визначення
розміру заподіяної шкоди в сумі 22 413,67
грн. ґрунтується на припущеннях.

Надані суду апеляційної інстанції
договір підряду №22 від 10.08.2012 р.,
укладений між ОСОБА_1 та ПП «НТ
Енерготехсірвіс», а також акт №01
приймання виконаних ремонтних робіт
за 14.11.2012 р., складений ПП «НТ
Енерготехсервіс», є новими доказами
по справі. Позивачем не обґрунтовано
поважності причин, з яких вони не могли
бути подані суду першої інстанції, а
тому колегія суддів не може брати їх
до уваги.

Крім цього, акт виконаних робіт
складений за датою раніше, ніж
локальний кошторис на відновлюваний
ремонт.

Доказів фактично понесених витрат
відповідачем на наслідками
проведених ремонтних робіт суду не
надано.

Враховуючи ту обставину, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження розміру
заподіяних збитків, а відповідно до
ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не
можу ґрунтуватися на припущеннях,
судове рішення в частині стягнення
матеріальної шкоди в сумі 22 413,67 грн.
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Доводи відповідача про відсутність
підстав для відшкодування моральної
шкоди у визначеному судом розмірі 1500
грн. колегія суддів вважає
необґрунтованими.

З урахуванням характеру моральних
страждань позивача, суттєвість
вимушених змін у його житті, часу та
зусиль, що були необхідні йому для
відновлення попереднього стану,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відхилення апеляційної
скарги в цій частині та залишення
рішення суду першої інстанції без
змін.

У зв'язку з скасуванням судового
рішення в частині відшкодування
майнової шкоди, підлягає зміні також
рішення суду в частині визначення
розміру судового збору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
сумі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новобудова» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 13 грудня 2013 року в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новобудова» на
користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в
розмірі 22 413,67 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні вказаних
позовних вимог.

Змінити судове рішення в частині
визначення розміру судового збору,
зменшивши суму, що підлягає стягненню
на користь ОСОБА_1 до суми 114 грн. 70
коп.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/3448/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Колдіна  О.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.