Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5202/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищевказаним позовом.

Зазначала, що з серпня 2002 року по
грудень 2013 року сторони перебували у
шлюбі, мають малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу за спільні
кошти придбали меблі, побутову
техніку, будівельні і оздоблювальні
матеріали, тощо, загальною вартістю 82
425, 10 грн., яке являється їх спільною
сумісною власністю. Посилаючись на
недосягнення сторонами згоди щодо
розподілу вказаного майна, просила суд
на підставі ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК поділити
спірне майно і на належну їй ? частку
виділити хлібопіч Gorenje BM 900 AL, вартістю
994 грн.; кухонний комбайн Filips HR 7745,
вартістю 1370 грн.; 10 моніторів, вартістю
10110 грн.; 10 системних блоків, вартістю
28890 грн., а всього майна на 41 361 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Розділено майно
подружжя і виділено ОСОБА_3 майно на
суму 19 840 грн., а саме: Хлібопіч Gorenje BM 900
AL, вартістю 994 грн.; кухонний комбайн Filips
HR 7745, вартістю 1370 грн.; 3 кондиціонери Midea
, вартістю 4780 грн.; 8 столів СП001-01,
вартістю 920 грн.;
електротепловентилятор, вартістю 1373,10
грн.; цифровий фотоапарат Sony DSC-W 150,
вартістю 1807 грн.; лазерний принтер Samsung
ML-1615, вартістю 1027 грн.; електрична
духова шафа Zanussi ZOB 32702BK, вартістю 3080,20
грн.; мікрохвильова піч Mulinex AFW 242,
вартістю 900 грн.; холодильник Indesit В18,
вартістю 3616 грн.;

ОСОБА_4 виділено майна на суму 19 357 грн.,
а саме: кухню МДФ, вартістю 7600 грн.;
витяжку Vetolux garda, вартістю 685 грн.;
варочну панель Hotpoint Ariston РС640 NX/РФ,
вартістю 1362 грн.; пральну машину LG MP80180M,
вартістю 850 грн.; шафу-купе, вартістю 3350
грн.; будівельні і оздоблювальні
матеріали і обладнання на суму 9710 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про інший порядок розподілу спільно
нажитого майна ОСОБА_4 посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального права. Зокрема,
апелянт зазначає, що судом визначено не
все майно, що набувалося подружжям в
період шлюбу і підлягало розподілу,
безпідставно враховано майно, яке
набувалося відповідачем після
припинення шлюбних стосунків, а також
за рахунок коштів його батьків,
неправильно визначена вартість
спірного майна, оскільки не врахований
його знос в процесі експлуатації.
Просить виділити ОСОБА_3 на належну їй
1/2 часку спільного сумісного майна 8
столів СП001-01, вартістю 920 грн.,
кондиціонер Midea вартістю 1390 грн.,
цифровий фотоапарат Sony DSC W 150, вартістю
1807 грн., хлібопіч Gorenje BM 900 AL, вартістю 994
грн., кухонний комбайн - Philips HR 7745,
вартістю 1370 грн., лазерний принтер Samsung
ML, вартістю 1615 грн.,
електротепловентилятор, вартістю 1373
грн. на загальну суму 9 469 грн. Інше
майно, а саме: кухню МДФ, вартістю 3 400
грн.; будівельні і оздоблювальні
матеріали, загальною вартістю 3 890 грн.;
витяжку Ventolux garda, вартістю 685 грн.,
мікрохвильова піч Mulinex AFW 242, вартістю 900
грн., а всього майна на загальну суму 8 875
грн. залишити відповідачеві.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" зазначено, що
при вирішенні спорів між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Рівність прав кожного із подружжя на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

При вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування). Під
обставинами, що мають істотне значення
для справи, потрібно розуміти не тільки
випадки, коли один із подружжя не дбав
про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, але і випадки коли один із
подружжя не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно
містити мотиви та обґрунтування
відступу від засади рівності часток
подружжя у їхньому спільному майні.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони в період шлюбу за спільні кошти
придбали майна на загальну суму 39 197
грн., з приводу якого між ними виник
спір і яке складається із предметів
домашнього вжитку, побутової техніки,
меблів, а саме: хлібопічі Gorenje BM 900 AL,
вартістю 994 грн.; кухонного комбайну Filips
HR 7745, вартістю 1370 грн.; 3 кондиціонерів
Midea, вартістю 4780 грн.; 8 столів СП001-01,
вартістю 920 грн.;
електротепловентилятора, вартістю 1373,10
грн.; цифрового фотоапарату Sony DSC-W 150,
вартістю 1807 грн.; лазерного принтеру
Samsung ML-1615, вартістю 1027 грн.; електричної
духової шафи Zanussi ZOB 32702BK, вартістю 3080,20
грн.; мікрохвильової пічі Mulinex AFW 242,
вартістю 900 грн.; холодильника Indesit В18,
вартістю 3616 грн., кухні МДФ, вартістю 7600
грн.; витяжки Vetolux garda, вартістю 685 грн.;
варочної панелі Hotpoint Ariston РС640 NX/РФ,
вартістю 1362 грн.; пральну машини LG MP80180M,
вартістю 850 грн.; шафу-купе, вартістю 3350
грн.; будівельних і оздоблювальних
матеріалів на суму 9710 грн.

Вартість 1/2 частки у спільному майні
подружжя відповідно становить 19 598, 50
грн.

Об'єм спільно нажитого майна і його
вартість у суді першої інстанції
сторонами не оспорювалися і
визначалися судом за їх спільною
згодою. Доказів в обґрунтування
неправильності його оцінки,
відсутності в натурі відповідач ні
суду першої, ні суду апеляційної
інстанції не надавав.

Шлюбний договір між сторонами не
укладався.

Виходячи з принципу рівності часток у
спільному майні подружжя, враховуючи
інтереси кожної сторони, суд першої
інстанції на виконання вимог ст.ст.61,
69-71 СК України в межах позовних вимог
поділив спірне майно в натурі.

Суд, надавши оцінку зібраним у справі
доказам, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що 10 системних блоків і
10 моніторів на загальну суму 39 000 грн. не
підлягають розподілу, оскільки не
являються спільним сумісним майном
подружжя.

Посилання апелянта на те, що при
визначені спільно нажитого майна судом
не враховані вартість дитячих меблів,
книжкових полиць і іншого майна, яке, за
домовленістю сторін, позивач після
розірвання шлюбу забрала собі, не є
підставою для скасування судового
рішення. Вказане майно не було
предметом судового розгляду, оскільки
в порядку, передбаченому ст.ст.11, 119 ЦПК
України вимоги про його розподіл не
заявлялися, докази на підтвердження
його вартості не надавалися. Договір
про поділ майна, на який посилається
апелянт на підтвердження своїх доводів
про те, що позивач погодилася
добровільно поділити спільно нажите
майно і забрала належну їй ? частку,
судом першої інстанції обґрунтовано не
прийнятий до уваги, оскільки не
підписаний позивачем.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції безпідставно визнано
спільною сумісною власністю майно, яке
належить його батькові, безпідставні і
матеріалами справи не підтверджуються.
Батько апелянта, який був допитаний
судом першої інстанції в якості свідка,
з відповідними самостійними позовними
вимогами до сторін у справі не
звертався, доказів на підтвердження
своїх прав на будь-яке майна, що було
предметом спору, суду першої інстанції
не надавав.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив обставини справи, правильно
визначив правовідносини сторін, дав
належну оцінку наданим доказам в їх
сукупності та прийшов до правильного
висновку про часткове задоволення
позову.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308,313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року по цій
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: