Іванівський районний суд Одеської
Справа № 499/943/14-ц
Провадження № 2/499/480/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" листопада 2014 р.
смт.
Іванівка

Іванівський районний суд Одеської
області в складі : головуючого судді
Погорєлова І.В. при секретарі
Іваницькій І.Р. розглянувши у
попередньому судовому засіданні в
смт.Іванівка Одеської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, особа яка
бере участь у справі - служба у справах
дітей Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, особа яка бере
участь у справі - служба у справах дітей
Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області про
позбавлення батьківських прав,
посилаючись на те , що 16 червня 2001 року
позивачка уклала шлюб із відповідачем,
який між ними розірвано 24 грудня 2012
року.

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження.

Діти проживають разом з позивачкою та
перебувають на повному її вихованні та
утриманні.

ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання дітей, що він не
виконує.

Відповідач по справі ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
дітей. З грудня 2012 року і по теперішній
час, відповідач з дітьми не
спілкується, ні усно ні письмово, не
турбується про їх духовний та фізичних
розвиток, навчання та підготовку до
самостійного життя. Не надає дітям
доступу до культурних та духовних
цінностей, не сприяє засвоєнню ним
загальновизнаних норм моралі, не
виявляє інтересу до їх внутрішнього
світу.

Позивачка на заявлених вимогах
наполягала .

Представник служби у справах дітей
Іванівської РДА Одеської області
надали суду висновок про доцільність
позбавлення відповідачів батьківських
прав .

Відповідач по справі позов визнав в
повному обсязі .

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

16 червня 2001 року позивачка уклала
шлюб із відповідачем, який між ними
розірвано 24 грудня 2012 року.

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження.

Діти проживають разом з позивачкою та
перебувають на повному її вихованні та
утриманні.

ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання дітей, що він не
виконує.

Відповідач по справі ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню та утриманню
дітей. З грудня 2012 року і по теперішній
час, відповідач з дітьми не
спілкується, ні усно ні письмово, не
турбується про їх духовний та фізичних
розвиток, навчання та підготовку до
самостійного життя. Не надає дітям
доступу до культурних та духовних
цінностей, не сприяє засвоєнню ним
загальновизнаних норм моралі, не
виявляє інтересу до їх внутрішнього
світу.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і
в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини
відповідачем, свідомого нехтування ним
своїми обов'язками, що підтверджує
відсутність серйозного ставлення
відповідача до своїх батьківських
обов'язків.

Зазначені обставини визнані
відповідачем , не оспорюються, тому
доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при
розгляді судом справ щодо позбавлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування, який
подає суду письмовий висновок щодо
роз'яснення спору на підставі
відомостей, одержаних в результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків а також на підставі інших
документів, що стосуються справи.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані виховувати
дитину в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, зобов'язані піклуватись
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти. Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не приділяє уваги фізичному
та духовному розвитку, матеріальному
забезпеченню своїх дітей , не
забезпечує рівень життя, достатній для
їх фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Не піклуюється
про фізичний і духовний розвиток дітей,
їх навчання, підготовку самостійного
життя, зокрема: не забезпечує необхідне
харчування, медичний догляд , лікування
дітей, що негативно впливає на їх
фізичний розвиток, як складову
виховання; не спілкується з дітьми в
обсязі, необхідному для їх нормального
самоусвідомлення; не надає дітям
доступу культурних та інших духовних
цінностей; не сприяє засвоєнню ними
загальновизнаних норм моралі; не
виявляє інтересу до їх внутрішнього
світу .

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства»: «Кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України».

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»№ 3 від
30.03.2007 року наголосив, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкується з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу культурних та
інших духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Таким чином, суд погоджується із
підставою щодо позбавлення
відповідачів батьківських прав, яка
зазначена позивачкою в судовому
засіданні, а саме: ухилення від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дітей. Крім
того відповідачем по справі позов
визнався, та він підтвердив всі
зазначені обставини.

Суд вважає за необхідне позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 щодо його
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, як такого, що ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей.

Керуючись ст.60, 62, 63, 64, 67 ЦК України,
ст.ст. 150,155, 164-167, 243,244 СК України , ст.ст. 10
,14, 57, 60, 212, 213 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
особа яка бере участь у справі - служба
у справах дітей Іванівської районної
державної адміністрації Одеської
області про позбавлення батьківських
прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2
щодо його дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такого, що
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Іванівський районний суд
Одеської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

СуддяІ. В. Погорєлов