ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача
Коршуна О.А.;

відповідача
ОСОБА_2;

представника відповідача
ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Рада» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Рада») звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
урахуванням інфляційної складової та
трьох процентів річних у загальному
розмірі 2 550,96 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1, споживає житлово-комунальні
послуги, при цьому не виконує
зобов'язання по їх оплаті, в зв'язку з
чим за нею утворилась заборгованість,
яку позивач і просить суд стягнути з
урахуванням інфляційної складової та
трьох процентів річних.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва відкрито провадження у справі та
її розгляд призначено в судовому
засіданні.

У відбувшихся судових засіданнях
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, вважав їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Представником
відповідача подано заперечення на
позовну заяву, в якому вона просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
посилаючись на те, що нею за вказаний у
позовній заяві період комунальні
послуги сплачувались у повному обсязі,
заборгованість у неї перед позивачем
відсутня, а також вказала на
невідповідність умов укладеного між
сторонами договору вимогам чинного
законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що позивач є
житлово-експлуатаційною організацією,
яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 цьому
будинку є відповідач.

Відповідно до ст. 175 Житлового кодексу
України (далі по тексту - ЖК України)
державні і громадські органи,
підприємства, установи, організації,
службові особи зобов'язані дбати про
схоронність житлового фонду та
підвищення його благоустрою.

Статтею 322 Цивільного кодексу України
(далі по тексту - ЦК України)
встановлено, що власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» (далі по тексту - ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги») визначає
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акта спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачає, що законодавство України у
сфері житлово-комунальних послуг, крім
цього Закону, базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Статтею 162 ЖК України визначено, що
плата за користування жилим
приміщенням і за комунальні послуги в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Порядок оплати за житлово-комунальні
послуги визначений у статті 32 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», якою
передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від порядку затвердження цін/тарифів
на житлово-комунальні послуги вони
поділяються на три групи: перша група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують
спеціально уповноважені центральні
органи виконавчої влади; друга група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які затверджують органи
місцевого самоврядування для надання
на відповідній території; третя група -
житлово-комунальні послуги,
ціни/тарифи на які визначаються
виключно за договором (домовленістю
сторін).

Відповідно до ст. 179 ЖК України
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог «Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими
територіями», які затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Статтями
66-67 цього Кодексу також визначено, що
плата за користування житлом
обчислюється, виходячи з загальної
площі квартири, розмір плати за
користування житлом встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, які затверджені
постановою Кабінету міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата
за надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим (п. 18
Правил).

Судом встановлено, що позивачем, як
житлово-експлуатаційною організацією,
яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 у цьому
будинку за період червень 2013 року -
лютий 2014 року надані
житлово-комунальні послуги на загальну
суму 2 510,55 грн.

Вказуючи на те, що відповідачем
зобов'язання по оплаті наданих їй
житлово-комунальних послуг не
виконані, у зв'язку з чим за нею
утворилась відповідна заборгованість
у загальній сумі 2 510,55 грн.

Однак, відповідно до наданих
відповідачем та долучених до
матеріалів справи квитанцій на оплату
житлово-комунальних послуг, ОСОБА_2
визначені у них та нараховані
позивачем до оплати суми погашені у
повному обсязі. Також судом
встановлено, що оплачені відповідачем
грошові кошти за спожиті нею послуги
відповідно до зазначених квитанцій
повністю співпадають з вказаними у
підготовленому позивачем розрахунку
заборгованості сумами та періодами їх
оплати.

Водночас, суд не бере до уваги
посилання представника позивача на те,
що сплачені відповідачем відповідно до
зазначених квитанцій грошові кошти за
надані їй послуги перераховувались на
погашення заборгованості, яка
рахується за позивачем за 2005-2010 рр. та
утворилась за нею на підставі п. 2.2.12
договору, оскільки доказів такого
перерахування та підстав його вчинення
позивачем не надано, а також матеріали
справи взагалі не містять доказів
наявності у відповідача
заборгованості за вказаний період.

Враховуючи наведене та те, що вимогами
позивача за вказаним позовом є
стягнення заборгованості саме за
визначений у позовній заяві та
доданому до неї розрахунку період,
зокрема червень 2013 року - лютий 2014 року,
суд дійшов висновку про відсутність у
відповідача заборгованості перед
позивачем за вказаний період, а відтак
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають, у зв'язку з
чим також не підлягають задоволенню і
вимоги про стягнення інфляційної
складової та трьох процентів річних.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України
суд, відмовляючи в задоволенні
цивільного позову, також відмовляє
позивачу у стягненні з відповідача на
його користь понесених ним і
документально підтверджених судових
витрат.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 4, 14, 19 - 21, 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», стст. 66 - 67,
162, 175, 179 Житлового кодексу України,
стст. 3, 11, 13, 15, 16, 322, 509, 525 - 527, 530, 611
Цивільного кодексу України, стст. 57, 60,
88, 209, 212- 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.