У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 11 квітня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи
органу опіки та піклування
Мукачівської РДА, ТОВ «Мукачівське
районне БТІ та ЕО», приватного
нотаріуса ОСОБА_3, про визнання
договору купівлі-продажу будинку
недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу
на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 11 квітня 2013
року, яким йому у задоволенні позову до
ОСОБА_2, 3-х осіб органу опіки та
піклування Мукачівської РДА, ТОВ
«Мукачівське районне БТІ та ЕО»,
приватного нотаріуса ОСОБА_3, про
визнання договору купівлі-продажу
будинку недійсним - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, і ухвалити нове рішення, яким
його позов задовольнити.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали,
просили таку відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 та 3-ї особи у судове
засідання не з»явилися, хоча про час і
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, а тому їх неявка згідно
ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу жилого
будинку від 17.12.2005 року, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, останній набув право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
право власності на який за позивачем
зареєстровано у ТОВ «Мукачівське РБТІ
та ЕО» 11.01.2006 року, що стверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 13 липня 2006 року вказний
договір купівлі-продажу будинку від 17
грудня 2005 року - визнано недійсним.
Однак, зазначене рішення за заявою
ОСОБА_1 скасовано, а ухвалою
Мукачівського міськрайонного суду від
20 травня 2009 року позовну заяву ОСОБА_6
до ОСОБА_1 про визнання правочину
недійсним - залишено без розгляду.

Разом з цим, 28 травня 2010 року мати
позивача ОСОБА_6, згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
житлового будинку продала, а
відповідачка ОСОБА_2 купила житловий
будинок АДРЕСА_1, право власності на
який за ОСОБА_2 29.05.2010 року
зареєстровано у ТОВ «Мукачівське РБТІ
та ЕО», що стверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати
зазначений договір купівлі-продажу
житлового будинку недійсним на
підставі ст.230 ЦК України, як такий, що
вчинений під впливом обману, який мав
місце з боку обох сторін договору, так
як їм було відомо, що власником будинку
АДРЕСА_1 є він, а не його мати ОСОБА_6.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману що
обставин, які мають істотне значення
(ч.1 ст.229 цього кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснено у п.20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», - правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Отже з наведеного слідує, що позов з цих
підстав може бути задоволено лише на
вимогу сторони, яка вчинила правочин
під впливом обману.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не є стороною
спірного договору купівлі-продажу
житлового будинку від 28 травня 2010 року,
так як сторонами цього договору була
його матір ОСОБА_6, яка згідно свідоцтва
про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та
відповідачка ОСОБА_2, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у визнанні спірного
договору недійсним.

Що стосується порушень житлових прав
неповнолітньої особи при відчуженні
спірного будинку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на що посилається позивач у позові, то
колегія суддів вважає, що такі не
заслуговують на увагу, оскільки
позивач не є особою, уповноваженою на
захист прав цієї неповнолітньої.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга позивача відхиленню,
оскільки рішення судом першої
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 11 квітня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :