Провадження по справі 2/122/17/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Сімферополь

Залізничний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого судді - Корогодіної О.Е.,

при секретарі - Григорець В.Д.,

за участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
розподіл сумісно нажитого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про розподіл сумісно
нажитого майна, та просив суд визнати
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1; визнати за
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, судові витрати
покласти на відповідача, з мотивів
викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
його представник - адвокат ОСОБА_1
мотивовано підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на їх
обґрунтованість та заснованність на
положеннях діючого цивільного
законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник -
адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні не
визнали вимоги позову ОСОБА_3 та
просили відмовити в задоволенні позову
у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши показання свідків,
заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь у розгляді справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_3 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 Цивільного процесуального
кодексу України визначено, що цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрували шлюб 05
жовтня 1989 року, що підтверджується
Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1,
виданим Відділом державної реєстрації
актів про шлюб Сімферопольського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим, 01 лютого 2011
року, актовий запис 1749.

Від спільного життя сторони мають
дорослу доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 26 липня 2013 року, шлюб,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 05 жовтня
1989 року, зареєстрований у Будинку
укладання шлюбів Сімферопольського
міськвиконкому АР Крим, про що в книзі
реєстрації актів про укладання шлюбів
того ж дня зроблено запис № 1749 -
розірваний. Рішення набрало законної
сили 07 серпня 2013 року.

04 грудня 1997 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_4, був укладений
Договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений
нотаріально, державним нотаріусом
Другої Сімферопольської нотаріальної
контори, зареєстрований в реєстрі №
1-4129. Продаж квартири, як встановлено
пунктом 2 договору, здійснена за 9740
гривень, які отримані продавцями від
покупця повністю до підписання даного
договору.

Оціночна вартість нерухомого майна -
двокімнатної квартири, загальною
площею 55,7 кв.м., розташованої на
третьому поверсі п'ятиповерхового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, з
урахуванням округлення складає 285000,00
гривень, на дату оцінки 28 жовтня 2013
року, про що свідчить висновок оцінщика
ОСОБА_11, ТОВ «Паритет ЛТД.».

Відповідно до ст. ст. 22, 28 КпШС України,
який був чинними на час придбання
квартири, майно, нажите подружжям за
час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку. У разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Аналогічні положення містяться в
Сімейному кодексі України, який діє на
час розгляду справи.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що квартира
АДРЕСА_1, яка набута подружжям ОСОБА_4 в
період зареєстрованого шлюбу
являється спільною сумісною власністю
подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до частини 1 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, вважає, що доводи відповідача
ОСОБА_4 про те, що в дійсності спірна
квартира, набута її батьками ОСОБА_12 і
ОСОБА_13, за їх особисті кошти, в якості
подарунка для доньки в 1997 році, не
обґрунтовані, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, та
не підтверджені документально,
оскільки матеріали справи свідчать про
те, що дійсно покупцем даної квартири
була ОСОБА_4, яка була присутня при його
укладенні та підписала даний договір,
який є дійсним на час розгляду справи,
та сторонами договору не оспорений.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання
квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
визнання за ОСОБА_3 права власності на
1/2 частку квартири АДРЕСА_1; визнання за
ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд,
у тому числі, вирішує питання щодо
розподілу між сторонами судових
витрат, тому суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на
користь ОСОБА_3 сплачені судові витрати
в сумі 459 гривень 40 копійок, та в дохід
держави судовий збір в сумі 1195 гривень
00 копійок.

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 28 КпШС
України, ст. ст. 60-71 СК України,
керуючись статтями 10, 11, 60, 74, 88, 130, 174,
215-218, 224-233 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
сплачені судові витрати в сумі 459
гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 1195 гривень 00
копійок.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя