Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Карпенко С.О., Остапчука
Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє від себе
особисто та в інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_7, третя особа - служба у
справах дітей Харківської районної
державної адміністрації, про примусове
виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на заочне рішення Харківського
районного суду Харківської області від
10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 10 червня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк» (далі -
ПАТ ПУМБ) звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє від себе
особисто та в інтересах малолітньої
ОСОБА_7 про примусове виселення.

Позовні вимоги мотивувало тим, що через
неналежне виконання ОСОБА_5 зобов'язань
за кредитним договором та виникненням
кредитної заборгованості, за
виконавчим написом було звернуто
стягнення на предмет іпотеки - жилий
будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вимога банку про
добровільне, протягом одного місяця,
звільнення спірного будинку,
відповідачами виконана не була,
позивач просив позов задовольнити та
виселити останніх з будинку.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
10 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 10 червня 2014 року, позов
задоволено.

Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з
будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з положеннями ст. ст. 33, 35 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. У разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення у не менш
ніж тридцятиденний строк. У такому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Частинами 1 - 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, установивши, що
відповідачі 30 березня 2013 року отримали
вимогу банку про виселення з жилого
будинку, який є предметом іпотеки й на
який в установленому законом порядку
звернуто стягнення в рахунок погашення
кредитної заборгованості, проте у
визначений місячний строк їх не
виконали, суд першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного по суті
висновку про наявність правових
підстав для виселення останніх із
спірного будинку.

При цьому судами враховано, що на час
передачі такого будинку в іпотеку
банку на підставі договору від 02 квітня
2008 року, у ньому був зареєстрований
лише відповідач ОСОБА_5, який особисто
зазначав й надав відповідні довідки
щодо відсутності зареєстрованих
малолітніх або неповнолітніх дітей в
будинку, а також інших осіб які мають
право користування ним.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 на
увагу не заслуговують й висновків
судів не спростовують.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не свідчать про те,
що судами при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 10 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 10 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук