Справа № 2-4003/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Цісельської А.В.,
Галдицької К.С.,

розглянувши у вікдритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача у якому просить
стягнути з відповідача борг за
договором зберігання в розмірі
35000доларів США, що еквівалентно 409 850,00
грн. станом на 23.05.2014 р. за офіційним
курсом НБУ ( 35 000х11.71), а також сплачений
судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

В обґрунтування позову послався
на те, що 28.02.2011 р. він передав
відповідачу ОСОБА_3 на зберігання 35 000
доларів США, а відповідач прийняв ці
кошти на зберігання терміном до 28.02.2012
року та надав в підтвердження цього
розписку. Після закінчення вказаного
терміну, в березні-вересні 2012 року
позивач неодноразово звертався до
відповідача з усними вимогами про
повернення коштів, але відповідач
ухилявся від повернення коштів.

Вказує, що в подальшому, 19.10.2012року
та 22.10.2012 року він письмово звертався до
відповідача з претензіями щодо
повернення коштів, та оскільки
відповідачем кошти повернуті не були,
він вимушений звернутись до суду з
позовом.

В ході розгляду справи
представником позивача було подано
заяву про збільшення позовних вимог
відповідно до якої позивач просив
стягнути з відповідача на свою користь
35 000 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 14.08.2014 року становить 458 150,00 грн.,
виходячи із розрахунку 1 долар США =13.09
грн.

Позивач позовні вимоги підтримав
та просив їх задоволення.

Представник відповідача в ході
судового розгляду проти позову
заперечив пославшись на те,що
відповідачем позивачу надавались
юридичні послуги у кримінальній справі
за обвинуваченням його сина та кошти ,
які були ним отримані згідно із
розпискою, були прийняті відповідачем
у якості оплати юридичних послуг.
Одночасно пославшись на адвокатську
таємницю, вказав на неможливість
надання доказів в підтвердження
зазначеного.

Суд, вислухавши пояснення
позивача та його представника,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України
зобов`язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.936 ЦК України за
договором зберігання одна сторона (
зберігач) зобов`язується зберігати річ,
яка передана їй другою
стороною(поклажедавцем) , і повернути
ії поклажедавцем у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України
договір зберігання укладається в
письмовій формі у випадках,
встановлених ст.208 ЦК України.

Відповідно до ст..207 ЦК України
письмова форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі, майна
на зберігання посвідчене розпискою,
квитанцією або іншим документом,
підписаним зберігачем.

Судом встановлено, що між
позивачем та відповідачем 28 лютого 2011
року укладений договір зберігання
відповідно до якого позивач надав
відповідачу на збереження 35 000,00
доларів США з терміном повернення до 28
лютого 2012 року, що підтверджується
розпискою наданою відповідачем ОСОБА_4,
оригінал якої оглянутий судом.

Матеріали справи свідчать про те,
що 19.10.2012 року,03.04.2014 року позивач
звертався до відповідача із вимогою
щодо повернення коштів.

Відповідно до ст.545 ЦК України
прийнявши виконання зобов`язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі. Якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов`язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документу кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність розписки у
позивача , свідчить про те, що
зобов`язання відповідачем не виконані
та кошти не повернуті.

Представником відповідача
вказані обставини не оспорювались, як і
не оспорювались факт надання розписки
ОСОБА_3 про отримання коштів в розмірі 35
000,00 доларів США.

З огляду на те, що боргова
розписка надана відповідачем 28.02.2011
року в розумінні вимог ст.207 ЦК України
є належним доказом у справі в
підтвердження отримання відповідачем
на зберігання грошових коштів та
докази повернення коштів в матеріалах
справи відсутні, суд вважає, що
відповідачем свої зобов`язання не
виконані у зв`язку із чим з нього на
користь позивача підлягає стягненню 35
000,00доларів США , що за курсом НБУ на
14.08.2014 року становить 458 150,00 грн. ,
виходячи із розрахунку (1 ,00 долар США=
13,09 грн.).

При цьому суд вважає , що
посилання представника позивача на
наявність договірних відносин між
сторонами про надання юридичних послуг
в кримінальній справі , не відносяться
до даних правовідносин, що виникли з
приводу отримання відповідачем коштів
на зберігання від позивача та не
спростовують наданого відповідачем
зобов`язання , щодо їх повернення, а
відтак суд вважає їх недоведеними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в
порядку розподілу судових витрат з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 3 654,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.207,526,936,937 ЦК України, ст. ст.10,60,88,
209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 458 150,00 грн.
( чотириста п`ятдесят вісім тисяч сто
п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 654
грн.

+ Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення рішення, мають
право на його оскарження протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: