Справа №591/4204/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Мальована-Когер В. В.Номер
провадження 22-ц/788/1813/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк»

на заочне рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 31 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»

про повернення вкладу та відсотків
згідно договору банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м.Суми від 31 липня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволений.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_3 суму вкладу в розмірі 10
000 грн. 00 коп. згідно договору
банківського вкладу «Стандарт»
№SAMDNWFD700 від 30 жовтня 2013 року та 17 %
річних від вкладу за період з 01 квітня
2014 року по 01 липня 2014 року в розмірі 510
грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь держави судові витрати в сумі
243 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовити.

При цьому зазначає, що відокремлений
підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на
території АРК та міста Севастополя не
мав правових підстав та можливості
здійснювати банківську діяльність
після окупації АРК та міста
Севастополя. Банком Росії прийняте
рішення №РН-33/І від 21 квітня 2014 року про
припинення з 21 квітня 2014 року
діяльності відокремлених структурних
підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» на
території Республіки Крим і на
території міста федерального значення
Севастополя. Створена Російською
Федерацією автономна некомерційна
організація «Фонд захисту вкладників»
повністю замінила ПАТ КБ «ПриватБанк»
за всіма зобов'язаннями відповідача, що
укладалися працівниками Філії
«Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»» не
лише депозитними, але і за кредитними,
орендними та ін. На інтерет- сайті був
розміщений номер рахунку АНО «ФЗВ», на
який пропонувалося здійснювати
зарахування заборгованості та
чергових платежів за кредитними
договорами, що укладалися Кримською
філією банку. Крім того АНО «ФЗВ»
неодноразово зазначалось, що виплата
компенсацій вкладникам ПАТ КБ
«ПриватБанк» буде здійснюватися за
рахунок майна відповідача на території
АРК. Вважає, що зобов'язання за
договорами депозитного вкладу,
укладеними працівниками Філії
«Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк»
виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна
банку, яке знаходиться на території АРК
та міста Севастополя, а тому, ПАТ КБ
«ПриватБанк» є неналежним
відповідачем у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка проти
скарги заперечує, вивчивши матеріали
справи, перевіривши рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін, виходячи з
наступного.

Вирішуючи наявний спір та
задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відмовою задовольнити вимоги позивача
про повернення суми вкладу, відповідач
порушив охоронювані законом майнові
права вкладника та його права як
споживача фінансових послуг.

Колегія суддів вважає висновок суду
законним та обґрунтованим з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства в
установлений строк відповідно до умов
договору.

При порушенні зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Звертаючись до суду із зазначеним
позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3
мотивував його тим, що 30 жовтня 2013 року
між ним та Севастопольською філією ПАТ
КБ «ПриватБанк» був укладений договір
банківського вкладу № SAMDNWFD700
вклад "Стандарт», згідно умов якого
позивач передав банку грошові кошти в
сумі 10 000 грн. строком до 30 квітня 2014
року включно. До закінчення строку дії
договору відповідач згідно його умов
повинен нарахувати та сплачувати 17%
річних на суму вкладу. 29 квітня 2014 року
позивач звертався з вимогою про
повернення вкладу, потім ще
неодноразово, однак його звернення
банком залишені без задоволення.
Відповідач в односторонньому порядку
продовжив договір та до березня 2014 року
перераховував встановлені договором 17%
від суми вкладу тобто по 170 грн.
щомісячно, але з 01 квітня 2014 року
нарахування відсотків припинив.

З огляду на викладене, просив суд
стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на свою
користь вклад в сумі 10 000 грн згідно
договору банківського вкладу та
грошові кошти в сумі 510 грн., з яких 17 %
річних від вкладу за період з 01 квітня
2014 року по 01 липня 2014 року.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що 30
жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» (Севастопольська філія)
укладений договір банківського вкладу
№ SAMDNWFD700 вклад "Стандарт» за яким
позивачем банку були передані грошові
кошти у розмірі 10 000 грн. зі строком дії
договору до 30 квітня 2014 року включно
(а.с.4).

29 квітня 2014 року до закінчення строку
дії договору, 10 червня 2014 року позивач
звернувся до філії ПАТ КБ «ПриватБанк»
в м.Суми із заявою про повернення суми
вкладу, на що отримав відмову.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території» тимчасово окупована
територія України є невід'ємною
частиною території України, на яку
поширюється дія Конституції та законів
України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» визначено, що
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
випадків, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

За умовами договору Вклад «Стандарт» №
SAMDNWFD700 від 30 жовтня 2013 року,
укладеного між сторонами, у вкладника
та у банку є право достроково розірвати
даний договір, повідомивши про це один
одного за два банківські дні до дати
розірвання договору. За неповний строк
вкладу проценти виплачуться по
зниженій процентній ставці (а.с.4).

Посилання представника апелянта на те,
що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен
повертати депозит, оскільки кошти
вносились у відділенні банку на
території АР Крим, яка на даний період
часу окупована, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки договір
вкладу «Стандарт» від 30 жовтня 2013 року
був укладений між позивачем ОСОБА_3 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною
особою, місцезнаходження якої
розташоване у м.Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є
відокремлений підрозділ юридичної
особи, що розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює всі або
частину її функцій. Філії не є
юридичними особами. Вони наділяються
майном юридичної особи, що їх створила,
і діють на підставі затвердженого нею
положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління
Національного Банку України від 06.05.2014
року № 260 «Про відкликання та
анулювання банківських ліцензій та
генеральних ліцензій на здійснення
валютних операцій окремих банків і
закриття банками відокремлених
підрозділів, що розташовані на
території Автономної Республіки Крим і
міста Севастополя», банки, в тому числі
ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані
припинити діяльність відокремлених
підрозділів банків, розташованих на
території Автономної Республіки Крим і
міста Севастополя, та протягом місяця з
дня набрання чинності цією постановою
забезпечити закриття таких
відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» передбачено, що
банк відповідає за своїми
зобов'язаннями всім своїм майном
відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є громадянином України, його
місце проживання зареєстроване у
АДРЕСА_1.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено,
що боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
зобов'язання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції
вірно виходив з того, що банком не
виконано зобов'язань за договором
банківського вкладу щодо повернення
суми вкладу і процентів, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
банківського вкладу та процентів.

Решта доводів апеляційної скарги також
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального і
процесуального права, яке б могло
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: