Апеляційний суд Кіровоградської
№ 22-ц/781/2688/14 Головуючий у суді І-ї
інстанції Кавун Т. В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

25.11.2014 р. колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів -Дуковського О.Л.,
Єгорової С.М.,

при секретарі - Лазаренко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 15
вересня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат», за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог:
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області, про
відшкодування моральної шкоди, -

Встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ДП «Схід ГЗК», за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог: відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування України у
Маловисківському районі
Кіровоградської області, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.

Зазначав, що 15 років він пропрацював на
Смолінській шахті Державного
підприємства "Східний Гірничо -
збагачувальний комбінат" (далі по
тексту ДП «СхідГЗК» ) на різних посадах
та виконував роботу з шкідливими
умовами праці. Праця в таких умовах
призвела до того, що позивач почав
часто хворіти і, 17 травня 2013 року, його
було звільнено із займаної посади у
зв'язку із виявленою невідповідністю
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, що
перешкоджає виконанню даної роботи, п.2
ст.40 КЗпП України. 04 березня 2014 року
Українським науково-дослідним
інститутом промислової медицини було
встановлено, що його захворювання є
професійними. Актом розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 13
березня 2014 року встановлені, що
причиною захворювання є загальна та
локальна вібрація і шум. Висновком МСЕК
від 01 квітня 2014 року визначено втрату 60%
професійної працездатності,
встановлено йому 3 групу інвалідності.
Вважає, що відповідач не забезпечив
санітарно-гігієнічні умови праці, які
попереджають виникнення професійних
захворювань. Порушенням умов праці
відповідач завдав йому моральну шкоду,
яка полягає у моральних стражданнях, що
пов'язані з відчуттям постійного болю у
суглобах рук та ніг, неможливістю
займатися улюбленими справами,
обмеженістю у спілкуванні, потребою
медикаментозного догляду, а також тим,
що в 52 роки став інвалідом та змушений
жити на пенсію, неможливістю
допомагати рідним по господарству.
Просив суд стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я 90000 грн.
(а.с.4).

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 15
вересня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ДП "СхідГЗК" на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди завданої ушкодженням
здоров'я 15000 грн., а також на користь
держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.
(а.с.95-97).

В апеляційній скарзі ДП "СхідГЗК"
просить рішення суду першої інстанції,
в частині стягнення з нього у рахунок
відшкодування моральної шкоди 15000 грн.
та 243, 60 грн. судового збору, скасувати з
підстав порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ДП "СхідГЗК" на
користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування
моральної шкоди завданої ушкодженням
здоров'я 6000 грн., а також на користь
держави судовий збір в сумі 40, 60 грн.

Відповідач зазначив, що судом першої
інстанції не було враховано
рекомендації викладені в постанові
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4. Позивачем не надано
доказів порушення відповідачем вимог
ст. 43 Конституції України, ст. 153 КЗпП
України та наявності вини підприємства
у отриманні позивачем професійного
захворювання. Крім того, визначаючи
розмір моральної шкоди суд не врахував
вимоги розумності та справедливості і
значно завищив розмір відшкодування
моральної шкоди.

Представник ДП "СхідГЗК" підтримав
доводи апеляційної скарги
підприємства.

Представник позивача апеляційну
адвокат ОСОБА_3 скаргу не визнала,
просила залишити рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
вважає, що апеляційна скарга ДП
"СхідГЗК" задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди у
разі, якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи вимоги
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності, що узгоджується
з роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України у п. 13 постанови від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди"(зі змінами).

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 працював
на Смолінській шахті ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
різних посадах у цеху, в умовах
шкідливих факторів. За час роботи
захворів на професійне захворювання і
висновком МСЕК від 01 квітня 2014 року
визначено втрату 60% професійної
працездатності, встановлено йому 3
групу інвалідності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
втратив працездатність у зв'язку з
професійним захворюванням, яке виникло
в результаті дії негативних виробничих
факторів під час виконання ним
трудових обов'язків.

Такий висновок суду підтверджується
матеріалами справи і дана обставина
відповідачем не оспорюється.

Відповідач, як роботодавець, не
забезпечив безпечних умов праці,
гігієнічних регламентів та нормативів
і зобов'язаний відшкодувати позивачу
завдану ушкодженням здоров'я моральну
шкоду.

Доводи представника відповідача щодо
відсутності вини підприємства у
настанні негативних наслідків, які
полягають у отриманні позивачем
хронічного захворювання є
безпідставними, оскільки, як
вбачається із Акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання шум і рівень
локальної та загальної вібрації на
робочому місці позивача не відповідав
встановленій нормі. А отже, висновок
суду про доведеність факту настання
моральної шкоди та наявність правових
підстав для покладення обов'язку по її
відшкодуванню на ДП "СхідГЗК"
відповідає обставинам справи і
узгоджується з нормами чинного
трудового законодавства, зокрема,
статтями 153, 237-1 КЗпП України та
ґрунтується на доказах.

Так, згідно з актом розслідування від 13
березня 2014 року причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи в умовах шкідливих виробничих
факторів ( вібрації та шуму).

Встановлення ОСОБА_2 Кіровоградським
обласним бюро медико-соціальної
експертизи 60% втрати професійної
працездатності та визнання його
інвалідом третьої групи у зв'язку з
професійним захворюванням
підтверджено відповідними довідками
від 01 квітня 2014 року до акта огляду МСЕК
та про результати визначення ступеня
втрати професійної працездатності (а.с.
17).

Таким чином, висновок про наявність у
позивача права вимагати від ДП "Схід
ГЗК" відшкодування моральної шкоди не
спростовується доводами, на які
посилався відповідач, заперечуючи
проти позову.

Ст.237-1 КЗпП України передбачає право
працівника на відшкодування моральної
шкоди в обраний ним спосіб, зокрема,
шляхом повернення вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру і
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у житті та з
урахуванням інших обставин.

Ухвалюючи рішення про стягнення на
користь позивача 15000 грн. на
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд, відповідно до положень ч.3
ст.23 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України,
врахував наведені позивачем конкретні
обставини, що свідчать про його
моральні страждання, їх глибину та
тривалість, значне погіршення стану
здоров'я, тяжкість і істотність
вимушених змін у житті після
встановлення йому ІІІ групи
інвалідності та втрати 60 %
працездатності внаслідок професійного
захворювання, яке виникло через роботу
протягом тривалого часу в особливо
важких та шкідливих умовах праці,
характер порушення прав позивача.

Ураховуючи наведене, практику
Європейського суду з прав людини щодо
визначення розміру відшкодування
моральної шкоди, положення ст. 3
Конституції України, згідно якої
найвищою соціальною цінністю України є
людина, її життя і здоров'я, колегія
суддів вважає, що рішення суду щодо
розміру моральної шкоди, що підлягає
стягненню з ДП "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
користь ОСОБА_2, в сумі 15000 грн., є
законним та обґрунтованим.

Такий розмір моральної шкоди
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України,
ст.237-1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги відповідача
цих висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційна скарга відповідача
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат»
відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 15
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: