Ухвала

іменем україни

06 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В. Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
про стягнення основного боргу за
кредитним договором, відсотків та пені
за користування кредитом; за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 17
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_4 17
жовтня 2006 року укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого банк
надав останньому кредит у розмірі 189 000
доларів США зі сплатою 9,5 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення до 10 січня 2036 року. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між ПАТ
«КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір
іпотеки від 17 жовтня 2006 року,
відповідно до умов якого останній
передав в іпотеку домоволодіння по вул.
Татарській, 31 у м.
Дніпропетровську та земельну ділянку,
площею 1000 кв. м, на якій розміщено
вказане домоволодіння. Також у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком та
ОСОБА_5 укладено договір поруки,
відповідно до умов якого остання несе
солідарну відповідальність за
невиконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором. У зв'язку з
порушенням ОСОБА_4 умов кредитного
договору в нього утворилась
заборгованість. ПАТ «КБ «Надра»
неодноразово направляло на адресу
відповідачів за первісним позовом
повідомлення про порушення основного
зобов'язання, які залишені без
реагування.

У листопаді 2011 року ОСОБА_5, заперечуючи
проти вказаних вимог, звернулась до
суду із зустрічним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
договором поруки строк його дії не
визначено, а строк виконання
зобов'язання встановлено кредитним
договором. Банк повинен був протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання
пред'явити вимогу до відповідачів за
первісним позовом. ОСОБА_4 припинив
виконувати зобов'язання за кредитним
договором з грудня 2006 року, а ПАТ «КБ
«Надра» пред'явило вимогу до
поручителя лише через три роки після
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 лютого 2012 року позов ПАТ «КБ «Надра»
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ПАТ «КБ «Надра» заборгованість у
розмірі 2 733 135,14 грн. У задоволенні решти
позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21
березня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_5 залишено без руху, оскільки
апелянтом не в повному обсязі сплачено
судовий збір, та надано строк для
усунення вказаних недоліків.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5
визнано неподаною та повернуто
скаржнику з підстав, передбачених
статтями 121, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_6 просить скасувати
оскаржувану ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права, та просить
направити справу до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Визнаючи неподаною та повертаючи
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку, що заявником не усунуто
недоліки цієї скарги, оскільки
матеріали справи не містять даних про
подання до апеляційного суду оригіналу
квитанції про доплату судового збору
на виконання вимог ухвали суду від 21
березня 2014 року.

Звертаючись до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року,
представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 вважав, що,
оскільки апеляційну скаргу подано
позивачем за зустрічним позовом, який є
немайнового характеру, і вона не
оспорювала суму заборгованості за
первісним позовом, то підстави для
стягнення з неї судового збору за
подання апеляційної скарги з
урахуванням результатів розгляду як
первісного, так і зустрічного позовів
відсутні.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_6 в апеляційній
скарзі просила скасувати рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року
та ухвалити нове рішення про
задоволення зустрічного позову і про
часткове задоволення первісного
позову, зокрема, стягнути з ОСОБА_4 2 733
135,14 грн. боргу.

У разі якщо в апеляційному або в
касаційному порядку оскаржується
судове рішення, яке прийнято за
наслідками розгляду первісного і
зустрічного позовів, то якщо заявник не
згоден із таким рішенням у частині
розгляду вимог за обома зазначеними
позовами, судовий збір має
сплачуватися ним так само з
урахуванням результатів розгляду як
первісного, так і зустрічного позовів.

Оскільки ОСОБА_6 звернулася з
апеляційною скаргою на рішення
місцевого суду та просила його
скасувати як у частині вимог
зустрічного, так і первісного позовів,
але сплатила судовий збір лише з
урахуванням результатів зустрічного
(немайнового) позову в розмірі 121,80 грн.,
суд апеляційної інстанції правильно
застосував норми Закону України «Про
судовий збір» та, керуючись статтями 121,
297 ЦПК України, залишив апеляційний
скаргу без руху для доплати судового
збору.

Так як у встановлений судом строк
вимоги ухвали апеляційного суду про
залишення скарги без руху виконані не
були, апеляційний суд обґрунтовано
визнав апеляційну скаргу неподаною та
повернув її відповідно до вимог статей
121, 297 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Висоцька В.С.

Кафідова О.В.

Фаловська І.М.