Провадження №2/761/5997/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

06 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Булах Л.В., Гаркуша Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" про
стягнення суми вкладу, процентів, пені,
3 % річних та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) звернулась до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк»
(далі по тексту - відповідач, ПАТ
«ВіЕйБі Банк») про стягнення суми
вкладу, процентів, пені, 3% річних та
моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
24.04.2014 року між сторонами було укладено
договір банківського вкладу «Марафон
лояльності максимум_доходу» №780419/2014
(далі по тексту - Договір), строком на 2
місяці. На виконання умов Договору,
позивач внесла на рахунок грошові
кошти у розмірі 194388,84 грн., чим виконала
свої зобов'язання, передбачені
Договором. Даний вклад було прийнято
відповідачем на строк - 2 місяці, під 27%
річних, дата вимоги вкладником вкладу -
24.06.2014 року. На виконання умов Договору,
03.06.2014 року позивач завчасно звернулась
до відповідача з письмовою заявою,
відповідно якої наголосила про
повернення їй вкладу 24.06.2014 року. 24.06.2014
року ОСОБА_1 прийшла до Відділення №66
ПАТ «ВіЕйБі Банк» та попросила
повернути їй вклад з процентами, проте
їй було відмовлено. Враховуючи те,
відповідач порушив зобов'язання за
Договором, позивач звернулася до суду з
позовом, відповідно якого просить суд
стягнути з відповідача на її користь
суму вкладу у розмірі 194388,84 грн., суму
нарахованих відсотків за період з
24.04.2014 року по 23.06.2014 року у розмірі 8627,67
грн., суму відсотків по банківському
вкладу за прострочений строк
повернення з 24.06.2014 року по 09.07.2014 року у
розмірі 2300,71 грн., суму пені за період з
24.06.2014 року по 09.07.2014 року у розмірі 97447,92
грн., суму 3% річних у розмірі 266,98 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В процесі розгляду справи, позивач
збільшила розмір позовних вимог,
відповідно до заяви про збільшення
розмірі позовних вимог, ОСОБА_1 просить
суд стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на її
користь суму вкладу у розмірі 194388,84
грн., суму нарахованих відсотків за
період з 24.04.2014 року по 23.06.2014 року у
розмірі 8627,67 грн., суму відсотків по
банківському вкладу за прострочений
строк повернення з 24.06.2014 року по 16.09.2014
року у розмірі 12222,53 грн., суму пені за
період з 24.06.2014 року по 16.09.2014 року у
розмірі 517692,10 грн., суму 3% річних за
період з 24.06.2014 року по 16.09.2014 року у
розмірі 6457,17 грн., моральну шкоду у
розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні, яке відбулося
06.11.2014 року, представник позивача
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, яке
відбулося 06.11.2014 року, не з'явився, про
час і місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки в суд не повідомив. Заяв
та клопотань від нього на адресу суду
не надходило.

Суд, керуючись ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України № 1618-IV
від 18.03.2004 року (далі по тексту - ЦПК
України), ухвалив провести заочний
розгляд справи на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, отримавши
на це згоду позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 р.
(далі по тексту - ЦК України),
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст. 1074 ЦК України,
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 24 квітня 2014 року між
сторонами було укладено Договір
банківського вкладу "Марафон
лояльності максимум_доходу" №780419/2014,
предметом якого було розміщення
вкладником в банку строкового вкладу
на умовах депозитного подарунку "
Марафон лояльності максимум_доходу " в
національній валюті, на строк 2 місяці
(а.с. 4).

Разом з тим, відповідач відкрив на ім'я
позивача вкладний рахунок НОМЕР_1, на
який відповідач перераховує проценти
за збереження вкладу та може бути
перерахований вклад та нараховані, але
не отримані вчасно вкладником,
проценти за цим вкладом по закінченні
строку його дії.

Відповідно до п. 1.3. Договору, сума
початкового вкладу - 194388,84 грн.

Згідно п. 1.5. Договору, виплата
процентів, нарахованих на вклад за
ставкою 27 процентів річних,
здійснюється згідно з умовами Договору
та Правил.

Як вбачається з п. 1.7. Договору, дата
вимоги вкладником вкладу - 24.06.2014 року.

Виконання позивачем своїх зобов'язань,
передбачених Договором,
підтверджується меморіальним ордером
від 24.04.2014 року (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 03.06.2014 року та 24.06.2014 року
звернулась до відповідача з письмовою
заявою, відповідно якої наголосила про
повернення їй вкладу 24.06.2014 року (а.с. 6).

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст.1060 ЦК України,
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України, висловленої в
постанові від 29.05.2013 року в справі №
6-39цс13, за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання на підставі
частини другої статті 625 ЦК України
підлягають до стягнення проценти по
банківським вкладам за прострочений
строк до дня фактичного повернення
коштів вкладникам.

У правовій позиції, викладеній у
постанові Верховного Суду України №
6-140 цс13 від 25.12.2013 року зазначено, що
відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК
України зобов'язання банку з
повернення вкладу за договором
банківського вкладу (депозиту)
вважається виконаним з моменту
повернення вкладу вкладнику готівкою
або надання іншої реальної можливості
отримати вклад та розпорядитися ним на
свій розсуд (наприклад, перерахування
на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, з якого
вкладник може зняти кошти чи проводити
ними розрахунки з допомогою платіжної
банківської картки). У випадку
перерахування коштів на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, однак не надання вкладнику
можливості використання цих коштів
зобов'язання банку з повернення вкладу
не є виконаним і до банку слід
застосувати відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума банківського
вкладу у розмірі 194388,84 грн., сума
нарахованих процентів за період з
24.04.2014 року по 23.06.2014 року у розмірі 8627,27
грн., сума процентів за період з 24.06.2014
року по 16.09.2014 року у розмірі 1222,15 грн.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума 3%
річних у розмірі 1418,33 грн.

Крім того, позивач також просить
стягнути 5000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" №4 від
31.03.1995 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Не повернення позивачу грошових коштів
завдало йому моральної шкоди, оскільки
обмежило його права щодо отримання цих
коштів, які є його власністю, що
суперечить чинному законодавству, а
також Конституції України. Позивач був
позбавлений права на вищезазначені
грошові кошти у встановленому законом
порядку, що безсумнівно призвело до
моральних страждань та втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
від позивача додаткових зусиль для
організації свого життя. При цьому, суд
з огляду на необхідність дотримання
принципів справедливості, розумності
та співмірності, вважає, що розмір
завданої моральної шкоди має бути
зменшений до 1000,00 грн.

З приводу стягнення з відповідача пені
за період з 24.06.2014 року по 16.09.2014 року у
сумі 517692,10 грн., дана вимога не підлягає
до задоволення, враховуючи наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Тобто, пеня - це грошова санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доки зобов'язання не
буде виконано.

Разом з тим, умовами Договору сторони
не визначили відповідальності банку за
невиконання взятих на себе зобов'язань
у вигляді пені, крім того, стягнення
пені не передбачено 3 розділом
Цивільного кодексу України, який
регулює відносини Банківського вкладу.
За таких обставин, суд не знаходить
підстав для задоволення вимог позивача
в цій частині.

Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про
захист прав споживачів" передбачено
відповідальність виконавця роботи
(послуги) за її не виконання в
обумовлений договором строк у вигляді
сплати пені.

Судом установлено, що ПАТ "ВіЕйБі Банк"
надав позивачу послугу, яка зводилася
до прийняття ним від позивача грошових
сум з обов'язком виплати процентів на
них. Надання такої послуги було
оформлено укладеним банком з позивачем
договором банківського вкладу.

Після укладення цього договору між
банком та позивачем виникли
зобов'язальні відносини, які
регулюються нормами зобов'язального
права та положеннями укладених
договорів банківських вкладів.
Положення ч. 5 ст. 10 Закону України "Про
захист прав споживачів", яка встановлює
відповідальність виконавця робіт
(послуг) за її не виконання в
обумовлений договором строк у вигляді
сплати пені, виниклих між сторонами
відносин не регулюють.

Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню й
остання відповідно до ст. 22 ЗУ "Про
захист прав споживачів", звільнена від
сплати судового збору, то відповідно до
ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача
підлягає стягненню на користь
державного бюджету 2410,16 грн. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" на користь ОСОБА_1
суму вкладу у розмірі 194 388 грн. 84 коп.,
суму нарахованих процентів за період з
24.04.2014 року по 23.06.2014 року у розмірі 8627
грн. 27 коп., суму процентів за період з
24.06.2014 року по 16.09.2014 року у розмірі 12222
грн. 15 коп., суму 3 % річних у розмірі 1418
грн. 33 коп. та суму компенсації
моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" на користь
державного бюджету судовий збір у
розмірі 2410 грн. 16 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: