Ухвала

іменем україни

27 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Карпенко С.О., Остапчука
Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 травня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») про стягнення заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що з
березня 2012 року перебував у трудових
відносинах із відповідачем, 07 травня 2013
року його було звільнено з посади
водія-інкасатора напрямку перерахунку
та інкасації грошових коштів на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку
з втратою довіри при обслуговуванні
товарних цінностей.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 11 грудня 2013 року скасовано
наказ про звільнення, поновлено його на
роботі з 07 травня 2013 року та
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 39 746 грн 48
коп. Вказане рішення відповідачем у
добровільному порядку не виконувалося,
у зв'язку з чим Жовтневим ВДВС
Дніпропетровського МУЮ було відкрито
виконавче провадження.

06 лютого 2014 року він звільнився з
роботи за власним бажанням, проте
банком не було проведено повного
розрахунку й не сплачено йому усі
належні при звільненні виплати.

Посилаючись на викладене та уточнивши
позовні вимоги, ОСОБА_4 просив
стягнути на свою користь заробітну
плату за період з 11 грудня 2013 року до 06
лютого 2014 року в сумі 10 198 грн 11 коп.,
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні з
07 лютого 2014 року по день фактичного
розрахунку, а також 5 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
травня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 17 вересня 2014 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 10 198 грн 11 коп.
заробітної плати, 17 258 грн 34 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, а всього 27 456 грн 45 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить ухвалені у справі
судові рішення скасувати, і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
частково позовні вимоги, суди дійшли
вірного висновку про те, що
відповідачем не було вчасно поновлено
позивача на займаній посаді й у
подальшому при звільненні не було
проведено повного розрахунку, а відтак
наявні правові підстави для стягнення
на користь ОСОБА_4 заборгованості із
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
застосовано положення норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» на увагу не заслуговують
й висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 17
вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.
Савченко

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук