Справа № 182/4428/13-ц
Провадження № 2/0182/794/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.03.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -
Багрової А.Г.

за участю секретаря -
Салогуб Н.М.

позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

представника третьої особи -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_6,
про визнання квартири спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на 12 частину
квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась позовом
ОСОБА_3 та просить суд розірвати шлюб ,
оскільки сімейне життя не склалось з
різних причин, шлюбні відносини
припинили з березня 2013 року, примирення
між ними неможливе.

В судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
проти розірвання шлюбу не
заперечували, за зустрічним позовом
просив визнати квартиру АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя
та визнати за ним право власності на 12
частку цієї квартири, так як квартира
придбана у період шлюбу з ОСОБА_1 за
спільні кошти та в інтересах сім`ї.

ОСОБА_1 та її представник проти
зустрічного позову заперечували,
оскільки квартиру придбано за рахунок
коштів від продажу належної їй, доньці
та бабусі приватизованої квартири, а не
за спільні кошти з чоловіком.

Представник третьої особи, проти
зустрічного позову заперечувала,
оскільки 12 частина квартири за
договором купівлі-продажу належить
ОСОБА_7, а тому ця частина квартири не
може бути предметом поділу майна
подружжя.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
03.03.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
зареєстровано шлюб ( а.с.10)

Від шлюбу спільних дітей подружжя не
має.

Сторони припинили подружні
відносини в березні 2013 року, оскільки
взаємовідносини між ними призвели до
повного взаємного відчуження. З
пояснень сторін вбачається, що
зберегти шлюб сторін неможливо,
постільки вони не мають наміру
відновити свої відносини, а тому шлюб
між ними належить розірвати.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно з договором купівлі-продажу від
21.08.2006 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 придбали
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.
173-174)

Купівля-продаж відбулась того ж дня ,
коли ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 продали
належну їм двохкімнатну квартиру (
а.с.181-183)

Як вбачається з матеріалів
справи, за ОСОБА_1 зареєстровано право
власності тільки на 12 частину квартири
АДРЕСА_1 а тому вимоги ОСОБА_3 про
визнання всієї квартири спільною
сумісною власністю подружжя є
безпідставними.

Посилання ОСОБА_1, що належна їй 12
частина квартири придбана за кошти,
які належали їй від продажу своєї
частини приватизованої двокімнатної
квартири, а тому є її особистою
власністю, суд вважає
необґрунтованими.

Суд вважає, що оскільки вартість
проданої квартири за договором значно
менше від придбаної трикімнатної
квартири, то не викликає сумніву, що в
придбання квартири також було вкладено
спільні кошти подружжя. Також суд
враховує, пояснення сторін, що з дня
придбання квартири внаслідок
проведеного ремонту - перепланування (
а.с. 95-126, 185-186) подружжям за час шлюбу
вартість квартири істотно збільшилась,
а тому беручи до уваги вище викладене 12
частину квартири , що зареєстрована за
ОСОБА_1 , яка набута в період шлюбу , слід
визнати спільною сумісною власністю
подружжя.

Оскільки у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, то суд
вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3
право на 14 частину квартири АДРЕСА_1 від
12 частини цієї квартири, що
зареєстрована за ОСОБА_1, яка є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до статті 88 ЦПК України ,
оскільки задоволено позов ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу . з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 88 ЦПК України у
зв'язку із частковим задоволенням
майнових вимог ОСОБА_3 , з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 слід стягнути судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 57, 60,61,62,69,70, 110,112,113 СК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03.03.2003 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у відділі реєстрації
актів цивільного стану Артемівського
районного управління юстиції м.
Луганська , про що в книзі реєстрації
актів про шлюб був зроблений запис №108 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянину
ОСОБА_3 залишити прізвище „ОСОБА_3",
громадянці ОСОБА_1 залишити прізвище
„ОСОБА_1".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_6, про визнання
квартири спільною сумісною власністю
подружжя та визнання права власності
на 12 частину квартири задовольнити
частково.

Визнати 12 частину квартири АДРЕСА_1, що
зареєстрована на праві приватної
спільної часткової власності за
ОСОБА_1, спільною сумісною власністю
подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право на 14 частину
квартири АДРЕСА_1 від 12 частини цієї
квартири, що зареєстрована за ОСОБА_1
та є спільною сумісною власністю
подружжя.

В іншому ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Г. Багрова