Справа № 495/7566/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/7566/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором
позики та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

13.10.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
боргу за договором позики та визнання
права власності (а.с.2-4).

Так, позивач просить суд:

- передати ОСОБА_1 у вигляді відступного
майно, а саме: 59/100 часток будівлі під
АДРЕСА_3, що складається в цілому з:
будівлі літ. «А», загальною площею 694,0
кв.м., що розташовані на земельній
ділянці площею 410 кв.м. Ці 59/100 часток
будівлі складаються з: 4 - сходинна
клітина, 11 - зал, 12 - фенний зал, 13 -
коридор, 14 - підсобне приміщення, 15 -
мийка, 16 - сходинна клітина, 21 - сходинна
клітина, 22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет, замість повернення боргу;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на
59/100 часток будівлі під АДРЕСА_3, що
складається в цілому з: будівлі літ.
«А», загальною площею 694,0 кв.м., що
розташовані на земельній ділянці
площею 410 кв.м. Ці 59/100 часток будівлі
складаються з: 4 - сходинна клітина, 11 -
зал, 12 - фенний зал, 13 - коридор, 14 -
підсобне приміщення, 15 - мийка, 16 -
сходинна клітина, 21 - сходинна клітина,
22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2014
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, згідно умов якого
ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у
сумі 100 000 грн. строком до 07.07.2014 року, а
ОСОБА_2 зобов'язалося повернути ОСОБА_1
суму позики у строк до 07.07.2014 року.
Згідно із п.7 укладеного 13.10.2014 року між
сторонами договору позики, у разі, якщо
Позичальник своєчасно не поверне суму
позики, Позичальник передає у
власність Позикодавця визначене у
договорі нерухоме майно. По закінченню
зазначеного строку відповідач ні борг
за договором позики позивачу не
повернув, ні передав позивачу
визначене у договорі нерухоме майно. На
неодноразові звернення позивача про
необхідність повернути кошти або
передати майно відповідач також не
відреагував.

Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 14.10.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/7566/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та визнання права
власності. Справу призначено до
розгляду (а.с.44).

Позивач - ОСОБА_1, в судові засіданні не
з'явилася, але згідно поданої до суду
заяви, заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
провести судове засідання без її
участі (а.с.56).

Відповідач - ОСОБА_2, в судові засідання
не з'явився, але подав до суду заяву,
якою повідомив, що отримав у борг гроші
у ОСОБА_1 в сумі 100 000 грн. та зобов'язався
повернути їх до 07.07.2014 року. Між тим, у
зв'язку із певними обставинами у ОСОБА_2
немає можливості повернути борг ОСОБА_1
згідно договору позики. У
відповідності до п.7 договору позики,
якщо ОСОБА_2 не може повернути борг, то
передає ОСОБА_1 у власність 59/100 частин
будівлі по АДРЕСА_3. У зв'язку з цим
ОСОБА_2 не заперечує проти позову
ОСОБА_1 та просить судове засідання
провести без його участі (а.с.58).

Враховуючи викладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності сторін та їх
представників, на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики та визнання права
власності.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
07.12.2013 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та
ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено
договір позики (а.с.6), відповідно до п.1
якого Позикодавець передає у власність
Позичальника грошові кошти в сумі 100 000
грн., а Позичальник приймає грошові
кошти в сумі 100 000 грн. і зобов'язується
повернути Позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів до 07.07.2014 року в порядку
встановленому цим договором.

Позика за цим договором є
безпроцентною (п.2 Договору).

Згідно із п.6 Договору, позика
вважається повернутою в момент
передання Позикодавцю суми позики в
повному обсязі. Наявність у
Позикодавця примірника цього договору
після спливу терміну повернення
позики, є свідченням прострочення
виконання Позичальником свого
зобов'язання.

Сторони домовились, що у разі, якщо
Позичальник своєчасно не поверне суму
позики, Позичальник передає у
власність Позикодавця 59/100 часток
будівлі під АДРЕСА_3, що складається в
цілому з: будівлі літ. «А», загальною
площею 694,0 кв.м., що розташовані на
земельній ділянці площею 410 кв.м. Ці 59/100
часток будівлі складаються з: 4 -
сходинна клітина, 11 - зал, 12 - фенний зал,
13 - коридор, 14 - підсобне приміщення, 15 -
мийка, 16 - сходинна клітина, 21 - сходинна
клітина, 22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет (п.7 Договору).

Відповідно до п.8 Договору, цей договір
вважається укладеним з моменту
передачі Позикодавцем суми позики
Позичальнику. Сторони свідчать, що
Позикодавець 07.12.2013 року, до підписання
цього договору, передав грошові кошти в
сумі 100 000 грн. Позичальнику, а
Позичальник прийняв від Позикодавця 100
000 грн. Своїм підписом під цим договором
сторони підтверджують факт передачі
грошових коштів.

Договір позики від 07.12.2013 року
підписаний обома сторонами - ОСОБА_1, як
Позикодавцем, та ОСОБА_2, як
Позичальником.

Підписання сторонами Договору позики
від 07.12.2013 року свідчить про виконання
ОСОБА_1 своїх обов'язків в повному
обсязі, а саме передачу у власність
ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 100 000 грн.

Крім того, відповідно до розписки від
07.12.2013 року, що виконана рукописом,
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі
100 000 грн. та зобов'язується їх повернути
до 07.07.2014 року.

В свою чергу, ОСОБА_2 в порушення умов
Договору позики від 07.12.2013 року та
написаної 07.12.2014 року власноруч і без
примушення розписки, у передбачений
договором та розпискою строк (до 07.07.2014
року) грошові кошти в сумі 100 000 грн.
ОСОБА_1 не повернув, чого не зробив і по
теперішній час.

Крім того, в порушення п.7 Договору
позики від 07.12.2013 року, ОСОБА_2 не
передано у власність ОСОБА_1 і 59/100
частин будівлі по АДРЕСА_3.

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним
позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вищезазначено, між сторонами
виникли правовідносини, що витікають з
договору позики, які регулюються
нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК
України).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_2 в порушення зазначених вище
норм чинного законодавства, умов
Договору позики від 07.12.2013 року та
написаної 07.12.2014 року власноруч і без
примушення розписки, не повернув
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100 000 до
сих пір.

На вимогу суду ОСОБА_1 було
представлено для огляду оригінал
Договору позики від 07.12.2013 року та
оригінал розписки від 07.12.2013 року, які,
по-перше, повністю відповідають їх
копіям, наявним в матеріалах справи, а,
по-друге, свідчать про той факт, що
ОСОБА_2 дійсно позичені гроші ОСОБА_1 не
повернув.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вищезазначено, відповідно до п.7
Договору позики від 07.12.2013 року, сторони
домовились, що у разі, якщо Позичальник
своєчасно не поверне суму позики,
Позичальник передає у власність
Позикодавця 59/100 часток будівлі під
АДРЕСА_3, що складається в цілому з:
будівлі літ. «А», загальною площею 694,0
кв.м., що розташовані на земельній
ділянці площею 410 кв.м. Ці 59/100 часток
будівлі складаються з: 4 - сходинна
клітина, 11 - зал, 12 - фенний зал, 13 -
коридор, 14 - підсобне приміщення, 15 -
мийка, 16 - сходинна клітина, 21 - сходинна
клітина, 22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет.

Вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2
на праві приватної власності, що
підтверджується:

- виданим 26.02.1999 року державним
нотаріусом Вахненко В.О. свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом,
спадкова справа № 66/99, реєстровий № 3-683
(а.с.35-36) та складеним 20.11.2005 року КП
«Б-Дністровське БТІ» технічним
паспортом на будівлю літ. «А»,
інвентаризаційна справа № 5335,
реєстровий № 1-43 (а.с.24-34);

- складеним 29.11.2006 року КП
«Б-Дністровське БТІ» технічним
паспортом на будівлю, інвентаризаційна
справа № 5335, реєстровий № 1-466 (а.с.15-20),
укладеним 20.12.2006 року між ТОВ «Наш дім»
та ОСОБА_2 договором купівлі-продажу
частини будівлі, реєстровий № 6262 (а.с.21),
наданим 20.12.2006 року приватним
нотаріусом ОСОБА_4 витягом № 3345278 про
реєстрацію в Державному реєстрі
правочинів (а.с.22) та наданим 24.03.2007 року
КП «Б-Дністровське БТІ» витягом №14003223
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (а.с.23);

- складеним 19.11.2007 року КП
«Б-Дністровське БТІ» технічним
паспортом на громадський будинок,
інвентаризаційна справа № 5335,
реєстровий № 466 (а.с.8-11), укладеним 11.10.2007
року між КП «Радуга» та ОСОБА_2
договором купівлі-продажу, реєстровий
№ 4141 (а.с.12), наданим 11.10.2007 року
приватним нотаріусом ОСОБА_5 витягом №
4760533 про реєстрацію в Державному
реєстрі правочинів (а.с.13) та наданим
19.11.2007 року КП «Б-Дністровське БТІ»
витягом № 16705591 про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.14).

Крім того, вказане нерухоме майно, що
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності, розташоване на земельній
ділянці, що знаходиться в користуванні
ОСОБА_2 на підставі укладеного 04.07.2007
року між Б-Дністровською міською радою
та ОСОБА_2 Договору на право ідеальної
частки в користуванні земельною
ділянкою, реєстровий № 08/2007 (а.с.37-40).

Статтею 600 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється за згодою сторін
внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюється сторонами.

Умовами Договору позики від 07.12.2013 року,
а саме пунктом 7 сторонами, у
відповідності до ст.600 ЦК України,
обумовлено, що замість виконання
зобов'язання, тобто повернення суми
грошових коштів переданих ОСОБА_1
ОСОБА_2, та які встановлюють його зміст,
ОСОБА_2 виконує інші дії, а саме передає
нерухоме майно ОСОБА_1

За приписами статті 182 Цивільного
кодексу України право власності на
нерухоме майно, перехід та припинення
підлягають державній реєстрації, яка є
публічною й здійснюється відповідним
державним органом.

В свою чергу, відповідний державний
орган у своїй діяльності під час
державної реєстрації прав на об'єкт
нерухомості керується положеннями
Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Проте, вказаним Законом не передбачено
порядку проведення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, яке передано у якості
відступного.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1, у
відповідності до вищезазначених
положень Договору позики від 07.12.2013
року та норм чинного законодавства, має
право на передачу їй від ОСОБА_2 у
вигляді відступного замість
повернення боргу майна, а саме 59/100
часток будівлі під АДРЕСА_3 та визнання
за ОСОБА_1 права власності на вказане
майно.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи
рівність сторін перед судом, суд не
вбачає ніяких порушень цивільних прав
відповідача - ОСОБА_2, у разі
задоволення таких позовних вимог
ОСОБА_1

Відповідно до ст.6 Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного
процесуального кодексу України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Кожна сторона повинна довести
ті обставин, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 6
цього Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування
(ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні (ст.213
ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики та
визнання права власності, у зв'язку з
чим такий позов підлягає задоволенню.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача також
підлягають стягненню судові витрати за
розгляд позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 509, 510, 525, 526, 530, 600,
612, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 157, 169, 174, 197,
208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики та
визнання права власності -
задовольнити.

Передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67701,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) у вигляді відступного майно, а
саме: 59/100 часток будівлі під АДРЕСА_3, що
складається в цілому з: будівлі літ.
«А», загальною площею 694,0 кв.м., що
розташовані на земельній ділянці
площею 410 кв.м. Ці 59/100 часток будівлі
складаються з: 4 - сходинна клітина, 11 -
зал, 12 - фенний зал, 13 - коридор, 14 -
підсобне приміщення, 15 - мийка, 16 -
сходинна клітина, 21 - сходинна клітина,
22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет, замість повернення боргу.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67701,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) право власності на 59/100 часток
будівлі під АДРЕСА_3, що складається в
цілому з: будівлі літ. «А», загальною
площею 694,0 кв.м., що розташовані на
земельній ділянці площею 410 кв.м. Ці 59/100
часток будівлі складаються з: 4 -
сходинна клітина, 11 - зал, 12 - фенний зал,
13 - коридор, 14 - підсобне приміщення, 15 -
мийка, 16 - сходинна клітина, 21 - сходинна
клітина, 22 - коридор, 23 - приймальня, 24 -
бухгалтерія, 30 - магазин, 31 -
торгівельний зал, 34 - торгівельний зал,
35 - кабінет, 36 - сходинна клітина, 41 -
склад, 42 - коридор, 43 - коридор, 44 -
санвузол, 45 - туалет, 46 - столова, 47 -
кабінет.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (67700,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(67701, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) сплачений судовий збір за
розгляд позовної заяви в сумі 244 (двісті
сорок чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко