Справа № 369/9390/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним про визнання договору
поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на
те, що 17.03.2008 ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2
уклали кредитний договір № 700004589.ЗАТ
«Альфа-Банк», 19.08.2009 було перейменовано
ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк».

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши позичальнику
відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 17 541, 75
дол. США.

У порушення умов договору, позичальник
свої зобов'язання належним чином не
виконав, в результаті чого станом на
18.07.2014 має прострочену заборгованість
за кредитом - 6711, 71 дол. США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 78185, 42
грн., за відсотками - 267, 50 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 3116,14 грн.

В забезпечення виконання зобов»язань
позичальника, яким є ОСОБА_2, 17.03.2008
сторони уклали договір поруки,
відповідно до умов якого відповідач як
поручитель поручається за виконання
позичальником обов'язків.

На виконання умов договору
позичальнику та поручителю була
направлена вимога про досудове
врегулювання спору, але на дату подання
позовної заяви вимога не виконана.

Тому просив стягнути з відповідачки 83
322, 80 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав.

Відповідач та її представник позов не
визнали та заявили зустрічний
,посилаючись на те, що 29.09.2011 був
укладений договір про внесення змін і
доповнень № 1 до кредитного договору
(Договір № 1). Договором № 1 були внесені
зміни до умов кредитного договору щодо
строку повернення кредиту, а саме:
18.03.2018 .

17.03.2008 між сторонами в якості
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору, був укладений
договір поруки.

29.09.2011 укладений договір про внесення
змін і доповнень № 1 до договору поруки.
Зміни були внесені у зв'язку із
встановленням нового строку погашення
кредиту, а саме: 18.03.2018.

Позивач у розрахунку заборгованості по
кредитному договору зазначив розмір
відсоткової ставки за користуванням
кредитом позичальнику - 16% річних з
01.09.2008, а умова кредитного договору
передбачає відсоткову ставка у розмірі
- 13,5 %. В додатку № 1 договору про
внесення змін і доповнень № 1 до
кредитного договору зазначено розмір
відсоткової ставки - 16 % річних та
період дії такої відсоткової ставки з
01.09.2008 по 18.03.2018.

Під час укладення кредитного договору
між сторонами було визначено умову
кредитного договору, а точніше у п. 2.2
кредитного договору, розмір процентної
ставки - 13,5 % річних.

Відповідно до п. 11.2 Розділу № 2
«Загальні умови кредитування фізичних
осіб> кредитного договору договір може
бути змінений або розірваний тільки за
взаємною згодою сторін крім випадків,
передбачених договором або
законодавством України правочин про
його зміну або розірвання повинен бути
вчинений у письмовій формі та
скріплений печаткою банку.

Сторонами не були внесені письмові
зміни, як того вимагає пункт кредитного
договору.

Зміна позивачем розміру процентної
ставки є односторонньою зміною умов
кредитного договору. При цьому її, як
поручителя, не попереджено про зміну
процентної ставки по кредитному
договору.

П. 6.2 Розділу № 2 «Загальні умови
кредитувань; фізичних осіб» до
кредитного договору, передбачено
порядок зміни процентної ставки по
кредитному договору, зокрема, банк
повідомляє позичальника за 7 днів до
моменту настання таких змін шляхом
направлення рекомендованого листа на
адресу позичальника зазначену в
Розділі І до Договору. У зв'язку зі
зміною процентної ставки в разі
настання події, незалежної від волі
сторін, позичальник надає свою згоду на
внесення змін додатку № 1 до договору
та викладення додатку № 1 в новій
редакції.

Жодних листів від позивача щодо зміни
процентної ставки в бік збільшення на
адресу позичальника не надходило.

Позивачем неправомірно у додатку № 1 до
договору про внесення змін і доповнень
№ 1 до кредитного договору від 29.09.2011,
зазначено розмір відсоткової ставки - 16
% річних, при цьому зміни до кредитного
договору у зв'язку із зміною істотних
умов, внесені не були.

Пунктом 6.4 договору поруки передбачено,
що у разі збільшення обсягу
відповідальності боржника за основним
договором передбачена цим договром
порука діє тільки у випадку, якщо
поручитель надасть свою згоду на таке
збільшення.

Тому просила визнати договір поруки №
700004589-П від 17.03.2008, який укладений між
нею та ПАТ «Альфа-Банк», припиненим
відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного
кодексу України у зв'язку із зміною
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя. Судові
витрати по розгляду справи покласти на
банк.

Представник позивача зустрічний
позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_2 позов ПАТ
«Альфа-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
не визнав, проти зустрічного не
заперечував.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові ПАТ
«Альфа-Банк» відмовляє, зустрічний
позов задовольняє з наступних
підстав:

Судом встановлено, що 17.03.2008 Закрите
акціонерне товариство "Альфа-Банк" та
ОСОБА_2 уклали кредитний договір №
700004589.

Закритим акціонерним товариством
«Альфа-Банк», 19.08.2009, було приведено у
відповідність до Закону України «Про
акціонерні товариства» назву
організаційно-правової форми, шляхом
перейменування Закритого акціонерного
товариства «Альфа-Банк» в Публічне
акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Відповідно до умов договору, позивач
зобов'язується надати позичальникові
кредит у сумі 17 541,75 дол. США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши позичальнику ОСОБА_2
кредит у сумі 17 541,75 дол.. США, який у
порушення умов договору, зобов'язання
належним чином не виконав, в результаті
чого станом на 18.07.2014 має
заборгованість за кредитом - 6711,71 дол.
США, що за курсом НБУ на дату розрахунку
складає - 78185,42 грн., за відсотками - 267,50
дол. США, що за офіційним курсом НБУ на
дату розрахунку складає - 3116,14 грн.

В забезпечення виконання зобовязань ,
що випливають з основного договору,
відповідно до ст. 553 ЦК України, 17.03.2008
сторони уклали договір поруки № 700004589
-П, відповідно до умов якого поручитель
поручається за виконання
позичальником обов'язків, що виникли на
підставі основного договору або можуть
виникнути на підставі нього у
майбутньому.

Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу
України позичальник і поручитель
несуть солідарну відповідальність за
невиконання зобов'язань за договором, а
тому банк має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників (позичальника /
поручителів) разом, так і будь-кого з
них окремо.

Але як встановлено судом відповідно до
кредитного договору процентна ставка
за користування кредитом встановлена у
розмірі 13,5 % відсотків річних (п. 2.2
кредитного договору).

29.09.2011 був укладений договір про
внесення змін і доповнень № 1 до
кредитного договору . Договором № 1
були внесені зміни до умов кредитного
договору щодо строку повернення
кредиту, а саме: 18 березня 2018 року.

17.03.2008 між позивачем та відповідачем, в
якості забезпечення виконання
зобов'язань по кредитному договору, був
укладений договір поруки № 7000045 89-П.

29.09.2011 між сторонами був укладений
договір про внесення змін і доповнень
№ 1 до договору поруки. Вказані зміни
були внесені у зв'язку із встановленням
нового строку погашення кредиту, а
саме: 18 березня 2018 року.

Позивач у розрахунку заборгованості по
кредитному договору зазначив розмір
відсоткової ставки за користуванням
кредитом позичальнику - 16% річних з
01.09.2008, хоча умова кредитного договору
передбачає відсоткову ставка у розмірі
- 13,5 %.

В додатку № 1 договору про внесення
змін і доповнень № 1 до кредитного
договору зазначено розмір відсоткової
ставки - 16 % річних та період дії такої
відсоткової ставки з 01.09.2008 по 18.03.2018.

Відповідно до ст. ст.626 та 627 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні договору з врахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства та звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, під час укладення кредитного
договору між сторонами було визначено
умову кредитного договору, а саме у п. 2.2
кредитного договору, розмір процентної
ставки - 13,5 % річних.

Відповідно до п. 11.2 Розділу № 2
«Загальні умови кредитування фізичних
осіб» до кредитного договору договір
може бути змінений або розірваний
тільки за взаємною згодою сторін крім
випадків, передбачених договором або
законодавством України. Правочин про
його зміну або розірвання повинен бути
вчинений у письмовій формі та
скріплений печаткою банку.

Позичальником та позивачем не були
внесені письмові зміни, як того вимагає
пункт кредитного договору 2.2 щодо
зміни процентної ставки.

Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами укладеного
сторонами кредитного договору,
зокрема, є відсоткова ставка договору.

Зміна позивачем розміру процентної
ставки є односторонньою зміною умов
кредитного договору, що порушує
передбачений законодавством та
договором внесення змін до договору.
Відповідачку, як поручителя ніхто не
попереджав про зміну процентної ставки
по кредитному договору, що не
оспорювалося в судовому засіданні.

Також згідно п. 6.2 Розділу № 2 «Загальні
умови кредитувань фізичних осіб» до
кредитного договору, передбачено
порядок зміни процентної ставки по .
кредитному договору, зокрема, банк
повідомляє позичальника за 7 днів до
моменту настання таких змін шляхом
направлення рекомендованого листа на
адресу позичальника зазначену в
Розділі І до договору. У зв'язку зі
зміною процентної ставки в разі
настання події, незалежної від волі
сторін, позичальник надає свою згоду на
внесення змін додатку № 1 до договору
та викладення додатку № 1 в новій
редакції. Сторони погоджують, що
оновлений додаток 1 набуває чинності з
дати зміни розміру процентні ставки.

Але листів, від позивача щодо зміни
процентної ставки в бік збільшення на
адресу відповідачки не надходило.

В додаток № 1 договору про внесення
змін і доповнень № 1 до кредитного
договору, зазначено розмір
відсоткової ставки - 16 % річних та
період дії такої відсоткової ставки
підписано сторонами 29.09.2011.

Закон України від 12.12.2008 «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо заборони банкам змінювати
умови договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» набрав чинності 10.01.2009.
Вказаним законом передбачено, що
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку. Умова договору щодо права
банку змінювати розмір процентів в
одностронньому порядку є нікчемною.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляд; цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів, що виникають із
кредитних правовідносин передбачено,
що при вирішенні спорів щодо
правомірності підвищення процентної
ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у
зв'язку з прийняттям Закону України від
12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку", яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із
закріпленого Конституцією України
принципу незворотності дії в часі
законів та інших нормативно-правових
актів (частина перша статті 58), всі
рішення банку в будь-якій формі
(постанова, рішення, інформаційний
лист) щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року
(Рішення Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів).

Таким чином позивачем неправомірно у
додатку № 1 до договору про внесення
змін і доповнень № 1 до кредитного
договору від 29.09.2011, зазначено розмір
відсоткової ставки - 16 % річних, при
цьому зміни до кредитного договору у
зв'язку із зміною істотних умов,
внесені не були.

Згідно ст.. 533 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно ст.. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 6.4 договору поруки передбачено,
що у разі збільшення обсягу
відповідальності боржника за основним
договором передбачена цим договором
порука діє тільки у випадку, якщо
поручитель надасть свою згоду на таке
збільшення.

Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається (ч. 1 ст.654 ЦК України).

Відповідач , як поручитель у спосіб,
передбачений Цивільним кодексом
України, згоди на збільшення своєї
власної відповідальності по
кредитному договору не давала.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з правовими позиціями
Верховного Суду України у цивільній
справі від 21 листопада 2012 року № 6-97цс13
та цивільній справі від 25 вересня 2013
року № 6-53цс14 щодо припинення поруки
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки; встановлення нових умов
щодо порядку зміни процентної ставки в
бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в
яких беруть участь поручителі,
збільшення кредитної процентної
ставки навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови в договорі поруки, не
дає підстав для покладення на
останнього відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
позичальником своїх зобов'язань перед
банком і тягне припинення поруки.
Внесення без згоди поручителя змін до
кредитного договору про зміну
зобов'язання, забезпеченого порукою,
зокрема збільшення процентної ставки,
що призвело до збільшення обсягу
відповідальності як боржника, так і
поручителя, є підставою для визнання
поруки такою, що припинена.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
обґрунтованість та доведеність вимог
відповідачки , оскільки вони
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України, натомість представник
позивача не довів тих обставин на які
посилався як на підставу позовних
вимог, не надав докази в обґрунтування
своїх вимог, не спростував тих
обставин на які посилалися відповідач
та представник її в обґрунтування
своїх вимог за зустрічним позовом , та
заперечень, що є його обов»язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.. 10 ЦПК України . При
цьому суд створив всі умови для
змагального процесу , роз»яснював
представнику позивача його права та
обов»язки.

За правилами ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на позивача ПАТ
«Альфа-Банк» .

Враховуючи наведене на підставі ст.ст.
509, 526, 549, 550, 554, 559, 1049, 1054 України, ст. ст. 10,
11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір поруки № 700004589-П від
17.03.2008, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ
«Альфа-Банк» припиненим.

Стягнути з ПАТ «Альфа Банк» на користь
ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: