Справа № 202/1699/14-ц
Провадження № 2/202/5990/2014
24 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретареві: Гармаш К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 14.07.2006 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 2 516, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2008 року.
У порушення умов договору відповідач - ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Станом на 22.10.2013 року за відповідачем - ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 919 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 2 370 грн. 69 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 410 грн. 06 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 18 095 грн. 24 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1 543 грн. 80 коп.
Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем - ПАТ «А-Банк».
Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителів залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 919 грн. 79 коп.; стягнути солідарно з відповідачів 10 000 грн.; стягнути з відповідача - ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 14 липня 2006 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві - ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 2 516,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2008 року (а. с. 8-10).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором станом на 22.10.2013 року сума боргу становить 32 919 грн. 79 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 2 370 грн. 69 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 410 грн. 06 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 18 095 грн. 24 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 1 543 грн. 80 коп. (а. с. 5).
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не наведено обґрунтований розрахунок заборгованості щодо неустойки (пені), а також суд приймає до уваги всі обставини справи в їх сукупності, а саме явна невідповідність наслідків порушення зобов'язання, принципи розумності та справедливості, вважає можливим відмовити у стягненні неустойки (пені) з відповідача ОСОБА_1
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем - ОСОБА_1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "А-Банк" укладено договір поруки, яким зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. (а. с. 6).
Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до п. 8 договору поруки, який був укладений між позивачем та ПАТ "А-Банк", договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.
Умова договору про його дію до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором не може розглядатися, як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Кредитно-заставним договором укладеним між позивачем та ОСОБА_1 визначено, кінцевий термін повернення коштів, а саме - 14.07.2008 року. Отже, у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів щодо повернення кредиту, починаючи з 04 липня 2008 року, протягом наступних шести місяців. Крім того, договір поруки, який був укладений між позивачем та ПАТ «А-Банк» - 20 жовтня 2010 року, тобто після кінцевого терміну виконання зобов'язання за кредитно-заставним договором.
Оскільки, банком не було пред'явлено вимоги до поручителя про виконання зобов'язань за договором поруки, протягом встановленого законом строку, то відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання суми боргу за кредитним договором від відповідача - ОСОБА_1 є доведеним, але право вимоги до поручителів не підлягає захисту, у зв'язку із пропуском позивача строку звернення до суду, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 329 грн. 20 коп. (а. с. 16), тому судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в частині задоволеної вимоги. Оскільки позивачем необґрунтовано вимогу щодо стягнення з відповідача - ОСОБА_1 витрат на юридичну допомогу в розмірі 3 200 грн., у її задоволенні необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 553, 559, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 5-8, 10, 58-62, 88, 212, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Врешті позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П.Мороз