У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Журавель
В.І., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним,
визнання права власності на Ѕ частини
майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання добросовісним
набувачем, стягнення компенсації
вартості Ѕ частини майна за касаційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вищевказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
період шлюбу з ОСОБА_5 ними придбаний
автомобіль ВАЗ-21053 та 11 жовтня 2004 року,
від імені ОСОБА_5, був укладений договір
№ 72 про часткову участь у будівництві
житла з товариством з обмеженою
відповідальністю «Адмірал-Будінвест»
на будівництво однокімнатної квартири.
Кошти за квартиру були сплачені
спільно. 4 грудня 2008 року відповідачка
за договором купівлі-продажу, без його
згоди, продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Позивач просив визнати за ним право
власності на Ѕ частку автомобіля
ВАЗ-21053 та стягнути з ОСОБА_5 на його
користь компенсацію Ѕ вартості
квартири АДРЕСА_1 у розмірі 195 000
гривень.

У березні 2007 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом про поділ
майна подружжя, посилаючись на те, що
спірну квартиру вона придбала за
особисті кошти, які були отримані нею в
борг та від продажу земельної ділянки в
с. Алтестово.

У грудні 2010 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання його добросовісним
набувачем квартири АДРЕСА_1 та стягнути
з відповідачів на його користь
вартість Ѕ частини спірної квартири.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси
від 14 березня 2011 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину автомобіля ВАЗ-21053, державний
номер НОМЕР_1, 1999 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 195
тис. грн., що дорівнює вартості Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без
розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_6 добросовісним
набувачем квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2013 року заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 14 березня 2011 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 4 грудня 2008 року
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за
реєстровим № 2414.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ
частину автомобіля ВАЗ-21053,
державний номер НОМЕР_1, 1999 року
випуску.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 26 грудня 2013 року виправлено
описку в третьому рядку сьомого абзацу
резолютивної частини рішення
апеляційного суду від 24 жовтня 2013 року,
правильно зазначивши замість «ОСОБА_4»
- «ОСОБА_5».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
розгляд.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Скасовуючи заочне рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд з
урахуванням вимог ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 369, п.
3 ч. 1 ст. 388 ЦК України виходив з того, що
ОСОБА_5 не мала права відчужувати
спірну квартиру без згоди ОСОБА_4, а
тому дійшов обґрунтованого висновку
про наявність правових підстав для
визнання недійсним спірного правочину,
визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 права
власності по Ѕ частині квартири та
автомобіля, а також відмову у
задоволенні вимог про визнання ОСОБА_6
добросовісним набувачем та стягнення
компенсації вартості Ѕ частини
нерухомого майна, оскільки спірна
квартира вибула з володіння ОСОБА_4
поза його волею, як власника, та договір
купівлі-продажу спірної квартири є
недійсним.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи апеляційним судом
допущено порушення норм матеріального
або процесуального права, які
передбачені ст.ст. 338 - 341
ЦПК України як підстави для скасування
рішень, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко