Золотоніський міськрайонний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4440/14-ц

номер провадження 2/695/1502/14

27 листопада 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський
міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючого судді
О.І. Чирви

при секретарі
Л.М. Остроглазовій

розглянувши в судовому
засіданні в залі суду в м. Золотоноша
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Дмитрівської сільської ради, третя
особа - управління Держземагенства в
Золотоніському районі про визнання
Держаного акту на право приватної
власності на землю недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовною заявою до
Дмитрівської сільської ради, третя
особа - управління Держземагенства в
Золотоніському районі про визнання
Держаного акту на право приватної
власності на землю недійсним.

Свій позов мотивує тим, що 30.05.1997 року
він придбав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок
з надвірними будівлями, що
розташований в с. Дмитрівка,
Золотоніського району, Черкаської
області, який належав їм на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (після смерті ОСОБА_4). Даний
договір купівлі-продажу був
посвідчений нотаріусом Золотоніської
державної нотаріальної контори
Гавриленко Н.П. та зареєстрований в БТІ.
У вищезазначеному договорі було
зазначено, що будівлі розміщені на
земельній ділянці, що належить
виконкому Дмитрівської сільської ради.
Таким чином, земельна ділянка під
будинком та господарськими будівлями
на час купівлі-продажу приватизована
не була. Позивач вищевказаним будинком
володів та користувався та в 2014 році
вирішив продати, проте під час
звернення в реєстраційну службу для
реєстрації права власності на будинок
йому повідомили, що потрібно надати
довідку проте, що земельна ділянка не
приватизована. ОСОБА_1 звернувшись до
управління Держземагенства та
Дмитріської сільської раді дізнався,
що 06.04.1998 року Дмитрівською с/р на
земельну ділянку під житловим будинком
було зареєстровано Державний акт на
право приватної власності на землю на
ім»я ОСОБА_4. Таким чином позивач не має
можливості належним чином
зареєструвати своє право власності на
будинок з надвірними будівлями,
придбаний ним на підставі договору
купівлі-продажу. Тому, ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом для
захисту своїх законних прав та
інтересів.

Позивач в судове засідання не з»явився,
але надав суду заяву в якій просив
розгляд справи провести у його
відсутність, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задоволити.

Представник Дмитрівської сілької ради
в судове засідання не з»явився, але
надав суду заяву в якій просив розгляд
справи провести у його відсутність.

Представник третьої особи також в
судове засідання не з"явився, але надав
суду заяву в якій просив розгляд справи
провести у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення та доводи
сторін, всебічно, повно та об»єктивно
з»ясувавши обставини справи та
перевіривши їх зібраними доказами в
справі, встановив наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України
права та свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Стаття 124 Конституції України
передбачає, що правосуддя в України
здійснюється виключно судами.
Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до договору
купівлі-продажу житлового будинку від
30.05.1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а
ОСОБА_1 купив будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в с.
Дмитрівка, Золотоністького району,
Черкаської області. прийняти у дарунок
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

Згідно копії запису акту про смерть № 30
від 30.08.1994 року ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії Державного акту на право
власності на землю серія ЧР 5-10 від
06.04.1998 року вбачається, що ОСОБА_4
передана у приватну власність земельна
ділянка площею 0,437 га, що розташована на
території с. Дмитрівка.

Відповідно довідки № 355 від 27.11.2014 року
виданої виконкомом Дмитрівської
сільської ради земельна ділянка площею
0,437 га числиться за ОСОБА_4, яка померла
в 1994 році.

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що Державний акт на право
власності на землю серія ЧР 5-10 було
видано вже після смерті ОСОБА_4.

Згідно ст. 86 ЦК України (1963 року) Право
власності - це врегульовані законом
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розапорядження майном.
Відносини власності регулюються
Законом України «Про власність», цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно норм законодавства, що діяли на
час смерті ОСОБА_4 та реєстрації на її
ім»я Державного акту про право
приватної власності на землю,
вбачається, що одержати у власність
земельну ділянку для ведення
особистого підсобного господарства
могла фізична особа, яка має
правоздатність. Оскільки
правоздатність ОСОБА_4 з дня її смерті
припинилася, вона не могла отримати в
приватну власність земельну ділянку.
Як наслідок незважаючи на те, що
рішення про передачу земельної
ділянки ОСОБА_4 було прийнято що до її
смерті, після дня її смерті Державний
акт на землю не міг бути зареєстрований
на дану особу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обгрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, які мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено,
що під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що є в
наявності обставини, з якими закон
пов"язує визнання Державного акту
недійсною і настання певних юридичних
наслідків, а отже суд приходить до
висновку про доведеність та
обгрунтованість позову та виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості вважає за необхідне
позовні вимоги задоволити в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст.61, 213-215 ЦПК України ,
ст. 4, 9, 86 ЦК України (1963 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської
ради, третя особа - управління
Держземагенства в Золотоніському
районі про визнання Держаного акту на
право приватної власності на землю
недійсним - задоволити.

Визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю
серія ЧР 5-10 від 06 квітня 1998 року
Дмитрівською сільською радою на ім»я
ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської
області через Золотоніський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя:
О.І. Чирва