У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана
Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і
Мацунича М.В.,

при секретарі: Голінко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на заочне рішення Свалявського
районного суду від 20 листопада 2013 р. за
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про зміну кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися у суд із
позовом до публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (надалі - Банк)
у серпні 2013 р.

Просили змінити укладений між ОСОБА_2
та акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
кредитний договір № 0 від 21.11.06 р.,
доповнивши розділ 9 «Особливі умови
договору» пунктом 9.2-а наступного
змісту: «у випадку істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, Банк зобов'язаний
здійснити реструктуризацію боргу
Позичальника шляхом:

1) зміни механізму нарахування
відсотків таким чином, щоб частина
щомісячних платежів із обслуговування
кредиту не перевищувала 35 % сукупного
місячного доходу сім`ї;

2) зобов'язання ОСОБА_2 у розмірі
залишку кредиту на момент
реструктуризації виражаються у
гривнях за курсом, що діяв на момент
отримання кредиту;

3) звільнення ОСОБА_2 від сплати
будь-яких штрафних санкцій за
несвоєчасне виконання умов кредитного
договору, що виникли до дати
реструктуризації.

У разі, якщо ОСОБА_2 у повному обсязі та
своєчасно виконує зобов'язання за
кредитним договором протягом трьох
років із дня реструктуризації боргу,
Банк щорічно зменшує на 0,5% суми
основного непогашеного боргу протягом
наступних п'яти років із віднесенням
зазначеної суми до складу витрат Банку.

На обґрунтування зазначали, що 21.11.06 р.
ОСОБА_2 уклав із акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» кредитний договір №
0 на суму 150000,00 доларів США з
кінцевим терміном погашення - 21.11.21 р., і
договір іпотеки в забезпечення
виконання грошового зобов'язання.

08.12.11 р. публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» уклало із УкрСиббанком
договір купівлі-продажу права вимоги
за зобов'язаннями, які виникли на
підставі вказаних договорів, і стало
процесуальним правонаступником.

Починаючи з другої половини 2008 р.,
виконання грошових зобов'язань
призвело до істотного подорожчання
отриманого кредиту за рахунок значного
зростання/коливання курсу іноземної
валюти (долара США) по відношенню до
гривні. На момент укладення кредитного
договору ОСОБА_2 виходив із того, що
таке суттєве погіршення його
фінансового стану та
платоспроможності з настанням
фінансової кризи не відбудеться. Має на
утриманні двох неповнолітніх дітей.
Сплачувати таку велику суму боргу для
нього дуже складно, а розмір
заборгованості щоденно зростає.
Неодноразово звертався до голови ради
Банку з пропозиціями реструктуризації
кредитного боргу, на умовах
передбачених законодавством, однак
позитивного вирішення не досягнуто.

Заочним рішенням Свалявського
районного суду від 20.11.13 р. у позові
відмовлено (а.с.90-91).

Апелянти просять скасувати заочне
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Доводять про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Указують, що
сплачувати велику суму боргу дуже
складно.

Суд першої інстанції виходив із
необґрунтованості позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Тобто,
отримуючи кредит позичальник
зобов'язується повернути суму кредиту,
а також сплатити проценти в розмірі та
на умовах, передбаченими кредитним
договором.

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема, свобода
договору, яка полягає у визнанні за
суб'єктом цивільного права можливості
укладати договори (або утримуватись
від укладення договорів) і визначати
їхній зміст на свій розсуд згідно з
досягнутою із контрагентом
домовленістю.

Установлено, що 21.11.06 р. ОСОБА_2 уклав із
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» кредитний договір
№ 0 на суму 150000,00 доларів США з
кінцевим терміном погашення - 21.11.21 р., і
договір іпотеки у забезпечення
виконання грошового зобов'язання. Банк
на підставі договору купівлі-продажу
прав вимоги за зобов'язаннями, які
виникли на підставі цих договорів, став
процесуальним правонаступником ПАТ
«УкрСиббанк».

При укладенні кредитного договору
сторони досягли згоди з усіх істотних
умов, на час укладання договору обидві
сторони володіли необхідним обсягом
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасників було вільним і відповідало
їхній внутрішній волі, а прийнявши
грошові кошти у відповідача, ОСОБА_2
погодився із умовами договору.

За правилами ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законів України з метою
подолання негативних наслідків
фінансової кризи» встановлено право, а
не обов'язок комерційних банків
проводити за погодженням із
позичальниками реструктуризацію
заборгованості за кредитами
позичальників-фізичних осіб.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2
неодноразово звертався до Банку із
пропозиціями зміни умов кредитного
договору. Банк же пропонував йому зміни
на умовах кредитування, визначених
Банком, однак Позичальник на них не
пристав (а.с.27-43).

Вимагаючи змін умов договору на
підставі ст. 652 ЦК України, позивач
зобов'язаний був довести ті обставини,
на які він послався як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України (ст.
60 ЦПК України).

Однак, ОСОБА_2 не довів наявності всіх
умов, необхідних для зміни кредитного
договору в зв'язку з істотною зміною
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, а відсутність у
боржника необхідних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Таким чином, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

2. Заочне рішення Свалявського
районного суду від 20 листопада 2013 р.
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: