Справа № 462/3841/11
Головуючий у 1 інстанції: Бориславський
Провадження № 22-ц/783/414/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Куцика І.Б.,

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
правонаступником якої є ОСОБА_3 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 24 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за
участю третіх осіб - Львівської міської
ради, відділу Держземагенства у м.
Львові, Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради
«БТІ та ЕО» про поділ в натурі
житлового будинку, припинення права
спільної часткової власності,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 24 квітня 2013 року
позовну заяву ОСОБА_2 з урахуванням
заявлених позовних вимог від 19.04.2013року
в порядку ст. 31 ЦПК України задоволено
частково.

Суд поділив в натурі житловий будинок
АДРЕСА_1 між співвласниками відповідно
до часток у праві власності та
встановленого між ними порядку
користування житловим будинком
(Таблиця №6), до Висновку експертизи №
020/12 від 28 травня 2012 року з урахування
доповнень до висновку.

Суд виділив у власність ОСОБА_2 в натурі
5/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1,
яку складають приміщення, що у
Технічному паспорті від 19 січня 2010 року
на жилий будинок індивідуального
житлового фонду АДРЕСА_1
(Інвентаризаційна справа № 203),
виданому Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», позначені як:
тамбур літ. а-1, позначений 1-7, площею 4,4
кв.м.; 1-1 коридор, площею 2,5 кв.м.; 1-3
житлова кімната, площею 16,5 кв.м. з
врахуванням площі під піччю; 1-4 житлова
кімната, площею 15,0 кв.м. з врахуванням
площі під піччю; 1-5 кухня-їдальня,
площею 10,3 кв.м. з врахуванням площі під
піччю; 1-6 сумісний санвузол, площею 2,4
кв.м., а всього загальної корисної площі
46,7 кв.м.

Суд виділив у власність ОСОБА_5 в натурі
1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1,
яку складають приміщення, що у
Технічному паспорті від 19 січня 2010 року
на жилий будинок індивідуального
житлового фонду АДРЕСА_1
(Інвентаризаційна справа № 203),
виданому Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», позначені як:1-2
житлова кімната, площею 10,5 кв.м., а
всього загальної корисної площі 10,5
кв.м.

Огорожу суд залишив у спільному
користуванні сторін.

Суд припинив право спільної часткової
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на житловий
будинок АДРЕСА_1

Суд встановив порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 згідно з Третім
варіантом висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 020/12
від 28 травня 2012 року з урахуванням
доповнень до Висновку:

Співласнику ОСОБА_2 надати в
користування дві земельні ділянки, в
тому числі під забудовами, загальною
площею 470,4 кв.м. згідно плану
відведення, з геометричними розмірами
по периметру за ходом годинникової
стрілки в метрах: - перша ділянка від
т.А: 8,94; 15,85; 2,52; 3,73; 2,03; 1,19; 2,07; 0,75; 3,99; 3,51;4,50;
3,35, всього 108,7 кв.м., в тому числі і в
межах червоної лінії; - друга ділянка
від т.Б: 5,05; 11,80; 14,00; 4,10; 13,40; 13,10; 15,90; 7,05; 6,00;
3,70; 1,20; 15,85, всього 361,7 кв.м., в тому числі
і в межах червоної лінії (див.синій
колір таблиці № 5 додатку до Висновку
експертизи № 020/12);

Співвласнику ОСОБА_5 надати в
користування земельну ділянку, в тому
числі під забудовами, площею 85 кв.м.
згідно з планом відведення, з
геометричними розмірами по периметру
за ходом годинникової стрілки в метрах
від т.А: 3,35; 4,50; 3,51; 3,99; 0,75; 2,07; 1,19; 2,03; 2,73;7,20;
7,05; 22,80; 0,46 (див. зелений колір таблиці №
5 додатку до Висновку експертизи № 020/12).

Суд вирішив залишити в спільному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну
ділянку, площею 22,6 кв.м. з геометричними
розмірами за ходом годинникової
стрілки в метрах від т.Б: 15,85; 1,20; 3,70; 1,20;
2,52; 15,85; 1,15 (див. оранжевий колір таблиці
№ 5 додатку до Висновку експертизи №
020/12).

Суд визначив реальні частки
співвласників за Варіантом №3 висновку
експертизи порядку користування
земельною ділянкою, розподілу
житлового будинку та господарських
будівель по фактичному користуванню:
ОСОБА_2 - 76/100 частин; ОСОБА_5 - 24/100частин.

Судом стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 компенсацію зменшення його
частки в будинку в розмірі 8 500
гривень та вирішено питання судових
витрат.

В решті в позові відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_5

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права та зазначає, що
поділивши спірний будинок, суд не
врахував, що в результаті поділу та
передачі у власність відповідачки
однієї житлової кімнати у будинку,
площею 10, 5 м.кв. - суд позбавив її та
членів сім»ї права на використання
житлового будинку за призначенням,
оскільки рішенням суду вона
позбавлена можливості користуватись
допоміжними приміщеннями: кухнею,
санвузлом та іншими господарськими
спорудами, що розташовані на земельній
ділянці, наданій в користування за
рішенням суду позивачу.

Апелянт стверджує, що суд за
відсутності її згоди постановив
рішення про стягнення з неї грошової
компенсації за частину житлової площі
та не врахував, що спірний будинок є
батьківським та позивач отримав
більшу його частину безоплатно, що між
сторонами протягом десяти років триває
спір з приводу узаконення самовільно
споруджених частин будинку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_2 відмовити.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення
Залізничного районного суду м.
Львова від 24 квітня 2013 року скасовано
та ухвалено по справі нове рішення,
яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третіх осіб: Львівської міської
ради, відділу Держземагенства у м.
Львові Львівської області, Обласного
Комунального підприємства ЛОР "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" про поділ будинку,
припинення права ідеальної часткової
власності, встановлення порядку
користування земельною ділянкою
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних від 09 жовтня 2013 року
рішення Апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У зв'язку із смертю апелянта ОСОБА_5 до
участі в справі після її зупинення та
відновлення провадження допущено
правонаступника ОСОБА_3

В судовому засіданні правонаступник
апелянта ОСОБА_5 - ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги
заперечив та просив рішення залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
відповідно до ст.303 ЦПК України
законність та обґрунтованість
оскарженого рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
доходить висновку, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що будинковолодіння
АДРЕСА_1 належало на праві власності
ОСОБА_7 - батькові сторін та
розташоване на земельній ділянці,
площею 600 кв.м., наданій йому рішенням
виконкому Залізничної районної ради
депутатів трудящих №; 23 від 28.08.1956 року.
Після смерті ОСОБА_7 у 1997 році та у 2002
році ОСОБА_8 - матері сторін
співвласниками зазначеного
будинковолодіння стали сторони в
порядку спадкування, зокрема: позивач -
5/6 ідеальних частини, відповідач - 1/6
ідеальної частини, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 21.07.2003 року.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Відповідно до ч.1 ст.364 та ч.2 ст.367 ЦК
України, співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. У разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Як вбачається із висновку експерта
№020/12 від 28.05.2012 року, виділ часток
кожного із співвласників натурі
відповідно до ідеальних часток
реально можливий з виплатою
відповідачем в користь позивача 8500 грн.
як невідповідність виділеної частки
ідеальній.

Матеріалами справи також встановлено,
що земельна ділянка, площею 600 кв.м., на
якій розташований будинок і яка була
надана у користування попередньому
власнику у 1956 році у встановленому
законом порядку та згідно з планом
відводу земельної ділянки її площа
становить 578 кв.м. знаходиться у
спільному користуванні сторін як
співвласників будинку.

Згідно ч.3 ст.415 ЦК України, особа, до
якої перейшло право власності на
будівлі (споруди), набуває право
користування земельною ділянкою на тих
же умовах і в тому ж обсязі, що й
попередній власник будівлі (споруди).

Задовольняючи позовні вимоги про виділ
часток будинку в натурі кожному із
співвласників відповідно до ідеальних
частин та про встановлення порядку
користування земельною ділянкою, суд
правильно виходив з того, що такий
виділ технічно можливий і не
порушуватиме жодних прав та інтересів
кожного із співвласників, ураховуючи
що він відповідає фактичному порядку
користування будинком та частково
(оскільки ОСОБА_5 користувалась більшою
частиною) фактичному порядку
користування земельною ділянкою,
оскільки, як встановлено матеріалами
справи, кожен із співвласників має
окремий вхід до своїх приміщень, які
виділяються, та земельної ділянки,
необхідної для їх обслуговування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Ураховуючи наведене, й те, що судом
правильно встановлено фактичні
обставини справи, зібраним доказам
дана оцінка, правильно застосований
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду справи, передбачена
ЦПК України, колегія суддів доходить
висновку, що підстави для скасування чи
зміни рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу правонаступника
ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 24 квітня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.