Справа №442/9214/14-ц
Провадження №2/442/2774/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття її з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просять визнати її
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та зняття її з
реєстрації. Вимоги мотивує тим, що йому
на праві власності належить вказана
квартира, у якій окрім нього
зареєстрована, зокрема ОСОБА_2 - його
колишня дружина, однак на протязі
останніх п»яти років там не проживає.
Фактично шлюбні відносини між ними
припинились з вересня 2009 року. Вже
впродовж більше ніж чотири роки він
проживає з теперішньою законною
дружиною - ОСОБА_3, з якою 15.07.2014 уклав
шлюб. З моменту фактичного припинення
шлюбних відносин відповідач переїхала
проживати в свою квартиру. З цього часу
вона у спірне житло не повертається,
ніяких зв»язків з ним не підтримує,
повертатись у квартиру не збирається,
участі в комунальних послугах не
приймає, свої особисті речі давно
забрала і перенесла на теперішнє місце
проживання. Відповідач пішла з
квартири добровільно, він не чинив їй
перешкод в користуванні жилим
приміщенням.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, однак від позивача надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутності та підтримання позовних
вимог.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, подавши заяву про розгляд
справи у її відсутності та визнання
позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази у сукупності, дійшов
висновку, що позовна заява підлягає до
часткового задоволення з огляду не
таке.

Встановлено, що 21.02.2014 року рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано
(а.с.5).

Згідно свідоцтва про право вланості на
квартиру від 26.12.1996 року, виданого
Дрогобицьким міським бюро з
приватизації державного житлового
фонду ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1
(а.с.4).

Відповідно до копії будинкової книги
встановлено, що в кв. АДРЕСА_1 є
зареєстрованими, зокрема, позивач та
відповідачка, остання з 11.07.2005 року
(а.с.7-8).

Актами КП «Житлово-експлуатаційного
об'єднання» Дрогобицької міської ради,
від 18.11.2014 року встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі
не проживає з 2009 року.

За правилами статей 71, 72 ЖК визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
внаслідок відсутності цієї особи понад
шість місяців без поважних причин
провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" місце проживання
- адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

З роз'яснень, які містяться у п.11
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" вбачається,
що на ствердження вибуття суд може
брати до уваги будь-які фактичні дані,
які свідчать про обрання стороною
іншого постійного місця проживання
кореспонденції, утворення сім'ї в
іншому місці, перевезення майна в інше
жиле приміщення, виїзд в інший
населений пункт, укладення трудового
договору на невизначений строк тощо.

Беручи до уваги наведене та те, що
відповідачка втратила статус члена
сім»ї позивача, добровільно залишила
спірне житло і в ньому не проживає
понад встановлені ст. 71 ЖК України
терміни, не сплачує комунальних послуг,
її особисті речі в будинку відсутні,
суд приходить до висновку про те, що
такі її дії свідчать про втрату
інтересу до вказаного житла. Окрім
цього, будь-яких доказів щодо наявності
домовленостей щодо порядку
користування квартирою між позивачем
та відповідачкою не здобуто, а з
наданих доказів вбачається, що вона
самостійно залишила жиле приміщення і
з цього часу не намагалася вселитись у
таке; зокрема, те, що реєстрація
відповідачки створює позивачу
незручності, пов'язані з зайвою оплатою
комунальних послуг, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, шляхом визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
спірним житлом.

Разом з тим, суд вважає, що не підлягає
до задоволення вимога позивача про
зобов'язання зняти відповідача з
реєстрації у спірному житлі, оскільки у
відповідності до ст. 7 закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
визначено, що зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть. Таким
чином рішення суду про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням буде підставою
для зняття відповідача з
реєстраційного обліку.

Разом з тим, покладання обов'язку по
виконанню рішення суду щодо зняття
відповідача з реєстрації не на сторону
по справі, суперечить нормам статей 27,
31, 35 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України,
ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення - з дня отримання такого.

Суддя А.П.
Івасівка