Справа № 2/760/706/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Солом»янськийрайонний суд м.Києва в
складі:

головуючого - суддіКушнір С.І.,

при секретарі -Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, 3-я особа Житлово-будівельний
кооператив «Марс-2» про усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
користування житловим приміщенням та
вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 07.11.2013 р.
звернулись до суду з позовом у якому
просили усунути перешкоди в
користуванні власністю шляхом
виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1
обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
квартира належить на праві власності
позивачам. Право власності на 1/4
частину квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом, виданим 12.12.2006
р. Право власності на 1/2 частину
квартири ОСОБА_3 підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом, виданим 05.07.2007 р.

В квартирі проживає відповідач ОСОБА_4,
який схильний до постійного вживання
спиртних напоїв, веде антигромадський
спосіб життя, вчиняє сварки з
мешканцями будинку, внаслідок
недбальства заливав квартири сусідів з
нижніх поверхів. Відповідач
наприкінці вересня 2013 р. встановив
металеві двері та відмовився надати
ключі.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів
сім»ї власника житлового будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього
кодексу.

ОСОБА_4 15.11.2013 р. звернувся до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про вселення до АДРЕСА_1,
визнання права користування житловим
приміщенням в квартирі, посилаючись на
те, що з 01.07.2003 р. проживав в квартирі
батьків як член сім»ї, сплачував всі
комунальні послуги. Починаючи з 01.11.2013
р. відповідачі почали перешкоджати в
користуванні квартирою, поміняли замки
на вхідних дверях, в квартиру не
впускають. Жодних перешкод власникам
квартири, передбачених ст.116 ЖК України
не чинив. Та обставина, що особа є
власником жилого приміщення не може
бути підставою для виселення інших
осіб, які там правомірно проживають.

Ухвалою суду від 21.01.2014 р. об»єднано в
одне провадження цивільні справи за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, 3-я особа Житлово-будівельний
кооператив «Марс-2» про усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
користування житловим приміщенням та
вселення.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві.
Проти позову ОСОБА_4 заперечували та
пояснили, що є власниками по 1/4 частині
квартирі на підставі свідоцтва про
право власності за заповітом. 07.11.2013 р.
змінили замки в спірній квартирі,
провели ремонт та в квартирі проживає
ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_4 проживав в
квартири з 2003 р. по 07.11.2013 р. В квартиру
заселився з дозволу батьків. Квартира
була в незадовільному стані.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача
позовні вимоги про усунення перешкод
в користуванні власністю та виселення
ОСОБА_4 підтримали, проти позову ОСОБА_4
про вселення заперечували. ОСОБА_3
пояснила, що є власником 1/2 частини
квартири на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, з
урахуванням 1/2 частки майна, від якої
відмовився на її користь ОСОБА_4
Відповідач ОСОБА_4 заселився в
квартиру в 2004 р. з дозволу матері
ОСОБА_5, яка була власником квартири.
Після смерті матері, брат ОСОБА_4
відмовився від спадщини на її користь,
вона погодилась на подальше
безстрокове проживання ОСОБА_4 в
квартирі. ОСОБА_4 оплачував комунальні
послуги. Квартира в незадовільному
стані, тривалий час не проводився
ремонт, були розбиті вікна, ОСОБА_4
зловживав спиртними напоями. ОСОБА_3
мала ключі від квартири. А 26.09.2013 р.
ОСОБА_4 встановив металеві двері та не
дав ключі від квартири. 07.11.2013 р.
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
самостійно відкрили двері квартири,
змінили замки, з цього часу ОСОБА_4 в
квартирі не проживає.

Відповідач ОСОБА_4 та представник
відповідача в судовому засіданні
пояснили, що ОСОБА_4 зареєстрований та
займає одну кімнату квартири АДРЕСА_1 з
2003 р., заселився в квартиру, що належала
його матері. Після її смерті відмовився
від спадщини на користь рідної сестри
ОСОБА_6, з якою була домовленість про
проживання ОСОБА_4 в квартирі та сплату
ним комунальних послуг. Жодних
перешкод власникам квартири,
передбачених ст.116 ЖК України не чинив.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 мають
вільний доступ в спірну квартиру, 07.11.2013
р. провели заміну замків вхідних
дверей, що унеможливлює його доступ до
квартири. ОСОБА_4 щомісяця передавав
сестрі ОСОБА_3 кошти на оплату
комунальних послуг, в жовтні 2013 р. ним
сплачено 900 грн., що підтверджується
квитанцією. ОСОБА_4 просив визнати за
ним право користування квартирою та
вселити в квартиру.

Представник 3-ї особи
Житлово-будівельного кооперативу
«Марс-2» в судове засідання не
з»явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, допитавши свідка,
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого 12.12.2006
р. державним нотаріусом Дев»ятої
Київської державної нотаріальної
контори, спадкоємицею 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданим 12.12.2006 р.
державним нотаріусом Дев»ятої
Київської державної нотаріальної
контори, спадкоємицею 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданим 05.06.2007 р.
державним нотаріусом Дев»ятої
Київської державної нотаріальної
контори, спадкоємицею 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_3, з
урахуванням 1/2 частки майна, від якої
відмовився на її користь ОСОБА_4.

Відповідно до довідки форми 3 ЖБК
«Марс» № 71 від 21.10.2013 р. встановлено, що
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:
власник 1/4 частини -ОСОБА_1 та дядько -
ОСОБА_4.

18.11.2013 р. ОСОБА_4 звернувся з заявою до
Солом»янського РУГУ МВС України в
м.Києві про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

18.11.2013 р. начальником Солом»янського
РУГУ МВС України в м.Києві була надана
відповідь, що за заявою проведена
перевірка та за захистом прав
рекомендовано звернутись до суду.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що з 2011 р. неодноразово була
присутня під час передавання коштів
ОСОБА_4 сестрі ОСОБА_3 в сумі 400-450 грн. на
оплату комунальних послуг по квартирі
АДРЕСА_1. Також на прохання ОСОБА_4 вона
декілька раз передавала кошти за
комунальні послуги ОСОБА_3 07.11.2013 р.
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 змінили замки в
квартирі та не пускають ОСОБА_4 в
квартиру. ОСОБА_4 проживав в квартирі з
батьками, а після смерті матері
відмовився від спадщини на користь
сестри. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 була
домовленість про проживання ОСОБА_4 в
квартирі.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім»ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним в
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів
сім»ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього
кодексу.

Частиною 1 ст.116 ЖК України передбачено,
що якщо наймач, члени його сім»ї або
інші особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціального
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду належних
доказів, що відповідач ОСОБА_4
систематично руйнує чи псує жиле
приміщення, або порушує правила
соціального співжиття, що робить
неможливим для інших проживання з ним в
одній квартирі.

Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 заселився
в квартиру в 2003 р. з дозволу матері
ОСОБА_5 як член сім»ї та був
зареєстрований в квартирі. Після її
смерті залишився проживати в квартирі
з дозволу рідної сестри ОСОБА_3, на
користь якої відмовився від спадщини.
ОСОБА_3 погодилась на проживання
ОСОБА_4 в квартирі без визначення
строку, за умови сплати комунальних
послуг, що в судовому засіданні
підтвердила ОСОБА_3

ОСОБА_4 оплачував комунальні послуги,
що підтвердила позивач ОСОБА_3 та
свідок ОСОБА_7, а також підтверджується
квитанцією.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
перешкоджають позивачу ОСОБА_4
реалізувати своє право на користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом не допуску до квартири.
Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 про визнання права
користування житловим приміщенням та
вселення в квартиру АДРЕСА_1
обгрнутовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторонни понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. З
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_4 підлягає
стягненню судовий збір в сумі 229,4 грн. в
рівних частках.

Керуючись ст.ст.316, 317, 319, 328, 383, 391, 405 ЦК
України, ст.ст.9, 156, 157, 116, 64, 162 ЖК
України, ст.ст. 10, 57, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа
Житлово-будівельний кооператив
«Марс-2» про усунення перешкод у
користуванні власністю та виселення
відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права користування
житловим приміщенням та вселення
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
Кушнір С.І.