Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про звільнення майна з - під арешту. Свій позов мотивує тим, що він є власником автомобіля марки ВАЗ 2106, легковий седан-В, бежевого кольору, 1979 року випуску; кузов № НОМЕР_1; ДНЗ АО 6915АР.

У травні місяці 2014 року позивач отримав постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2014 року. Згідно з постановою, йдеться про примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2; 2000р.н. з нього на користь ОСОБА_3,_ на користь якої видано виконавчий лист № 308/20960/13 від 24.02.2014р. у сумі 600 грн. щомісячно. А також позивачу було надіслано поштою Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 44231822 від 16.05.2014 року. Згідно виконавчого листа станом на 01.04. 2014р ОСОБА_1Ф боргував 2060,00 грн., а до 14 квітня 2014 року він перерахував 1700,00 грн. Однак не зважаючи на це виконавчим інспектором Василець І.І було накладено арешт на майно. У нього на той момент не було постійного заробітку, тому не мав можливості вчасно погасити заборгованість. таким чином 08 серпня 2014 року на автомобіль позивача ВАЗ 2106, було накладено арешт. На теперішній час ОСОБА_1Ф сплачено аліментів на суму 5800,00 грн, тобто навіть переплачено 436,78 грн. Враховуючи наведене , позивач просив суд звільнити з під арешту вищевказаний автомобіль.

В судове засідання позивач не з"явився, однак до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності де зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився , також подав до суду заяву де зазначив, що проти позову не заперечує.

Так, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1Ф є власником автомобіля марки ВАЗ 2106, легковий седан-В, бежевого кольору, 1979 року випуску; кузов № НОМЕР_1; ДНЗ АО 6915АР.

У травні місяці 2014 року позивач отримав постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2014 року. Згідно з постановою, йдеться про примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2; 2000р.н. з нього на користь ОСОБА_3,_ на користь якої видано виконавчий лист № 308/20960/13 від 24.02.2014р. у сумі 600 грн. щомісячно. А також позивачу було надіслано поштою Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 44231822 від 16.05.2014 року. Згідно виконавчого листа станом на 01.04. 2014р ОСОБА_1Ф боргував 2060,00 грн., а до 14 квітня 2014 року він перерахував 1700,00 грн. Однак не зважаючи на це виконавчим інспектором Василець І.І було накладено арешт на майно. У нього на той момент не було постійного заробітку, тому не мав можливості вчасно погасити заборгованість. таким чином 08 серпня 2014 року на автомобіль позивача ВАЗ 2106, було накладено арешт. На теперішній час ОСОБА_1Ф сплачено аліментів на суму 5800,00 грн, тобто навіть переплачено 436,78 грн.

Відповідно до Ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.. 386 Цивільного кодексу України визначено засади захисту права власності, а саме Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику, може звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Враховуючи все вищенаведене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1Ф підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати постанову б/н від 11 квітня2014_р. винесену Міським відділом ДВС у м. Ужгороді.

Зняти арешт , розшук та заборону відчуження з рухомого майна, належного ОСОБА_1 , а саме: Автомобіль марки ВАЗ 2106, легковий седан-В, бежевого кольору, 1979 р.в.; кузов №9; ДНЗ АО 6915 АР.

Виключити легковий автомобіль ВАЗ 2106, ДНЗ АО 6915 АР, належний ОСОБА_1 Ф , з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4