АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3372/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3406/14
Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю. Хіль Л.М.

при секретарі Колодюк О.П.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, прокурора
Рощепа Я.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
серпня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
Служба у справах дітей Глобинської
районної державної адміністрації
Полтавської області, Служба у справах
дітей Ніженської міської ради, про
стягнення аліментів та позбавлення
батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із вказаним позовом та просила
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути
з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у зв'язку з
непрацездатністю аліменти в розмірі ?
частки з усіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб, починаючи з 6 червня
2014 року до досягнення дитиною
трирічного віку судові витрати
покласти на ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що між нею та ОСОБА_2 був
зареєстрований шлюб від якого мають
доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
народження дитини відповідач з нею не
спілкується, не виховує, покинувши
доньку та переїхавши мешкати до міста
Ніжин Чернігівської області.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 23 серпня 2013
року, що набрало законної сили, шлюб був
розірваний, а місце проживання доньки
визначено з матір'ю.

З того моменту, як ОСОБА_2 покинув її та
малолітню доньку, він не виконує
своїх батьківських обов'язків по її
утриманню та вихованню, не
цікавиться станом здоров'я, фізичним та
духовним розвитком, що є підставою для
позбавлення його батьківських прав.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 19
серпня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила ОСОБА_3 та просила скасувати
його та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі та є батьками
неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 березня 2013 року рішенням
Глобинського районного суду
Полтавської області у справі №1604/2145/2012,
яке набрало законної сили згідно
ухвали Апеляційного суду Полтавської
області 22 травня 2013 року, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно
аліменти в розмірі 1/3 частини усіх
видів його заробітку, але не менше ніж
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання
малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15
серпня 2012 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 23 серпня 2013
року, що набрало законної сили, шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний, а місце
проживання доньки визначено з матір'ю.

Відповідач ОСОБА_2 проживає та працює в
м.Ніжін, отримує заробітку плату, з якої
відраховуються аліменти на утримання
дитини.

Відповідно до довідки №125 від 16.07.2014
року, виданої КЛПЗ «Ніжинська
центральна міська лікарня», ОСОБА_2
направлений працювати лікарем -
інтерном, з окладом 1551 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що нею
не було доведено наявність підстав для
позбавлення відповідача батьківських
прав, а також відсутності у останнього
можливості надавати матеріальну
допомогу на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується позивачем, ОСОБА_2
здійснює систематичну сплату
аліментів на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, посилання апелянта на
ухилення відповідача від виховання
власної доньки є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Апелянтом не наведено доказів
наявності інших, передбачених ст. 164 СК
України, підстав для позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому висновок
суду щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у
цій частині є правильним та таким, що
грунтується на повному та всебічному
аналізі матеріалів справи.

Крім того, вірним є висновок місцевого
суду про те, що відповідач не може
надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3

Відповідно до ч.2,4 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює,
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Згідно довідок №125 та №70 (а.с.52,53)
заробітна плата ОСОБА_2 складає 1551 грн.,
з яких відраховуються аліменти в
розмірі 681,12 грн. та інші обов'язкові
платежі у розмірі 188,76 грн.

Таким чином, після всіх відрахувань із
заробітної плати ОСОБА_2 отримує дохід
у розмірі 681,12 грн.

З урахуванням того, що відповідно до ЗУ
«Про державний бюджет України на 2014
рік» прожитковий мінімум на
працездатну особу складає 1218 грн,
ОСОБА_2 не має можливості для надання
матеріальної допомоги, яку вимагає
позивач.

Інші доводи апеляційної скарги
фактично дублюють доводи позовної
заяви, яким місцевим судом надано
належну оцінку.

Виходячи з викладеного, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
рішення місцевого суду, судовою
колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 19
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя:
О.Ю.
Кузнєцова

Судді:

С.Ю. Мартєв

Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: