У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич
М.К., Колодійчука В.М., Умнової
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до приватного
сільськогосподарського підприємства
Агрофірма «Росія», реєстраційної
служби Бердянського міськрайонного
управління юстиції, третя особа:
управління Держземагенства у
Бердянському районі Запорізької
області про розірвання договору оренди
земельної ділянки та скасування його
державної реєстрації, за касаційною
скаргою приватного
сільськогосподарського підприємства
агрофірма «Росія» на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 вересня
2013 року, ухвалу апеляційного суду
Запорізької від 5 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом, в якому просив
розірвати договір оренди землі,
укладений між ним та відповідачем 20
липня 2008 року та скасувати його
державну реєстрацію.

Позов мотивовано тим, що 20 липня 2008
року між позивачем та ПСП
агрофірма «Росія» був укладений
договір оренди землі, згідно якого він
передав належну йому земельну ділянку,
а ПСП агрофірма «Росія» прийняло у
строкове платне користування земельну
ділянку площею 10,2815 га
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Миколаївської сільської ради
Бердянського району Запорізької
області. Зазначений договір був
зареєстрований у Бердянському
районному відділі Запорізької
регіональної філії Державного
підприємства «Центру Державного
земельного кадастру» 23 червня 2010 року.
Згідно умов договору ПСП агрофірма
«Росія» зобов'язувалось дотримуватися
екологічної безпеки користування та
збереження родючості ґрунту,
дотримуватися режиму використання
земельної ділянки. Разом з тим, в
порушення зазначених умов відповідач
через кожні два роки засівав отриману в
оренду землю виключно соняшником, що
призвело до різкого зниження якісних
властивостей ґрунту, його родючості,
спроможності відновлення і можливості
в подальшому користування земельною
ділянкою. На вимогу пред`явити
узгоджені у відповідності з діючим
законодавством сівозміни або
розірвати договір відповідач не
реагує. У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з відповідним
позовом про розірвання укладеного з
ним договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької від 5
листопада 2013 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_5 та
приватним сільськогосподарським
товариством агрофірма «Росія» 20 липня
2008 року, зареєстрований у
Бердянському районному відділі
Запорізької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному комітеті по
земельних ресурсах» 23 червня 2010 року.
Зобов'язано Реєстраційну службу
Бердянського міськрайонного
управління юстиції скасувати державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки, укладеного між ОСОБА_5 та
приватним сільськогосподарським
товариством агрофірма «Росія» 20
липня 2008 року, та зареєстрованого у
Бердянському районному відділі
Запорізької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК при Державному комітеті по
земельних ресурсах» 23 червня 2010 року.

Відповідач - приватне
сільськогосподарське товариство
агрофірма «Росія», не погоджуючись з
даними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
задовольняючи позов виходив із
доведеності факту порушення
відповідачем стану родючості землі, що
є підставою для розірвання договору
оренді земельної ділянки від 20 липня 2008
року. Відповідач, використовуючи
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва не
має розробленого та затвердженого в
установленому порядку проекту
землеустрою, який забезпечував би
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь,
передбачав би заходи з охорони земель.
Виписки з плану сівозміни за 2009 рік
мають суперечливі дані, оскільки в
одній зазначені культури, які
висівалися кукурудза та озима пшениця,
а в другій висівався озимий ячмінь на
одному і тому ж полі, тобто наявність
таких суперечливих матеріалів
викликає сумнів про якісне
використання відповідачем земельної
ділянки позивача.

Відмовляючи у наданні графіку
сівозмін, не виконуючи обов'язок по
розробленню та затвердженню проекту
землеустрою, орендар позбавляє
орендодавця можливості перевіряти
виконання орендарем умов договору та
закону щодо збереження об'єкту оренди
на належному якісному рівні.

Посилаючись на вказані обставини
суди попередніх інстанцій дійшли
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині розірвання договору
оренди земельної ділянки та скасування
його державної реєстрації.

Вказані висновки судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Звернувшись до суду з позовом у
якості підстави вимог про розірвання
договору оренди ОСОБА_5 посилався на
неналежне використання відповідачем
земельної ділянки, яке призвело до
зниження якісних показників ґрунтів,
порушення правил застосування
сівозмін, створення загрози
пошкодження переданої в оренду речі.

Відповідно до ст. 36 Закону України
«Про оренду землі» у разі невиконання
зобов'язань за договором оренди землі
сторони несуть відповідальність
згідно із законом та договором.

На підставі ст. 24 вказаного Закону
орендодавець має право вимагати від
орендаря: використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди; дотримання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил.

Вирішуючи даний спір, суди вірно
встановили характер правовідносин, що
виникли між сторонами та правильно
застосували до них норми матеріального
права, у тому числі, і норми Закону
України «Про охорону земель».

Суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку щодо
погіршення з вини орендаря показників
родючості ґрунтів земельної ділянки,
яка знаходиться у власності ОСОБА_5,
оскільки такі обставини
підтверджуються даними агрохімічного
обстеження ґрунту у ході агрохімічної
паспортизації, у тому числі спірної
ділянки, яке проводилося у 2008 та 2011 році
ДУ Запорізькій обласний державний
проектно-технологічний центр охорони
родючості ґрунтів і якості продукції,
листами зазначеної установи від 22
травня 2012 року, від 14 травня 2012
року, висновками спеціалістів
Національного наукового центру
«Інститут грунтознавства та агрохімії
ім. О.Н. Соколовського» Національної
аграрної академії наук України згідно
звіту про науково-дослідницьку роботу
за договором №7/13 від 8 лютого 2013 року.

Вказаним доказам надана належна
правова оцінка судами попередніх
інстанцій з урахуванням правовідносин,
які виникли між сторонами та норм
матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Відповідач висновків судів першої та
апеляційної інстанції не спростував,
його доводи касаційної скарги
зводяться до переоцінки зібраних у
справі доказів.

Крім того, з висновків судів,
викладених у мотивувальних частинах,
ухвалених ними рішень вбачається, що
при новому розгляді даної справи ними
враховані вказівки ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року, якою були
скасовані раніше ухвалені судові
рішення у цій справі про відмову у
задоволенні позову, а справу
направлено до місцевого суду на новий
розгляд.

Суди дійшли обґрунтованого висновку
про наявність правових підстав для
задоволення позову та розірвання
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між сторонами.

При встановлені фактичних обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій не було порушено норми
процесуального права, а при ухваленні
судових рішень правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи судами правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосовано закон, що
їх регулює, повно і всебічно досліджено
матеріали справи та надано належну
правову оцінку доводам сторін і
зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
сільськогосподарського підприємства
Агрофірма «Росія» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від
13 вересня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Запорізької від 5
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. Судді
Висоцька В.С. Гримич М.К.
Колодійчук В.М. Умнова О.В.