Справа № 740/3607/14
Провадження № 2/740/1140/14
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний
суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при
секретарі -Шадура І.Ю.,

з участю позивача,
представника позивача-адвоката
Дем”яненка С.А.,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3-адвоката
Васюка Д.Г.,
представника відповідача
ОСОБА_5-ОСОБА_2,
законного представника третьої
особи ОСОБА_6-ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного
проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
власності на нерухоме майно та
будівельні матеріали,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про
встановлення факту спільного
проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з жовтня місяця 2005
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнання
права власності на ? частку нежитлової
будівлі "магазину-кафетерію", загальною
площею 116, 7 кв.м, розташованого в
м.Ніжині, АДРЕСА_1, та на ? частку
будівельних матеріалів та обладнання,
використаних для будівництва
прибудови до вищезазначеної
нежитлової будівлі
"магазину-кафетерію". Позовні вимоги
обгрунтовуються тим, що позивач з
жовтня місяця 2005 року проживала однією
сім"єю із ОСОБА_8, останні мали спільний
бюджет, вели спільне господарство,
розподіляли всі витрати по утриманню
сім"ї, разом проводили вільний час,
відпустки, в 2006 році останні спільно
побудували нежитлову будівлю
"магазину-кафетерію" загальною площею
369 кв.м, перша черга його будівництва
площею 116,7 кв.м. була введена в
експлуатацію літом 2006 року, відповідне
свідоцтво про право власності видане
на ім"я ОСОБА_8 07 серпня 2006 року, друга
черга будівництва мансарди "Мс" та
прибудови "А1", загальною площею 253 кв.м.
має ознаки самочинного будівництва, з
вересня 2006 року позивач разом із ОСОБА_8
постійно проживали в мансарді будівлі
"магазину-кафетерію", а на першому
поверсі спільно здійснювали
підприємницьку діяльність, останні
мають спільну дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо якої встановлено
факт батьківства ОСОБА_8 згідно рішення
суду від 23 травня 2011 року, з жовтня
місяця 2005 року ОСОБА_8 фактично
припинив шлюбні відносини із ОСОБА_3, з
якою перебував у зареєстрованому
шлюбі, який розірвано за рішенням суду
29 грудня 2009 року за позовом ОСОБА_3 з
обгрунтуванням непроживання із ОСОБА_8
на протязі трьох років.

В судовому засіданні позивач
підтримала позов за вищевикладених
обставин, як свідок в порядку ст.62 ЦПК
України пояснила, що вона та ОСОБА_8
спільно проживали однією сім"єю з 2005
року, до 2006 року проживали у її матері, з
2006 року-на 2 поверсі
"магазину-кафетерію", мали спільний
бюджет, всі свої доходи від
підприємницької діяльності вкладала у
будівництво "магазину-кафетерію", з 2005
року по 2011 рік працювала приватним
підприємцем, була підприємцем і
одночасно адміністратором по
трудовому договору із ОСОБА_8, їй було
відомо, що ОСОБА_8 перебував у
зареєстрованому шлюбі, після
народження їх спільної дитини ОСОБА_8
вирішив розлучитися із своєю дружиною,
з останнім мала взаємні права та
обов"язки як подружжя, разом
відпочивали, їздили за кордон,
"магазин-кафетерій" побудований в
інтересах її та ОСОБА_8, як сім"ї,
задоволення позову відповідає
інтересам їх спільної дитини ОСОБА_6.

Представник позивача адвокат
Дем”яненко С.А. в судовому засіданні
підтримав позов за обставин,
викладених в позовній заяві, пояснивши,
що позивач та ОСОБА_8 мали взаємні права

та обов"язки, притаманні подружжю,
"магазин-кафетерій" є об"єктом їх
спільної сумісної власності із
врахуванням ст.ст.60, 74 СК України,
позивач та ОСОБА_8 у шлюбі між собою не
перебували.

ОСОБА_2, як відповідач та
представник відповідача ОСОБА_5, в
судовму засіданні позов не визнала, як
свідок в порядку ст.62 ЦПК України
пояснила, що її батько ОСОБА_8 проживав
із своєю сім"єю в м.Ніжині по АДРЕСА_2,
останній займався підприємницькою
діяльністю зі своєю родиною, яка мала
спільний бюджет і планувала
будівництво спірного
"магазину-кафетерію", ОСОБА_8 в період
2007-2008 років став рідше ночувати вдома,
оскільки займався будівництвом та
охороняв "магазин-кафетерій",
ініціаторм розлучення була мати,
ОСОБА_8 заперечував проти розлучення,
після розлучення останній приділяв
належну увагу матері та хотів
повернутись до сім"ї,
"магазин-кафетерій" побудований за
спільні кошти родини ОСОБА_8, позивач
була найманим працівником у ОСОБА_8, між
ними відбувся "...служебний роман...",
сім"я в останніх була відсутня.

Представник відповідача ОСОБА_3
адвокат Васюк Д.Г. в судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши, що
"магазин-кафетерій" побудований за
кошти ОСОБА_8 та його родини, які мали
спільний бізнес, за кредитні кошти,
позивач була найманим працівником у
ОСОБА_8, останній постійно до 2007 року
проживав із своєю родиною в м.Ніжині,
АДРЕСА_2, у зв"язку з будівництвом
"магазину-кафетерію" та його охороною
ночував у ньому, ОСОБА_8 після
народження дитини не мав наміру
розлучатись із ОСОБА_3, яка з метою
розлучення зазначила про непроживання
із ОСОБА_3 на протязі трьох років, сім"я
між позивачем та ОСОБА_8 відсутня.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні показала, що позивач та
ОСОБА_8 з 2005 року вели подружнє життя,
спільно будували "магазин-кафетерій",
останні проживали на 2 -му поверсі
даного магазину, у них є спільна дитина,
спільно відпочивали та мали спільні
інтереси, позивач була найманим
працівником у ОСОБА_8, одноосібним
засновником ПП "ОСОБА_14" був ОСОБА_10,
позивач була завідувачем даного ПП.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні показала, що живе поряд із
батьками позивача, остання та ОСОБА_8
були разом, часто св"яткували дні
народження, мають спільну дитину, разом
побудували "магазин-кафетерій".

Свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні показав, що є батьком
позивача, яка в 2006 році взяла у нього
20000 грн. позики на будівництво
"магазину-кафетерію", гроші не
повернуті, позивач зустрічалась із
ОСОБА_8, позивач займалась будівництвом
"магазину-кафетерію".

Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні показав, що вся родина ОСОБА_8
займалась підприємницькою діяльністю,
безпосередньо діяльністю займались
ОСОБА_8 та ОСОБА_5, будівництво
"магазину-кафетерію" здійснене ОСОБА_8
за його кошти та кошти його родини,
ОСОБА_8 постійно проживав із своєю
родиною в м.Ніжині, АДРЕСА_2, інколи
охороняв "магазин-кафетерій" і ночував
у ньому, позивач працювала продавцем у
ОСОБА_8, між ними була "...інтрижка...", а не
сім"я.

Представник третьої особи ПАТ
"Укрсоцбанк" в судове засідання
повторно не з"явився, клопотання про
відкладення розгляду справи відсутні,
причини неявки не повідомлені.

Позов не підлягає задоволенню
повністю зі слідуючих підстав.

За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін; сторони мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень; суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін; докази подаються
сторонами; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 21 СК України встановлено,
що шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану; проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення
прав та обов'язків подружжя (ч.1 ст.36 СК
України).

Разом з тим положеннями ст.74 СК
України (в редакції, яка діяла до 16
січня 2007 року) встановлено, що якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної

сумісної власності, якщо інше не
встановлено письмовим договором між
ними; на майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою, поширюються положення глави
8 цього Кодексу. Відповідно до Закону
України "Про внесення змін до Сімейного
та Цивільного кодексів України" від 22
грудня 2006 року №524-V назву і текст
статті 74 після слів "між собою"
доповнено словами "або в будь-якому
іншому шлюбі", даний закон набув
законної сили 16 січня 2007 року. Тобто при
застосуванні ст.74 СК України слід
виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у шлюбі між собою
(до 16 січня 2007 року) чи будь-якому іншому
шлюбі та між ними склалися усталені
відносини, що притаманні подружжю, крім
того, для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

За приписами ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки;
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно; сім'я створюється
на підставі шлюбу, кровного
споріднення, усиновлення, а також на
інших підставах, не заборонених
законом і таких, що не суперечать
моральним засадам суспільства.

Акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності (ч.1 ст.5 ЦК
України).

Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу ОСОБА_8 перебував в укладеному
шлюбі із ОСОБА_3 з 26 червня 1996 року.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2
ст.114 СК України). Відповідно до
заочного рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 29 грудня 2009
року, яке набрало законної сили 18 січня
2010 року, розірваний шлюб між ОСОБА_8 та
ОСОБА_3, який зареєстрований 26 червня 1996
року, тобто шлюб між останніми
припинений відповідно до ч.2 ст.114 СК
України 18 січня 2010 року.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 07
серпня 2006 року власником нежитлової
будівлі "магазину-кафетерію",
розташованого в м.Ніжині Чернігівської
області, АДРЕСА_3, загальною площею 116,7
кв.м., є ОСОБА_8, дата реєстрації 27 липня
2006 року. Згідно висновку КП "Ніжинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 20 липня 2006 року
вищезазначена нежитлова будівля
"магазину-кафетерію" закінчена
будівництвом та прийнята в
експлуатацію актом державної
технічної комісії про готовність
закінченого будівництвом об"єкта до
експлуатації, затвердженим рішенням
виконкому Ніжинської міської ради №365
від 13 липня 2006 року. Дозвіл на
будівництво даної нежитлової будівлі
"магазину кафетерію" наданий згідно
дозволу на виконання будівельних робіт
Ніжинської міської інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю №22 від 20 серпня 2004 року.

За таких обставин ОСОБА_8
перебував у шлюбі із ОСОБА_3 з 26 червня
1996 року по 18 січня 2010 року, останній у
шлюбі з позивачем не перебував,
нежитлова будівля "магазину-кафетерію",
як об"єкт закінченого будівництва
загальною площею 116,7 кв.м. прийнята в
експлуатацію 13 липня 2006 року. Дані
обставини сторонами в судовому
засіданні не заперечуються.

Позивачем заявлені вимоги,
зокрема, про встановлення факту
спільного проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з жовтня місяця 2005
року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, при цьому
докази в розумінін ст.ст.3, 74 СК України
на підтвердження наявності сім"ї між
позивачем та ОСОБА_8 в період з жовтня
місяця 2005 року по 16 січня 2007 року, їх
взаємних прав та обов'язків, відсутні,
доказування не може грунтуватись на
припущеннях. Посилання позивача на
рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 23 травня 2011 року про
встановлення факту батьківства ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, щодо
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким встановлено,
що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 "...спільно
проживали на 2-му поверсі кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_3", розташованого в м.Ніжині,
АДРЕСА_1, де створені належні умови,
зокрема, для проживання і виховання
дитини, останні спільно вели
господарство, виховання та утримання
дитини...", судом відхиляється, оскільки
дані обставини стосуються факту
батьківства, дані обставини не
підтверджують усталених відносини, що
притаманні подружжю, за період з жовтня
місяця 2005

року по 16 січня 2007 року (дата набрання
законної сили змін до ст.74 СК України),
при цьому ОСОБА_8 в даний період і після
16 січня 2007 року перебував у шлюбі з
ОСОБА_3. Даний висновок суду не
спростовується і показаннями свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, згідно яких
позивач була найманим працівником у
ОСОБА_8, в подальшому займалась
підприємницькою діяльністю, зокрема, в
"магазині-кафетерію", про що
заперечення позивача в судовому
засіданні відсутні, згідно показань
свідка ОСОБА_13 ОСОБА_8 постійно
проживав із своєю родиною в м.Ніжині,
АДРЕСА_2, інколи охороняв
"магазин-кафетерій" і ночував у ньому.
Наявність фотографій та відеозапису
щодо спільного перебування та
відпочинку позивача та ОСОБА_8 не
свідчать про спільне їх проживання
однією сім'єю. Не є доказом цього і
пояснення ОСОБА_3 згідно заочного
рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 29 грудня 2009 року щодо "...на
протязі трьох років проживає окремо
від відповідача, який проживає з іншою
жінкою і в них мається спільна
дитина...". Перебування ОСОБА_8 в
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3
унеможливлює визнання факту
перебування в інших фактичних шлюбних
відносинах. Також судом враховується
положення п.20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" від 21 грудня 2007 року №11,
відповідно до якого при застосуванні
ст.74 СК України, що регулює поділ майна
осіб, які проживають у фактичних
шлюбних відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

За таких обставин факт спільного
проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_8 з жовтня
місяця 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року
позивачем не доведений, що
унеможливлює вирішенню питання про
визнання права спільної сумісної
власності на спільне майно з підстав
наявності фактичних шлюбних відносин,
передбачених ст.74 СК України, у зв"язку
з чим позовні вимоги щодо визнання
права власності на ? частку нежитлової
будівлі "магазину-кафетерію" та на ?
частку будівельних матеріалів та
обладнання задоволенню не підлягають,
оскільки є похідними від попередньої
вимоги, при цьому суд також враховує, що
належні та допустимі докази на
підтвердження створення позивачем
нежитлової будівлі
"магазину-кафетерію" відсутні. Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивач є фізичною
особою-підприємцем, дата державної
реєстрації-15 квітня 2005 року, вид
діяльності-роздрібна торгівля.
Відповідно до довідки Ніжинської ОДПІ
від 13 серпня 2014 року валовий дохід
(спрощена система оподаткування)
приватного підприємця ОСОБА_7 за 2006
рік-348154 грн., 2007 рік-499532 грн., 2008 рік-482830
грн.. Згідно довідки Ніжинської ОДПІ
від 25 листопада 2014 року дохід
приватного підприємця ОСОБА_3 за 2005
рік-14109 грн. 21 коп, за 2006 рік-7753 грн. 87 коп,
приватного підприємця ОСОБА_5 за 2005
рік-384728 грн., за 2006 рік-370977 грн.,
приватного підприємця ОСОБА_8 за 2005
рік-15390 грн, 2006 рік-18958 грн. 75 коп. Надані
позивачем: квитанція №46 від 23 січня 2012
року, згідно якої платником є ОСОБА_8
через ОСОБА_7, видаткова накладаня від 07
серпня 2006 року (одержувач ПП ОСОБА_9),
видаткова накладна від 07 серпня 2006
року, рахунок від 28 січня 2011 року
(платник ПП ОСОБА_8), рахунок-фактура від
03 серпня 2006 року, видаткова накладна
від 28 серпня 2006 року (одержувач СПД
ОСОБА_8), видаткова накладна від 13
березня 2006 року (отримувач ОСОБА_7),
видаткова накладна від 27 квітня 2006 року
(отримувач ОСОБА_7), товарні чеки від 15
вересня 2005 року, від 10 жовтня 2005 року
(отримувач ОСОБА_7), розписка ОСОБА_7 від
22 квітня 2006 року про отримання 20000 грн.
позики у ОСОБА_12,-не спростовують
даного висновку суду.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_7 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про встановлення
факту спільного проживання однією
сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання
права власності на нерухоме майно та
будівельні матеріали-відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу

протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя В.П.
Олійник.