Ухвала іменем україни10 листопада 2014
рокум. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: Попович О.В., Коротуна
В.М., Штелик С.П., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, треті особи: Приватний
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_10,
про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та права власності на
майно, визнання правочину недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 1 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29 квітня
2014 року, в с т а н о в и л а: У травні 2012
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до
суду з указаним позовом, вимоги якого
уточнили у вересні 2012 року. Позовні
вимоги мотивували тим, що 18 червня 2010
року між ними та ОСОБА_6 було укладено
нотаріально посвідчений договір
будинку, за умовами якого ОСОБА_6
отримує кошти в розмірі 14 400 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
складає 113 983, 56 грн., і ця сума є повним
розрахунком за будинок та земельну
ділянку, але остаточний договір буде
оформлений у 6-місячний термін після
оформлення нею права власності на
земельну ділянку, на якій розташований
будинок. Проте ОСОБА_6, усупереч умовам
договору, отримавши 16 вересня 2011 року
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку, 23
вересня 2011 року відчужила будинок та
земельну ділянку ОСОБА_7 Посилаючись на
наведене, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили
визнати дійсним договір з
відкладальною умовою купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки будинку
АДРЕСА_1, укладений між ними та ОСОБА_6 18
червня 2010 року та посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального кругу ОСОБА_9,
визнати за ними право власності на
будинок та земельну ділянку по Ѕ частки
за кожним, визнати недійсним договір
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 23 вересня
2011року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 Рішенням
Центрально-міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 1 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 порушують питання про
скасування судових рішень та ухвалення
нового рішення про задоволення позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.Згідно з частиною 2
статті 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права. Відповідно до ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Так, згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст.
640 ЦК України договір є укладеним з
моменту досягнення в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору. На
підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі,
якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання майна або вчинення
певної дії. За ч. 3 ст. 377 ЦК України,
розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти. Ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу від 18 червня 2010 року,
суди вірно виходили із того, що
відсутність у договорі купівлі-продажу
житлового будинку істотної умови щодо
розміру та кадастрового номеру
земельної ділянки, на якій будинок
розташований, та зазначення у цьому
договорі відкладальної умови щодо
набуття договором чинності свідчить
про те, що договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
не був укладеним на час укладення
договору будинку та земельної ділянки,
укладеного 23 вересня 2011 року між ОСОБА_6
та ОСОБА_7 Отже, підстав для визнання
недійсним договору від 23 вересня 2011
року немає. Встановлено й це вбачається
з матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують. Враховуючи наведене та
положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін. Керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити. Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 1
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не
підлягає. Судді:

О.В. Попович
В.М. Коротун

С.П. Штелик