У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

26 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_5,
яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, обґрунтовуючи вимоги тим, що
він з 16 жовтня 1978 року працював у ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна» на
посаді помічника майстра кування, а з 28
травня 2002 року по 10 грудня 2013 року на
посаді начальника калібрувального
цеху.

10 грудня 2013 року ОСОБА_4 наказом № 5476
було звільнено з займаної посади на
підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу
на роботі в нетверезому стані.

Вважаючи своє звільнення незаконним та
таким, що не відповідає вимогам чинного
законодавства, позивач просив визнати
незаконним та скасувати розпорядження
про звільнення від 10 грудня 2013 року
№5476-К; поновити його на роботі на
посаді начальника калібровочного цеху
ПАТ «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М.Кузьміна»;
стягнути з відповідача на свою користь
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 7400 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 17 вересня 2014 року, у задоволенні
позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, просить скасувати
ухвалені судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Суди, вирішуючи справу, вірно виходили
із того, що звільнення ОСОБА_4 було
проведено з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 22 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 17 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.В.
Ступак