АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 08 квітня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про захист прав
споживача, визнання кредитного
договору недійсним та застосування
наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року Банк звернувся із
позовом, на обґрунтування якого
зазначив, що 05 квітня 2006 року між
сторонами був укладений кредитний
договір № бн, за яким відповідач
отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач не виконав зобов'язань за
кредитним договором, тому, позивач
просив стягнути на свою користь із
відповідача заборгованість, яка станом
на 31 липня 2012 року становить 26 390 грн. 45
коп., з яких:

- 10 670 грн. 43 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 8 105 грн. 74 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 5 881 грн. 40 коп. - заборгованість із
комісії за користування кредитом;

- 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована
частина);

- 1 232 грн. 88 коп. - штраф (процентна
складова).(т.1 а.с.2-4)

ОСОБА_1 заперечував проти заявленого
позову, у т.ч. з підстав закінчення
строку дії картки у березні 2009 року та
спливу строку позовної давності 01
квітня 2012 року, звернувся до суду із
зустрічним позовом про захист прав
споживача, визнання кредитного
договору недійсним та застосування
наслідків недійсності правочину. На
обґрунтування зустрічних позовних
вимог зазначив, що кредитний договір,
який 05 квітня 2006 року укладено між ним
та банком, у формі підписання заяви на
видачу кредитної картки, а також
викладений в Умовах надання
банківських послуг (далі - Умови),
Правилах користування платіжною
карткою (далі - Правила), Тарифах банку
та Пам'ятці клієнта є недійсним
правочином на підставі закону, тобто є
нікчемним правочином. (т.1 а.с. 66-70,
95-103, 143)

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 08 квітня 2013 року позов
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено, у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про захист прав
споживача, визнання кредитного
договору недійсним та застосування
наслідків недійсності правочину
відмовлено. (т.1 а.с.217-225)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просив рішення
суду скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк», а зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив,
що строк дії договору закінчився 31
березня 2009 року, проте суд не
застосував строки позовної давності.
(т.1 а.с.232-239)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 29 травня 2014 року рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 08 квітня 2013 року залишено без
змін. (т.2 а.с.76-79)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року
ухвалу Апеляційного суду міста Києва
від 29 травня 2014 року в частині
залишення без змін рішення суду першої
інстанції щодо вирішення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасовано, справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. У решті ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 29
травня 2014 року залишено без змін. (т.2
а.с.120-122)

В судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Діденко М.В.
заперечувала проти скарги і просила її
відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та
місце розгляду справи був сповіщений
встановленим порядком про що у справі є
докази. (т.2 а.с.126-130)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів визнала повідомлення
належним, а неявку такою, що не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін та апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення скарги з наступних
підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Порядок обчислення позовної давності
не може бути змінений за домовленістю
сторін.(ч. 2 ст. 260 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що 05 квітня 2006 між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір б/н, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 250,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, при цьому
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що
підписана ним заява разом з Умовами та
Правилами складають договір. (т.1 а.с.15-23)

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 взятих на себе обов'язків за
кредитним договором утворилася
заборгованість, яка станом на 31 липня
2012 становить 26 390 грн. 45 коп., з яких: 10 670
грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом;
8 105 грн. 74 коп.. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 5
881 грн. 40 коп.. - заборгованість із
комісії за користування кредитом; 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1 232 грн.
88 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1
кредитної заборгованості, суд першої
інстанції виходив з доведеності
указаного позову та наявності для
цього правових підстав.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до Умов, укладений договір
складається із заяви позичальника,
Умов і правил надання банківських
послуг і Тарифів. (т.1 а.с.17-23)

Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

За наявною в матеріалах справи копією
кредитної картки НОМЕР_1, термін її дії
закінчується у березні 2009 року. (т.1
а.с.103)

За п. 9.12 вищеназваних Умов, договір діє
протягом 12 місяців с часу його
підписання та якщо протягом цього
строку жодна із сторін не проінформує
іншу про припинення договору він
подовжується на такий самий
строк.(а.с.21)

За змістом Умов і правил надання
банківських послуг, сторонами не
визначено іншого строку позовної
давності, що б відрізнявся від
встановленого ст. 257 ЦК України.

Таким чином строк виконання
відповідачем кредитних зобов'язань та
з якого позивач мав право вимагати
повернення кредитних коштів настав 01
квітня 2009 року.

Доказів вчинення ОСОБА_1 платежів за
кредитним договором після
вищевказаної дати до суду не надано.

Колегія суддів відхилила доводи
позивача щодо продовження сторонами
строку дії договору від 05 квітня 2006
року із посиланням на заяву ОСОБА_1 від
04 серпня 2010 року з проханням перевести
кошти із заробітної картки на кредитну
картку, оскільки вказана заява не
стосується картки НОМЕР_1. (т.2 а.с.73)

Зазначаючи про відсутність факту
пропуску строку позовної давності
представник Банку посилався на те, що
відповідач не проінформував Банк про
припинення договору та автоматичну
пролонгацію останнього.

Проте, відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Відповідна правова позиція міститься і
в постановах Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року (справа N 6-14цс14),
від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-134цс14)
яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для
застосування судами України.

Списання в односторонньому порядку
кредитором з рахунку боржника грошей
без повідомлення останнього не може
вважатись вчиненням боржником дій, що
свідчать про визнання ним боргу в
розумінні положень ч. 1 ст. 264 ЦК України.
Тому, строк позовної давності сплив 01
квітня 2012 року.

Із зазначеним позовом про стягнення
кредитної заборгованості позивач
звернувся 24 жовтня 2012 року, інших
доказів звернення до суду із
зазначеним позовом позивачем не
надано. При цьому дата складання
позовної заяви та сплата судового
збору у серпні 2012 року не впливають на
вищевказані висновки суду.

Відповідач в районному суді
заперечуючи проти позовних вимог
Банку, заявив про застосування строку
позовної давності, як підставу відмови
у позові. (т.1 а.с.95-102)

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що заявлені Банком
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з підстав пропуску строку
позовної давності (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України).

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують тому колегія суддів їх
відхилила.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів не погодилась із висновком
районного суду про задоволення позову
в повному обсязі, оскаржуване рішення
на підставі ч. 2 ст. 314 ЦПК України
підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 08 квітня 2013 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» і ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/14298/2014

Унікальний номер 2609/25238/12

Головуючий у першій інстанції - Бурлака
О.В.

Доповідач Левенець Б.Б.