Справа № 442/2518/14
Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/783/6240/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 6
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Павлишин О.Ф.

при секретарі Куцик І.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 21 серпня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Стебницької міської ради, треті особи:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, КП "Ринок
Прикарпаття" про визнання права
власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 21 серпня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив позивач - ОСОБА_3.
Вважає рішення суду незаконним,
оскільки суд не дав жодної правової
оцінки наявним у матеріалах справи
доказам. Також вважає, що на підставі
ст.376 ЦК України суд зобов"язаний був
задовольнити позов та визнати право
власності на самочинне будівництво, в
зв"язку з чим в апеляційній скарзі
просить рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 21 серпня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення на підставі
якого визнати право власності на
самочинно збудоване торгове
приміщення на земельній ділянці, що
знаходиться: ряд "під павільйон", місце
№ 4 по вул.Грушевського, 2 в м.Стебник,
Львівської області, а також визнати
право власності на самочинно збудоване
торгове приміщення на земельній
ділянці, що знаходиться: ряд № 4, місце
№ 2 по вул. Грушевського 2 в м. Стебник
Львівської області.

Сторони в судове засідання не з"явилися
хоча про час та дату розгляду справи
належним чином повідомлені /113-116/.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає
із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконкому Стебницької міської
ради № 166 від 15.08.1996 року, затверджено
розпорядження голови виконкому від
30.07.1996 року №41 "Про надання дозволу на
встановлення торгового лотка по
продажу продуктових товарів
громадянам міста Стебника" позивачу
ОСОБА_3

Згідно рішення виконкому Стебницької
міської ради № 216 від 10.10.1996 року
позивачу надано дозвіл встановити
торговий лоток по продажу продуктових
та промислових товарів на території
міського ринку.

З договору оренди торгової площі від
01.01.2013 року вбачається, що позивач
орендує в КП "Ринок Прикарпаття"
торгове місце (ряд № 8 під павільйон,
місце №4) загальною площею 12,5 кв.м. по
вул. Грушевського, 2 в м. Стебник. Термін
дії договору становить з 01 січня 2013
року по 31 грудня 2017 року. З договору
оренди торгової площі від 01.06.2013 року
вбачається, що позивач орендує в КП
"Ринок Прикарпаття" торгове місце (ряд
№ 4, місце №2) загальною площею 13 кв.м. по
вул. Грушевського, 2 в м. Стебник. Термін
дії договору становить з 01 червня 2013
року по 31 травня 2014 року

Позивач виступає орендарем згаданих
торгового місця загальною площею 12,5
кв.м. відповідно до договору оренди
торгової площі № б/н від 01.01.2013 року та
торгового місця загальною площею 13
кв.м. відповідно до договору оренди
торгової площі № 129 від 01.06.2013 року.

Згідно державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серія ЯЯ №177091 від 14 травня 2009
року, виданого Комунальному
підприємству "Ринок "Прикарпаття" на
підставі рішення Стебницької міської
ради від 31.08.2007 року № 194, 11 сесії, 5
демократичного скликання. Згадана
земельна ділянка розташована в м.
Стебник по вул. Грушевського, 2-«а»
Львівської області, загальна площа
земельної ділянки - 0,0750 га. Цільовим
призначенням згаданої земельної
ділянки є обслуговування ринку.

Згідно рішення Стебницької міської
ради № 504 від 21.01.2014 року про відмову у
наданні дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, відмову в наданні в оренду
земельних ділянок, відмовлено ОСОБА_3 у
наданні дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

З вищенаведеного вбачається, що
позивач орендує торгові площі на
земельній ділянці, яка перебуває в
постійному користуванні КП "Ринок
Прикарпаття", що підтверджується
Державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ №177091, виданого на підставі рішення
Стебницької міської ради від 31.08.2007
року №194.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з тих підстав,
що торгові приміщення стосовно яких
позивач звернувся до суду, розташовані
на земельній ділянці, яка є власністю
Стебницької міської ради та передано в
постійне користування КП "Ринок
Прикарпаття".

Разом з тим, судом звернуто увагу, що
дозвіл Виконкому Стебницької міської
ради на встановлення торгових лотків
згідно рішення №166 від 15.08.1996 року, не
вказано на те, що такий надавався
позивачу для його реалізації на
вказаних ним торгових площах згідно
договорів оренди, які були укладені
через сімнадцять років.

Колегія суддів з висновками суду
першої інстанції погоджується в повній
мірі.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За змістом ч.1 ст.376 ЦК України
самочинним вважається будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, якщо вони
збудовані на земельній ділянці, що не
була відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Судом вірно звернуто увагу на п. 16
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику застосування
судами ст. 376 ЦК України "№ 6 від 30.03.2012
року, який роз"яснив, що позов особи, яка
самочинно збудувала нерухоме майно на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі ч.3 ст.376 ЦК України, якщо
буде встановлено, що власник або
користувач земельної ділянки не
заперечує проти цього, будівництво не
порушує права інших осіб і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
підставно відмовив позивачу у
задоволенні позову, поскільки позивач
по справі звернувся до суду із позовом
про визнання права власності на
торгові приміщення, які розташовані на
земельній ділянці, яка є власністю
Стебницької міської ради та передана в
постійне користування Комунальному
підприємству /КП/ "Ринок "Прикарпаття".

Що ж до клопотання апелянта про
необхідність проведення судової
будівельно-технічної експертизи на
вирішення якої поставити ряд питань
щодо вирішення питання про дотримання
ряду норм та правил при будівництві
торгових приміщень, колегія суддів
вважає таке слід відхилити, поскільки
такий висновок при його наявності
жодним чином не спростовує висновків
суду першої інстанції. Також колегія
суддів вважає за необхідне відмовити
апелянту у задоволенні клопотання про
витребування ряду документів від
Стебницької міської ради (генеральний
план населеного пункту м.
Стебник-містобудівна документація, що
визначає принципові вирішення
розвитку, планування, забудови та
іншого використання території
населеного пункту; містобудівна
документація - затверджені текстові та
графічні матеріали з питань
регулювання планування, забудови та
іншого використання територій по
вул.Грушевського, 2 в м.Стебник
Львівської області) та Дрогобицького
ДКМБТІ та ЕО (кому та на якій підставі
належить нерухоме майно, розташоване
на земельній ділянці по вул.
Грушевського, 2 в м.Стебник Львівської
області; кому було оформлено право
власності на нерухоме майно,
розташоване на земельній ділянці по
вул. Грушевського, 2 в м. Стебник
Львівської області), оскільки
відсутність таких документів та
відповідей (інформації про власників
нерухомого майна по вул. Грушевського, 2
в м. Стебник Львівської області) жодним
чином не вплине на законне і
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, а тому суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Виходячи з мотивів рішення, судом
першої інстанції проаналізовано всі
докази, подані сторонами в тому числі
на предмет їх належності та
допустимості, дано їм належну правову
оцінку.

З урахуванням вищенаведеного, жодний з
доводів апеляційної скарги висновків
суду не спростовує, а відтак колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
та скасування рішення суду.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 21 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П. Крайник

О.Ф.
Павлишин