Єдиний унікальний номер 242/5106/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1818/2014
Головуючий у 1 інстанції: Моцний О.С.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Могутової Н.Г.

при секретарі: Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Донецьку
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Селидівського міського суду Донецької
області від 16 січня 2014 року у цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013р. позивач звернувся до суду
з даним позовом. Посилався на те, що
відповідно до договору від 26.12.2005 р.
ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 48% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач своїм підписом у заяві
підтвердила, що заява разом із умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір. Банк
умови договору виконав та надав кредит
у розмірі, встановленому договором,
відповідач кредит не повернула у
повному обсязі, станом на 20.09.2013р. має
заборгованість у розмірі 25 931,99 грн.,
яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом в сумі 4 160,77
грн., заборгованість за відсотками за
користування кредитом в сумі 20 060,77 грн.,
штраф (фіксована частина ) в сумі 500 грн.
і штраф (відсоткова складова) в сумі 1
211,05 грн., вказану суму заборгованості
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 16 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказане рішення та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Вважає оскаржуване рішення незаконним
та ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, зазначає, що відповідач
підтвердила свою згоду про те, що
підписана нею заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір, що
підтверджується підписом відповідача
у заяві. Пунктом 9.12 Умов передбачено,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу про припинення
договору, він автоматично
продовжується на той же строк.
Відповідно до пункту 9.3 Умов
картрахунки відкриваються на
невизначений строк. Таким чином,
сторони у письмовій формі домовились
про збільшення строку позовної
давності стосовно виконання умов
договору, встановивши строк дії
договору, що рівний строку дії
картрахунку, що не заборонено ст. 259 ЦК
України. Відповідач не надав письмової
заяви про закриття картрахунку, у
зв'язку із чим строк дії карти
відповідача було продовжено на такий
же строк. За умовами договору строк дії
карти та кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
строку дії кредитної карти. Крім цього,
відповідач по сьогоднішній день
користується грошима банку, тобто
термін дії договору не припиняється,
правовідносини між сторонами тривають
до повного погашення клієнтом кредиту.
Посилається на те, що судом при
розгляді справи були порушені принципи
процесуального права щодо рівності
сторін перед законом, змагальності
сторін, диспозитивності цивільного
судочинства та вимоги процесуального
закону щодо доказування та оцінки
доказів судом.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення виходив із
наступних встановлених ним обставин.

26.12.2005 року ОСОБА_1 була підписана заява
про отримання кредиту у сумі 5 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків з користування кредитом у
розмірі 48,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Як вказав позивач,
відповідач договір не виконує, кредит
і відсотки не повертає, у зв'язку із чим
виникла заборгованість за кредитним
договором б/н від 26.12.2005 року, всього в
сумі 25931,99 грн., яка складається з
наступного: заборгованість за кредитом
в сумі 4160,77 грн., заборгованість за
відсотками за користування кредитом в
сумі 20060,77 грн., штраф (фіксована частина
) в сумі 500 грн. і штраф (відсоткова
складова) в сумі 1211,05 грн. Оскільки
відповідач здійснила останній платіж
у листопаді 2007р., тому з 30 листопада 2007р.
банком нараховується прострочена
заборгованість за тілом кредиту і
відсотками. Строк дії картки
закінчився у жовтні 2007р. банк звернувся
з позовом поза межами встановленого
законом трирічного строк, а саме 16
жовтня 2013р. Крім того, матеріали справи
свідчать про те, що відповідач отримав
кредитну картку терміном дії 2 роки,
строк дії картки закінчився у жовтні
2007р.. Доказів щодо перевипуску банком
картки не надано. Тому суд прийшов до
висновку про те, що позивач пропустив
строк позовної давності, що є підставою
для відмови у позові.

В засіданні апеляційного суду
представник відповідача ОСОБА_2
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги та просила рішення
залишити без зміни. Представник
позивача в засідання апеляційного суду
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений, що підтверджено
наявною у справі розпискою.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
виходив із того, що позивач не надав
належних доказів щодо умов укладеного
договору та звернувся з позовом з
пропуском встановленого законом
трьохрічного строку позовної давності.

З вказаним висновком суду погодитись
неможливо, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Із справи вбачається, що 26 грудня 2005р.
ОСОБА_1 звернулась із заявою до
Селидівського відділення Донецького
регіонального управління ЗАТ
Комерційний банк «Приватбанк» про
надання банківських послуг, а саме
кредитної карти з кредитним лімітом в
сумі 5 000 грн. з базовою процентною
ставкою 4% в місяць із розрахунку 360 днів
у році, строк дії картки до квітня 2008р.
Строк дії кредитного ліміту співпадає
із строком дії кредитної карти. Своїм
підписом у заяві відповідач
підтвердила, що вона ознайомилась і
згодна з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною картою, тарифами банку та
виразила свою згоду з тим, що заява
разом із Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною картою, тарифами банку
складає між нею та банком договір про
надання банківських послуг. (а.с.5). В цей
же день 26.12.2005р. відповідач отримала
платіжну карту у непошкодженому стані
(а.с.33).

Згідно з випискою з рахунку 28 грудня
2005р. було видано готівкою 4 995, 50 грн.
Після цього відбувалось повернення
кредитних коштів 27.04.2006р. - 400 грн., 22.05.2006.
- 200 грн., 28.07.2006р. - 500 грн., 25.09.2006р. - 1000
грн., 21.09.2007р. - 500 грн.,28.09.2007р. - 100грн.,
1.11.2007р. - 100 грн., 30.11.2007р. - 3000 грн., 21.07.2010р.
-2 500грн. За користування кредитними
коштами нараховувались проценти
згідно з договором. Оскільки
відповідачем проценти за користування
кредитом сплачували несвоєчасно та не
у повному обсязі, виникла
заборгованість, яка згідно розрахунку
банку та виписки з рахунку становить 4
160,17 грн. - борг за кредитом, 20 060, 77 грн. -
заборгованість за процентами. Пунктом
8.6 Умов та правил надання банківських
послуг ( далі - Умов) передбачено
обов'язок клієнта при порушенні
строків платежів по будь - якому із
зобов'язань, передбачених договором
більше, ніж на 120 днів сплатити штраф в
сумі 500 грн. + 5% від суми позову. На
підставі цього пункту банком
нараховано штраф в сумі 1711,05 грн.

Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення договору, він
автоматично продовжується на такий же
строк.

Встановлено, що сторони не ініціювали
припинення договору, отже він
автоматично продовжувався через кожні
12 місяців.

Згідно з пунктом 9.3 Умов карткові
рахунки відкриті на невизначений
строк за виключенням настання умов,
передбачених у пунктах 9.6, 9.7 цих Умов.

У пункті 9.6 Умов визначено, що при
відсутності на картковому рахунку
карти грошових коштів у розмірі,
достатньому для оплати послуг банку
для продовження дії карти і при
ненадходженні коштів протягом 3-х
місяців з моменту закінчення строку
дії карти банк стягує комісію за
обслуговування рахунку згідно діючих
тарифів. Вказана комісія стягується
банком по закінченню вказаного у цьому
пункті строку щомісячно. У разі, якщо
залишок на картковому рахунку менше
розміру комісії, встановленої тарифами
банку, то розмір комісії за
обслуговування картрахунку
встановлюється в розмірі залишку
коштів на картрахунку держателя. При
нульовому залишку коштів на
неактивному картрахунку останній
закривається.

На картковому рахунку не було
нульового залишку коштів, навпаки, на
рахунку обліковується заборгованість
відповідача перед банком за
несплаченим кредитом, тому підстав для
закриття рахунку не було.

Пунктом 9.7 передбачено, що при
ненадходженні заробітної плати
держателя на картрахунок заробітної
плати протягом 6 місяців, пенсії або
соціальних виплат на картрахунок
пенсійної (соціальної карти) протягом 6
місяців, строк дії відповідної карти
не продовжується, обслуговування карти
проводиться відповідно до пункту 9.6.

Зі змісту цього пункту вбачається, що
він регулює питання обслуговування
картрахунку заробітної плати та
картрахунку пенсійної (соціальної
карти), тому цей пункт не регулює
правовідносини, що виникли між
сторонами, оскільки відповідач
отримала кредитну карту.

Отже, умови, передбачені пунктами 9,6, 9.7
Умов не настали, картковий рахунок
відкритий на невизначений строк.

Пунктом 9.5 Умов передбачено, що
відповідний картковий рахунок може
бути закритий на підставі заяви
держателя, або банк має право закрити
картковий рахунок, письмово
повідомивши держателя. При цьому
держатель повинен не пізніше 30 днів з
дня повідомлення повернути карту в
банк, після чого обслуговування карти
припиняється. Держатель повинен
погасити всі види заборгованості
перед банком, в тому числі ті, що
виникли протягом 30 днів з моменту
повернення карти. Банк закриває
картковий рахунок в строк не раніше 30
днів з дня припинення обслуговування
карти.

Відповідач не подавав заяву про
закриття карткового рахунку,
заборгованість не погасив, тому
підстав для закриття карткового
рахунку банком не було.

Згідно з пунктом 9,5 Умов строк
повернення кредиту визначений
моментом закриття карткового рахунку,
який закривається, коли про це подасть
заяву держатель карти, або коли
рахунок закриє банк, який має право
його закрити, але не зобов'язаний. Заява
про закриття рахунку не подавалась,
отже, строк повернення коштів наступив
в момент, коли позивач заявив про це
вимогу, відповідно строк позовної
давності не пропущено.

За вказаних обставин висновки суду про
відмову у позові з підстав пропуску
строку позовної давності є невірними.
Позивач не пропустив строк позовної
давності на звернення з даним позовом,
а його вимоги є обґрунтованими,
оскільки він довів, що надав кредит
відповідачці, яка не виконала умови
договору, не повернула кредит та
проценти за користування ним у повному
обсязі.

При цьому пояснення представника
відповідача в судовому засідання
апеляційного суду про те, що відповідач
кредит не отримувала та заяву не
підписувала не може бути підставою для
відмови у задоволенні позову, оскільки
ОСОБА_1 не зверталась із вимогами про
визнання недійсним кредитного
договору, на час розгляду справи
кредитний договір не оспорений та
недійсним не визнаний.

Розрахунок заборгованості
підтверджений випискою з карткового
рахунку та розрахунком позивача.

Оскільки позовні вимоги
задовольняються, відповідно до ч.1 ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені позивачем судові витрати в
сумі 388, 95 грн. (а. с. 14, 58).

Згідно із пунктами 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм матеріального і процесуального
права є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 16 січня 2014 року
скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 26.12.2005 року в сумі 25 931,99
грн.(двадцять п'ять тисяч дев'ятсот
тридцять одна гривень дев'яносто
дев'ять копійок) та витрати по оплаті
судового збору в сумі 388,98 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: