У х в а л а

24 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П., суддів:
Гончара В.П., Іваненко Ю.Г.,Журавель В.І.,
Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року у справі за позовом
Дніпропетровської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю «М'ясний
формат», про стягнення суми боргу за
рахунок заставного майна; за
зустрічним позовом ОСОБА_8 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про визнання договору іпотеки
припиненим,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року Дніпропетровська
обласна дирекція Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - товариство
з обмеженою відповідальністю «М'ясний
формат» (далі - ТОВ «М'ясний формат»),
про стягнення суми боргу за рахунок
заставного майна.

На обґрунтування своїх вимог
посилалось на ті обставини, що 4 серпня
2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ТОВ «М'ясний формат» укладено
кредитний договір, за яким
позичальнику була відкрита
довгострокова відновлювальна кредитна
лінія з лімітом кредитування 2 500 000 грн
строком до 3 серпня 2011 року зі сплатою 19,
75% річних.

Виконання умов цього договору
забезпечено договорами іпотеки,
укладеними того ж дня між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і

ОСОБА_7, предметом якого є нерухоме
майно - квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_3, та між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_8,
предметом якого є квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

ТОВ «М'ясний формат» неналежно
виконувало взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором внаслідок чого
утворилась заборгованості, яка станом
на 11 вересня 2009 року склала 2 566 712, 4 грн
та в добровільному порядку погашена не
була, позивач просив у рахунок її
погашення звернути стягнення на
предмет іпотеки та задовольнити позов.

У січні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до
суду із зустрічною позовною заявою до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті
особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про визнання договору іпотеки
припиненим.

На обґрунтування позову зазначала, що
кредитний договір, на забезпечення
виконання якого передала в іпотеку
банку квартиру припинився у зв'язку із
тим, що боржник ТОВ «М'ясний формат» на
початку 2013 року визнаний банкрутом та
ліквідований, тому і договір іпотеки є
припиненим, просила задовольнити
позов.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від

28 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 та до
ОСОБА_8 роз'єднанні в самостійні
провадження.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від

28 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
відмовлено в задоволенні позову.

Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено
частково.

Визнано договір іпотеки від 4 серпня 2008
року - квартири АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_8 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Дніпропетровської обласної
дирекції «Райффайзен Банк Аваль» у
забезпечення виконання зобов'язань ТОВ
«М'ясний формат», посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 4 серпня 2008
року в реєстрі за № 2053, припиненим з
моменту внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців інформації про
припинення юридичної особи ТОВ
«М'ясний формат» з 28 березня 2013 року.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

3 вересня 2014 року ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
залишено без змін.

У листопаді 2014 року ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» подав заяву про перегляд
зазначеної ухвали з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 грудня 2011 року у справі про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якою рішення суду апеляційної
інстанції про задоволення позову
залишено без змін.

На обґрунтування заяви заявник
посилається на ті обставини, що судом
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосовані ст. 111, ч. 1 ст. 575, 598, ч. 1
ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17, ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судового рішення, на яке посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що справу
потрібно допустити до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява, вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
припинення юридичної особи - боржника у
зв'язку із визнанням її банкрутом є
підставою для припинення іпотеки,
оскільки зобов'язання за кредитним
договором припиняються, тому підстави
для звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення боргу та
задоволення позову банку відсутні.

При цьому погодився з висновками судів
про те, що банк звернувся до суду з
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки у січні 2010 року, а
тільки у березні 2013 року було внесено
запис про припинення товариства -
боржника до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Разом із тим, зі змісту ухвали суду
касаційної інстанції від 28 грудня
2011 року, на яку посилається заявник, як
на приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень, вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками
апеляційного суду про те, що на час
звернення банку до суду з позовом
боржник не був ліквідований та
виключений з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб, а відтак
зобов'язання за кредитним договором та
договором іпотеки відповідно до ст. 17
Закону України «Про іпотеку» припинені
не були, що є підставою для ухвалення
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки та задоволення позову.

Отже, з наведеного вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції ст. 17 Закону
України «Про іпотеку», який
встановивши однакові обставини справ
щодо часу припинення юридичної особи,
дійшли протилежних висновків щодо
припинення договору кредиту та
іпотеки, а відтак і наявності чи
відсутності підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

За таких обставин наведені заявником
доводи містять ознаки, які згідно з
вимогами статті 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових рішень
суду касаційної інстанції, а тому
справу потрібно допустити до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Справу за позовом Дніпропетровської
обласної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «М'ясний формат», про
стягнення суми боргу за рахунок
заставного майна; за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, про визнання договору іпотеки
припиненим, за заявою Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банв Аваль» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 вересня 2014 року допустити
до провадження Верховного Суду
України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк