Справа № 2704/9414/12
Категорія № 45
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2014 р. Нахімовський районний суд м.
Севастополя в складі :

головуючого судді Єзерського П.О.

при секретарі Мінакової Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
3-тя особа : ОСОБА_4 про визнання
об'єкту нерухомості спільної
сумісної власності, суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом, та
просила визнати ? частки будинку
АДРЕСА_1 об'єктом спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки шлюб
між ними розірваний. Просила і
визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/4 частки вказаного будинку.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали та
просили стягнути з відповідача і
судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник з позовом не згодні. Не
заперечували, що будинок був
придбаний в період шлюбу по
договореності з ОСОБА_4, але за його
особисті кошти, тому ? частки спірного
будинку належить йому на праві
особистої власності.

З матеріалів справи вбачається, що
правовідносини сторін регулюються
нормами глави 6 КпШС України ( в
редакції 1970 р. ).

Захищаючи своє право на неподільне
майно позивач посилається на норми
СК України, та ЦК України ( в
редакції 2004 р. ).

Проте, суд вважає, що визначення
права власності на 1/4 частку будинку,
слід керуватися не нормами СК
України, який набрав чинності 01.01.2004
р. і норми якого відповідно до ч. 1
ст. 58 Конституції України
застосовуються до сімейних відносин,
що виникли після набрання ним
чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
р., а нормами КпШС України ( в
редакції 1970 р. ).

Судом встановлено, що сторони
знаходилися в шлюбі з 02.03.1985 р., який
рішенням Нахімовського райсуду м.
Севастополя розірваний 27.11.2006 р.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КпШС України,
майно, нажите подружжям під час
шлюбу, являється їх загальною
сумісною власністю. Кожний з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користуються
рівними правами на майно і в тому
разі, якщо один з них був зайнятий
веденням домашнього господарства,
доглядом за дітьми або по іншим
поважним причинам не мав
самостійного заробітку.

Відповідно ч. 1 ст. 24 КпШС України,
майно, що належить кожному з
подружжя до вступу у шлюб, а також
отримане їм під час шлюбу в дар або
в порядку спадкування, являється
власністю кожного з них.

Стаття 25 КпШС України передбачає,
якщо майно, що являється власністю
одного з подружжя, під час шлюбу
суттєво збільшилося в своєї цінності
внаслідок трудових або грошових
затрат іншого з подружжя або їх
обох, воно може бути признано судом
загальною сумісною власністю
подружжя.

Згідно ст. 28 КпШС України, розмір
часток майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя,
визначається рівними.

Як встановив суд, в період шлюбу,
26.09.1988 р. на сумісні кошти подружжя
ОСОБА_2, разом з ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі - продажу придбали
будинок АДРЕСА_1, який був оформлений
на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ? частки за
кожним. З квітня 2006 р. до 08.05.2012 р. до
виконання рішення суду від 22.12.2011 р.
про вселення відповідача в будинок
сторони разом не проживають. На
спірній частині будинку залишилася
проживати позивачка разом з дітьми.

2

Викладене підтверджується копіями
договору купівлі-продажу від 06.09.1988 р.,
рішенням про розірвання шлюбу від
27.11.2006 р., свідоцтвом про розірвання
шлюбу, домовою книгою та технічним
паспортом на будинок, рішеннями суду
від 27.11.2011 р., від 22.12.2011 р., довідкою
БТІ з відомостями про власників
будинку, ( а.с. 7 - 17 ).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що оскільки спірна частка
будинку була придбана в період
шлюбу, то суд вважає визначити
спірну частину будинку загальною
сумісною власністю подружжя, а за
позивачкою визнати право власності
на ? частки спірного будинку, за
рахунок зменшення частки ОСОБА_3 до ??
частки.

Розмір цієї частки, виходячи з
розміру ? частки що належить
відповідачу, становить 1/4 частки, а
оскільки розмір часток майна, яке є
загальною сумісною власністю
подружжя, визначається рівними, то
суд вважає що вимоги позивачки
підлягають задоволенню і визнає за
ним право власності на 1/4 частку
спірного будинку.

Оскільки будинок складається з
однієї цілої частини, а власників є
2, а відповідач є власником тільки ?
частки належного йому будинку, то в
зв'язку з задоволенням позову ОСОБА_2,
його частка в будинку зменшується
до 1/4 частки.

Твердження відповідача, що
позивачкою пропущений строк позовної
давності, не відповідає дійсності.

Перебіг 3 річного строку позовної
давності для вимог відносно майна,
яке є загальною сумісною власністю
розлученого подружжя за змістом ст. 11
і ч. 3 ст. 29 КпШС обчислюються не з
моменту розірвання шлюбу, а з дня,
коли один із подружжя повинен був
дізнатися про порушення його права
на це майно, що мало місце після
розірвання шлюбу.

Про порушення свого права позивачка
дізналася в серпні 2010 р., коли їй
стало відомо, що відповідач
звернувся до суду з позовом про
вселення.

В суд за захистом своїх прав
позивачка звернулася 05.12.2012 р., тобто
в межах 3 - річного строку позовної
давності.

Довід відповідача, що він отримав в
спадщину грошові кошти, за рахунок
якої придбав спірну частку будинку,
не може бути прийнято судом до
уваги, оскільки матеріалами
спадкової справи не підтверджено.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав доказів в
підтвердження своїх заперечень, що
він отримав у спадщину кошти, а
також що брав у позику частину цих
коштів у свого дядька.

Оскільки позов ОСОБА_2 задоволений,
судові витрати - судовий збір в сумі
358 гривень 08 копійок, які понесла
позивачка, підлягають стягнути з
відповідача на її користь.

На підставі ст. 22, 28, 29 КпШС України (
в редакції 1970 р.), керуючись 10, 11, 60, 88
ч. 1, 209, 212-215 ЦПК Україні,

В И Р І Ш І В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати ? частки будинку по АДРЕСА_1
загальною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Поділити сумісно нажите майно ОСОБА_2,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
1/4 частки будинку по АДРЕСА_1, за
рахунок зменшення частки ОСОБА_3 у
вказаному будинку до 1/4 частки.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Новгородковського району,
Кіровоградської області, на користь
ОСОБА_2 судові витрати в 358 гривень 08
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду м.
Севастополя, через Нахімовський
райсуд м. Севастополя. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Нахімовського районного

суду міста Севастополя
Єзерський
П.О.