Дата документу 12.03.2014
Справа № 334/6448/13-ц
Провадження № 2/334/1035/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного акціонерного
товариства «Акцент - банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду
з позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором в якому
зазначив, що відповідно до укладеного
договору № ABISRX03920023 від 15.08.2008 року
ОСОБА_1, 15.08.2008 року отримав кредит у
розмірі 4367,56 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», Тарифами складає між ним
і банком кредитно-заставний договір.
Відповідач був ознайомлений і згоден з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», банком надана
повна інформація про умови
кредитування, що підтверджується
підписом відповідача в заяві.

Згідно умов укладеного договору
Договір складається з Заяви
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надати
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 18.06.2013 року має
заборгованість 25635,80 гривень, яка
складається з наступного: 1683,47 гривень -
заборгованість за кредитом; 237,58
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 943,38 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 21074,43 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
гривень - штраф (фіксована частина);
1196,94 гривень - штраф (процентна
складова).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, пояснюючи що умовами
договору передбачено, що вищевказаний
кредитний договір діє до повного
погашення, а отже строк позовної
давності ними не пропущено, крім того,
п. 5.5 кредитного договору встановлено
строк позовної давності тривалістю
5років. Що стосується нарахування пені
та відсотків, також вважає це законним,
оскільки це передбачено умовами
кредитного договору, а саме, п.5.4.
Здійснювати перерахунок
заборгованості на підставі норм
законодавства вважає недоречним,
оскільки сторонами було досягнуто
згоду щодо всіх умов кредитного
договору. Крім того, представник
позивача наполягав на тому, що
відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») складає між ним і Банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував, доводивши суду
обставини, які виключають його
зобов"язання перед банком, а саме:
дійсно 15.08.2008 року він уклав договір з
банком на придбання мопеду марки Укр.
Мото 50-10 за ціною 4367,56 гривень. Даний
мопед став залоговим майном. У 2009 році,
між ним та банком було складено акт на
відповідальне зберігання заставного
майна. За умовами даного акту, у випадку
непогашення наявної заборгованості та
залишку за кредитом, позичальник
доручає банку передати на реалізацію
заставного майна, за ціною, визначеною
незалежним оцінювачем, а вилучені від
продажу кошти за вирахуванням витрат
на проведення оцінки майна, направити
на погашення заборгованості. Таким
чином, відповідач вважає, що банк міг би
реалізувати заставне майно та
задовольнити свої вимоги за рахунок
заставного майна. На теперішній час,
коли сплинули строки позовної
давності, позовні вимоги банку є
безпідставними. Тому просив суд
відмовити позивачу у позові.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, вважаю, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав:

Законом припускається
можливість застосування судової форми
захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння
цієї норми Закону слід, що при тому
існувало порушення цього права.
Представником позивача у судовому
засіданні було доведено, що саме
відповідачем були порушенні його
права та інтереси.

По встановленим ЦПК України
нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна
сторона зобов'язана довести її
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За приписами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
встановленому договором.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до укладеного договору №
ABISRX03920023 від 15.08.2008 року ОСОБА_1, 15.08.2008
року отримав кредит у розмірі 4367,56
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом (а.с.5).

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», Тарифами складає між ним
і банком кредитно-заставний договір.
Відповідач був ознайомлений і згоден з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», банком надана
повна інформація про умови
кредитування, що підтверджується
підписом відповідача в заяві.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за кредитним договором
Відповідач станом на 18.06.2013 року має
заборгованість 25635,80 гривень, яка
складається з наступного: 1683,47 гривень -
заборгованість за кредитом; 237,58
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 943,38 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 21074,43 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
гривень - штраф (фіксована частина);
1196,94 гривень - штраф (процентна
складова), що підтверджується
розрахунком заборгованості (а.с.4).

У відповідності до положень ст. 546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Тобто пеня та штраф є різновидами
неустойки як юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам, у
разі порушення Позичальником
будь-якого із зобов'язань, передбачених
Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк
має право нарахувати, а позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню в
розмірі 1,25 процентів від суми
простроченого платежу, але не менше
однієї гривні за кожен день прострочи
платежу.

Пунктом 5.3 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам передбачено,
що при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 гривень та п'яти процентів
від суми заборгованості.

Вищенаведене свідчить про те, що
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам за одне і те саме
порушення договірного зобов'язання
(прострочення виконання грошового
зобов'язання) передбачено подвійну
цивільно-правову відповідальність, що
суперечить вимогам ч. 1 ст. 61
Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК
України, згідно з якими ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданий позивачем до
суду, відповідачу був нарахований
штраф у розмірі 1196,94 гривень, у
відповідності до п. 5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам у
розмірі 5 % від суми заборгованості.

Зазначена сума нарахована з
врахуванням сум заборгованості за
кредитом, сум заборгованості за
відсотками та суми пені за
прострочення виконання зобов'язання.

Отже, за порушення позичальником
строків виконання зобов'язання за
кредитним договором позивачем
одночасно нараховано пеню та штраф, при
цьому останній нараховано, в тому
числі, й на суму пені.

Проте, зі змісту ст. 549 ЦК України
вбачається, що пеня і штраф, як
різновиди неустойки, обчислюються у
відсотках саме від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання,
можливість нарахування одного виду
неустойки на інший виключається.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551
ЦК України розмір неустойки (штрафу,
пені) може бути зменшений за рішенням
суду, якщо він значно перевищує суму
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи,
розмір неустойки (штрафу, пені), які
позивач вимагає стягнути з відповідача
становить 1196,94 гривень та 21074,43 гривень
відповідно, а розмір заборгованості за
кредитом становить 2864,43 гривень.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 258 ЦК України врегульована
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Частиною
другою вказаної статті цього Кодексу
встановлено, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Положеннями ч.2 ст. 616 ЦК України
передбачено, що суд має право зменшити
розмір збитків та неустойки, які
стягуються з боржника, якщо кредитор
умисно або з необережності сприяв
збільшенню розміру збитків, завданих
порушенням зобов'язання, або не вжив
заходів щодо їх зменшення.

Як вбачається з матеріалів справи
право вимоги у банка до боржника
виникло у серпні 2010 року, кредитор
протягом наступних 3-х років
продовжував нараховувати відповідачу
пеню, що призвело до її зростання та є
наслідком недобросовісної поведінки
позивача.

А отже, нарахована пеня підлягає
зменшенню.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов
до висновку, що стягненню
заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Акцент-банк» за кредитним договором №
ABISRX03920023 від 15.08.2008 року підлягають
грошові кошти в розмірі 5047,80 гривень,
яка складається з 1683,47 гривень -
заборгованість за кредитом; 237,58
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 943,38 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 1683,47 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 гривень -
штраф (фіксована частина відповідно до
пункту 5.3.Умов та правил надання
банківських послуг).

При цьому суд взяв до уваги, що
заставлене майно було реалізовано
01.08.2011 року в установленому договором
порядку. Сума від реалізації майна
становить 700 гривень.

Що стосується стягнення судового збору
у розмірі 256,36 гривень, як цього просить
позивач, суд прийшов до висновку, що
відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню,
понесені позивачем, судові витрати в
розмірі 243,60 гривень. Оскільки ціна
позову після перерахунку становить
5047,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 224-226
ЦПК України, ст. ст. 256, 258, 261, 509, 526, 527, 530,
546, 549, 551, 615, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61
Конституції України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Акцент - банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акцент - банк» (рах. №
0010, , МФО № 307770)
заборгованість за кредитним
договором № ABISRX03920023 від 15.08.2008 року в
розмірі 5047,80 (п'ять тисяч сорок сім )
гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
на користь на користь ПАТ «Акцент -
банк» (рах. № 0001, ,
МФО № 307770) судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три ) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н.Ю.Козлова