Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ26 листопада 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГвоздика
П.О.,суддів: Євграфової Є.П., Журавель
В.І.,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Харківський
канатний завод» до ОСОБА_6, третя особа -
Торговельно-комерційне товариство з
іноземними інвестиціями
«Харків-Москва» про витребування майна
з чужого незаконного володіння та
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 6 червня 2014 та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 1 липня 2014
року,в с т а н о в и л а: У грудні 2013 року
Публічне акціонерне товариство
«Харківський канатний завод» (далі -
ПАТ «Харківський канатний завод»)
звернулось до суду з даним позовом,
зазначивши в його обґрунтування, що 24
лютого 1999 року між АТВТ
«Харківський канатний завод»,
правонаступником якого є
ПАТ «Харківський канатний завод», та
Торговельно-комерційним товариством з
іноземними інвестиціями
«Харків-Москва» укладено договір
купівлі-продажу № 4-1470 нежитлових
приміщень підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху
№ 1-34 літ.А-2, загальною площею 906,1 кв.м,
що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, за ціною 42 000 гривень, що була
встановлена за домовленістю сторін. 28
квітня 2000 року між ТОВ з іноземними
інвестиціями «Харків-Москва» та ОСОБА_6
на Харківській товарній біржі укладено
договір купівлі - продажу, відповідно
до умов якого остання придбала
нежитлові приміщення в підвалі № V-ХХІ
1-го поверху № 1-34 літ.А-2, загальною
площею 906,1 кв.м, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, про що покупцю 5
червня 2000 року видано реєстраційне
посвідчення КП «Харківське міське бюро
технічної реєстрації». Укладені
договори купівлі-продажу, предметом
яких є спірні нежитлові приміщення,
нотаріально не посвідчені. Рішенням
Господарського суду Харківської
області від 22 червня 2011 року,
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 12 вересня 2011
року та постановою Вищого
господарського суду України від 15
грудня 2011 року, визнано недійсним
договір купівлі-продажу спірних
приміщень від 24 лютого 1999 року,
укладений між АТВТ «Харківський
канатний завод» та ТОВ з іноземними
інвестиціями «Харків - Москва», з
підстав невідповідності укладеного
договору вимогам закону, відсутності
повноважень у представника продавця на
укладення договору від імені продавця -
юридичної особи, яка цей договір не
схвалила та оспорила в судовому
порядку. Посилаючись на встановлені
господарським судом обставини, позивач
на підставі ст. 388 ЦК України просив суд
витребувати спірні нежитлові
приміщення з незаконного володіння
ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Харківський канатний завод» та
визнати за позивачем право власності
на вказані нежитлові приміщення.
Зменшивши позовні вимоги, просив суд
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_6 на користь позивача нежитлові
приміщення в підвалі № V-ХХІ 1-го
поверху № 1,2,4-34 літ.А-2, загальною площею
906,1 кв. м, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за ним право
власності на вказані приміщення.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 6 червня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 1 липня 2014 року, позов задоволено.
Ухвалено визнати за ПАТ «Харківський
канатний завод» право власності на
нежитлові приміщення в підвалі № V-ХХІ
1-го поверху № 1-34 літер А-2, загальною
площею 906,1 кв. м, що знаходяться по
АДРЕСА_1. Витребувано нежитлові
приміщення в підвалі № V-ХХІ 1-го
поверху № 1-34 літер А-2,
загальною площею 906,1 кв. м, що
знаходяться в АДРЕСА_1, з незаконного
володіння ОСОБА_6 на користь
ПАТ «Харківський канатний завод».
Вирішено питання про стягнення
судового збору. У касаційній скарзі
ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду і ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права. Заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із
доведеності факту вибуття спірних
нежитлових приміщень з володіння
позивача не з його волі, оскільки
юрисконсульт товариства ОСОБА_5 не є
уповноваженою власником особою на
розпорядження майном товариства, а
тому дійшов висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.Проте з такими висновками судів
погодитись не можна. Відповідно до ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому
засіданні.Відповідно до положень
частини першої статті 388 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно із чужого незаконного володіння
незалежно від заперечення відповідача
про те, що він є добросовісним
набувачем, якщо доведе факт вибуття
майна з його володіння чи володіння
особи, якій він передав майно, не з
їхньої волі. При цьому суди повинні
мати на увазі, що власник має право
витребувати майно у добросовісного
набувача лише у випадках, вичерпний
перелік яких наведено в частині першій
статті 388 ЦК. Як роз'яснено у п. 26
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 лютого 2014 року № 5
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», недійсність правочину,
на виконання якого передано майно, сама
по собі не свідчить про його вибуття із
володіння особи, яка передала це майно,
не з її волі. При цьому суд має
встановити, чи була воля власника на
передачу права володіння іншій особі.
Судами встановлено, що рішенням
Господарського суду Харківської
області від 22 червня 2011 року, залишеним
без змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 12
вересня 2011 року та постановою Вищого
господарського суду України від 15
грудня 2011 року, визнано недійсним
договір купівлі-продажу спірних
приміщень від 24 лютого 1999 року,
укладений між АТВТ «Харківський
канатний завод» та ТОВ з іноземними
інвестиціями «Харків-Москва» з підстав
невідповідності укладеного договору
вимогам закону, відсутності
повноважень у представника продавця на
укладення договору від імені продавця -
юридичної особи, яка цей договір не
схвалила та оспорила в судовому
порядку. Розділом 7 Статуту ПАТ
«Харківський канатний завод» (далі -
Статут) визначений перелік органів
управління товариством, до яких,
зокрема, належать: загальні збори
акціонерів (п. 7.1), правління -
виконавчий орган (п. 7.9),
президент (генеральний директор,
голова правління) (п. 7.13). Згідно з
п. 7.1 Статуту розпорядження майном не
віднесене до виключної компетенції
загальних зборів. Відповідно до
п. 7.10 Статуту до повноважень правління
товариства віднесено вирішення всіх
питань діяльності товариства, які не
віднесені до виключної компетенції
загальних зборів, а п. 7.13.6 Статуту
встановлено, що президент (генеральний
директор, голова правління) має право
розпорядження майном товариства.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
дослідив вказані положення Статуту, не
надав правової оцінки повноваженням
органу управління на розпорядження
майном товариства та підстави видачі
довіреності від 24 лютого 1999
року на ім'я ОСОБА_5, виписці з протоколу
засідання правління ПАТ «Харківський
канатний завод» № 65, в якій визначена
необхідність продажу нежитлового
приміщення товариству «Харків-Москва»,
визначена договірна вартість
нежитлового приміщення та надано право
юрисконсульту позивача підписати
відповідний договір, не перевірив, чи
було спірне приміщення предметом спору
при розгляді справи в господарському
суді, за наслідками якої прийнято
рішення Господарського суду
Харківської області від 22 червня 2011
року, не встановив, чи була воля
власника на передачу права володіння
іншій особі, та дійшов передчасного
висновку про обґрунтованість
заявлених вимог. Крім того, як
вбачається з матеріалів справи,
позивач, зменшивши позовні вимоги,
просив суд витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_6 на користь позивача
нежитлові приміщення в підвалі № V-ХХІ
1-го поверху № 1,2,4-34 літ. А-2, загальною
площею 906,1 кв. м, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, та визнати за ним
право власності на вказані
приміщення.Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних і
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Разом з тим, ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції дійшов
висновку про визнання за ПАТ
«Харківський канатний завод» права
власності на нежитлові приміщення в
підвалі № V-ХХІ 1-го поверху № 1-34 літер
А-2 з витребуванням вказаних приміщень
з незаконного володіння ОСОБА_6.
Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд на вказані
порушення уваги не звернув, не
перевірив доводів апеляційної скарги
та в порушення вимог ст. 303 ЦПК України
залишив рішення суду першої інстанції
без змін. За таких обставин
ухвалені при неправильному
застосуванні норм матеріального права
та порушенні норм процесуального права
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України, з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а:Касаційну скаргу
ОСОБА_6 задовольнити частково. Рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 6 червня 2014 та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 1 липня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий
П.О.
ГвоздикСудді:
Є.П. Євграфова
В.І.
Журавель
І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко