Провадження № 2/369/3936/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

11.12.2014 року відповідач подав до суду із заяву про забезпечення позову в якій зазначив, що має намір звернутись до суду із зустрічною позовною заявою для поділу майна, що є спільною сумісною власністю, та перебуває в розпорядженні позивача, так, як останній при зверненні до суду із вище вказаним позовом не зазначив значну кількість майна, що була придбана за час їхнього спільного проживання, та підлягає поділу, як спільно набуте майно за період шлюбу (побутова техніка, меблі, посуд, картини, предмети домашнього вжитку, тощо). З метою недопущення відчуження майна, яке перебуває в повному розпорядженні позивача та доступ до якого у відповідача відсутній, останній просив накласти арешт на майно, що Перебуває у будинку №14-16 по вул. Київській смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до вимог ч.4 ст.151 ЦПК України за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи предметом розгляду є спір між подружжям, щодо поділу спільно набутого майна, тоді, як вищевказана стаття ЦПК України передбачає можливість звернення із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви виключно з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності.

Згідно п.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідач звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову в свою чергу не вказує чіткий перелік спірного майна, яке перебуває у володінні позивача, та може бути відчужене останнім. Окрім того заява відповідача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, так, як ним не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду.

З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована.

Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Нікушин