Справа № 526/1609/14-ц
Провадження № 2/526/766/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

25 листопада 2014 року Гадяцький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря - Широколави О.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гадяч цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: УДМС України в Полтавській
області про визнання осіб такими, що
втратили право користування квартирою
та зняття з реєстраційного обліку,-

встановив:

Позивач звернувся у серпні 2014 року до
суду з позовом до відповідачів. Після
уточнення позовних вимог просив
позбавити відповідачів права
користування квартирою АДРЕСА_1;
усунути перешкоди в користуванні
вищезазначеною квартирою, знявши з
реєстрації за даною адресою
відповідачів; зобов'язати УДМС у
Полтавській області зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
за зазначеною адресою.

У судовому засіданні позивач повністю
підтримав позовні вимоги. В
обґрунтування позову зазначив, що
відповідачі тривалий час в квартирі не
проживають, так як виїхали до
Російської Федерації. Він змушений
сплачувати комунальні послуги з
урахуванням всіх зареєстрованих осіб,
що призводить до порушення його прав.

Відповідачі у судове засідання
повторно не з'явилися, будучи
повідомленими про час та місце
судового розгляду через оголошення в
загальноукраїнському та місцевому
друкованому органі.

Представник третьої особи - УДМС
України в Полтавській області в судове
засідання надав заяву про розгляд
справи без участі представника.

Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Заслухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 19.12.2008
року ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1. (а.с.6)

Згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно (а.с.33) ОСОБА_1 придбав
? частину житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 15.08.1984 року.

Як вбачається з свідоцтва про
розірвання шлюбу (а.с.7), шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 припинено 03 листопада 1998
року, про що 17.11.1998 року здійснено
актовий запис про розірвання шлюбу № 16.

У судовому засіданні позивач
підтвердив той факт, що на момент
придбання квартири АДРЕСА_1 він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою ОСОБА_2.

Відповідно до наданих суду актів
обстеження матеріально-побутових умов
(а.с.8,15,16,17,24-26) відповідачі за
зареєстрованим місцем проживання
відсутні.

Згідно свідоцтва про народження (а.с.10)
позивач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму
ВССУ «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» оскільки право власності
є абсолютним правом, яке включає право
володіння, користування та
розпорядження майном, якого ніхто не
може бути позбавлений, крім випадків,
передбачених законом (стаття 41
Конституції України, статті 316- 319 ЦК), то
власник на підставі статті 391 ЦК не може
бути визнаний таким, що втратив право
користування своїм майном, зокрема
жилим приміщенням або виселений із
нього, оскільки це не відповідає
характеру спірних правовідносин, й
такі вимоги регулюються, зокрема,
статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу
Української РСР.

Згідно ст. 22 КпШС України, який був
чинним на момент придбання квартири,
майно нажите подружжям за час шлюбу,
є його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами
на майно і в тому разі, якщо один з них
був зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя,
тому відповідачка ОСОБА_2 не може бути
позбавлена права користування житлом,
співвласником якого вона є.

У частині позбавлення права
користування житловим приміщенням
іншого відповідача - ОСОБА_3, суд
враховує, що цього права він може бути
позбавлений на підставі спільного
позову співвласників квартири АДРЕСА_1.
Однак, ОСОБА_2 є відповідачем по справі
і з позовом до ОСОБА_3 не зверталася.

У частині зобов'язання УДМС України у
Полтавській області зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
за зазначеною адресою суд вважає, що за
відсутності підстав для позбавлення
права користування житловим
приміщенням відповідачів відсутні
також і підстави для задоволення цієї
вимоги. Окрім того, позивач не надав
доказів того, що УДМС України в
Полтавській області в цій частині
порушило його права.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212- 215, 224-226 ЦПК
України,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом
який його ухвалив, за заявою
відповідача, протягом 10 днів з дня
отримання ним копії даного рішення.

Позивачем на рішення може
бути подана апеляція до апеляційного
суду Полтавської області протягом 10
діб з дня його проголошення.

Головуючий: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького районного суду

Полтавської області
С. А. Киричок