АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/307013-ц
Номер провадження 22-ц/786/111/14
Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І.
Доповідач Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Триголова В.М., Бондаревської
С.М.,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк (далі ПАТ
КБ) "ПриватБанк" звернувся в суд з
позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що за
кредитним договором від 27 січня 2006
року, укладеним між банком та ОСОБА_1,
позичальник отримав кошти у розмірі 1000
доларів США зі сплатою 1,83 % в місяць з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Внаслідок порушення відповідачем
строку та порядку погашення кредиту
станом на 31.05.2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 3 106, 79
доларів США, яка складається із 996, 71
дол. США заборгованість за кредитом; 1867,
84 дол. США заборгованість за процентами
за користування кредитом; а також
штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та
правил надання банківських послуг: 99, 01
дол. США штраф (фіксована частина), 143, 23
дол. США штраф (процентна складова).

Просив стягнути заборгованість у
розмірі 3106, 79 дол. США, що за курсом 5.05
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 27.01.2006 року,
складає 15 689, 28 грн. та судові витрати у
сумі 229, 40 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 3106, 79 доларів США, що за курсом
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 27.01.2006 року
складає 15 689, 28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
судовий збір в розмірі 229, 40 грн.

ОСОБА_1 оскаржив рішення суду, в
апеляційній скарзі просив його
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПирватБанк»
відмовити, оскільки вважає, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта та представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 27 січня 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 1 000 доларів США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1,83 % в місяць із розрахунку 360
днів на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Порядок погашення
заборгованості: щомісячними платежами
у розмірі 7% від суми заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним і банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна з сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той же строк,
а пунктом 9.3 Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що
картрахунки відкриті на необмежений
строк.

Оскільки ОСОБА_1 належним чином умови
договору не виконувались, банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом, яка станом
на 31.05.2013 року склала 3 106, 79 доларів США,
і включає в себе: заборгованість за
кредитом 996, 71 доларів США, по процентам
за користування кредитом 1 867, 84
доларів США, по штрафу (фіксована
частина) 99,01 доларів США, по штрафу
(процентна складова) 143, 23 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що договір,
укладений між банком та ОСОБА_1 на
невизначений термін, останній
продовжує користуватися грошима банку,
а отже правовідносини сторін тривають
і на даний час, відповідачем належним
чином взяті на себе зобов'язання не
виконувались, у зв'язку з чим
утворилась кредитна заборгованість,
яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Проте, колегія суддів повністю не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання
- це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач заявив
клопотання про застосування стоків
позовної давності.

Перевіряючи обґрунтованість поданої
заяви , колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново (чч. 1, 3
ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин, початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Із заяви про отримання кредиту
вбачається, що сторони при укладенні
кредитного договору досягли згоди щодо
погашення кредиту, а саме: відповідач
повинен погашати заборгованість
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми заборгованості.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Необхідно також враховувати правову
позицію Верховного Суду України,
викладену ним у постанові № 6-116 цс13 від
6 листопада 2013 року, відповідно до якої
перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Із матеріалів справи, зокрема із
розрахунку заборгованості та випискою
про рух коштів на рахунку ОСОБА_1
вбачається, що останній платіж по
погашенню заборгованості відповідач
здійснив у вересні 2008 року, а із жовтня
2008 року позивач перестав сплачувати
заборгованість за кредитом.

Дія кредитного договору на час подачі
позовної заяви не закінчилась, тому з
відповідача на користь банку підлягає
стягненню заборгованість за договором,
в межах заявлених позовних вимог, за
три останні роки з дня подачі позовної
заяви (24.07.2013 року) по 31 травня 2013 року
(дата на яку заявлена вимога про
стягнення заборгованості).

При цьому, при визначенні суми
заборгованості, в межах трирічного
строку позовної давності, колегія
суддів бере до уваги наданий позивачем
розрахунок заборгованості, який
сторонами не заперечувався, доказів,
які б ставили під сумнів даний
розрахунок суду не надано, клопотань
про призначення експертизи щодо
визначення заборгованості сторони
суду не заявили.

Із розрахунку заборгованості наданого
позивачем вбачається, що
заборгованість за вказаний період
становить 1320,20 доларів США, що згідно
курсу НБУ станом на 27.01.2006 року, (згідно
заявлених вимог), складає 6672 грн. та
включає в себе 98,85 доларів США (499,19 грн.)
- заборгованість за кредитом, 1221, 35
доларів США (6 167, 81 грн.) - проценти за
користування кредитом.

Крім того, оскільки порушення умов
договору носить триваючий характер,
ОСОБА_1, в зв'язку з порушенням умов
договору повинен сплатити банку штраф.

Так, згідно п.8.6 Умов та Правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених чинним договором більше
ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити штраф в розмірі 500 грн.
фіксована частина + 5% від суми позову.

За таких обставин, з ОСОБА_1 слід
стягнути штраф у розмірі 66,01 доларів
США (333, 35 грн.), тобто 5% від суми
заборгованості, а також фіксовану
частину штрафу у валюті України -
гривні в розмірі 500 грн., як це
передбачено Умовами та Правилами
надання банківських послуг (п.8.6.), а не у
валюті самого кредитного договору -
доларах США, як було заявлено у
позовній заяві в сумі 99,01 доларів США.

Таким чином, всього із ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає
стягненню заборгованість за кредитним
договором від 27.01.2006 року у доларах США
у сумі 1386, 21 (98,85 + 1221, 35 + 66,01) доларів США
(по курсу НБУ на 27.01.2006 року
еквівалентно 7000, 36 грн.), а також штраф
по договору у гривнях сумі 500 грн.

Оскільки позовні вимоги банку
задоволено частково, судові витрати у
відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог в сумі 109, 65 грн.(за
подачу позову).

Разом з тим, оскільки апеляційна скарга
ОСОБА_1 задоволена частково, з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь апелянта слід
стягнути понесені ним судові витрати
за розгляд справи у суді апеляційної
інстанції (судовий збір за подання
апеляційної скарги) в сумі 59, 87 грн.,
пропорційно до задоволених вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а судове
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового про часткове
задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року -
скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
від 27.01.2006 року у сумі 1386, 21 доларів США
(по курсу НБУ на 27.01.2006 року
еквівалентно 7000, 36 грн.), а також штраф
по договору у сумі 500 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк"
судовий збір в сумі 109 грн. 65 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові
витрати понесені по сплаті судового
збору за подачу апеляційної скарги у
сумі 59 грн. 87 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
С.М. Бондаревська

В.М. Триголов

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль