Справа № 466/2047/13
Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/1372/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 грудня 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства (далі ПАТ)
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк»,
треті особи - ОСОБА_3, приватний
нотаріус Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, визнання
договору іпотеки недійсним, -

встановила:

рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 грудня 2013 року
вказаний вище позов ПАТ «УкрСиббанк»
задоволено. Постановлено стягнути з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2 292
425 грн. 29 коп. заборгованості за
кредитним договором № 169/06Р-231/146 0)
від 21 березня 2006 року.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 169/06Р-231/146 0)
від 21 березня 2006 року в розмірі 2 292 425
грн. 29 коп., з яких: заборгованість по
кредиту - 137 063,97 доларів США, що в
еквіваленті становить 1 095 552,31 грн.,
заборгованість по процентах за
користування кредитом 115 070,15 доларів
США, що в еквіваленті становить 919 755,71
грн., пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту - 146 313,30 грн.,
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентах - 130 303,97
грн., штраф за неналежне виконання умов
договору - 500 грн. - звернуто стягнення
на об'єкти нерухомого майна, які
належать на праві приватної власності
ОСОБА_2, а саме: на житловий будинок
АДРЕСА_1, який складається з п'яти
житлових кімнат, житловою площею 77,9 кв.
м., кухні, загальною площею 166,8 кв. м., та
на земельну ділянку, площею 0,0725 га, яка
розташована по АДРЕСА_1, шляхом продажу
предмету іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, з початковою ціною
об'єктів вищевказаного нерухомого
майна на рівні не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності (незалежним експертом) на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

У задоволені позову ОСОБА_2 про
визнання договору іпотеки недійсним
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволені вимог ПАТ «УкрСиббанк»
відмовити, а її позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на те, що
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, апелянт, зокрема, зазначає, що на
час укладення спірного договору
іпотеки будинок складався не з п'яти
кімнат житловою площею 77,9 кв. м. та
загальною площею 166,8 кв. м., а з восьми
кімнат житловою площею 106,2 кв. м.,
загальною площею 197,7 кв. м., оскільки її
син з її дозволу здійснив
реконструкцію будинку. А тому договір
іпотеки був укладений стосовно майна,
якого фактично не існувало в натурі а
відтак опис предмета іпотеки не є
придатним для ідентифікації. Крім того,
апелянт посилається на те, що в
договорі іпотеки включені умови, що
обмежують її права володіння та
користування будинком, оскільки в
договорі іпотеки передбачено, що всі
зроблені нею поліпшення,
реконструкційні роботи, зміни, доробки
тощо автоматично стають предметом
договору іпотеки, що не потребує
внесення змін до нього, а це, на думку
апелянта, є несправедливим і
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» є порушенням
прав споживача, що в свою чергу є
підставою для розірвання договору
іпотеки.

Сторони по справі у судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи, а
відповідно до ст.197 ЦПК України
фіксація судового засідання з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали і обставини справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду колегія
суддів приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є позивач) та
відповідачем ОСОБА_3 21 березня 2006 року
укладено кредитний договір № 169/06Р-231/146,
за умовами якого банк надав
позичальнику ОСОБА_3 кредит в сумі 138 000
доларів США до 21 березня 2013 року, а
останній зобов'язався повернути суму
кредиту частинами у встановлені
графіком строки та сплачувати відсотки
за користування кредитними коштами в
розмірі 13 річних (а.с.9-13 т.1).

21 березня 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на забезпечення
виконання позичальником усіх грошових
зобов'язань за вказаним вище кредитним
договором, кредитним договором № 169/06/С
від 21.03.2006 р. та за Додатковою угодою №
452 від 21.03.2006 р. був укладений договір
іпотеки житлового будинку та земельної
ділянки (а.с.6-8 т.1).

Відповідно до цього договору іпотеки
іпотекодавець-майновий поручитель
передала в іпотеку нерухоме майно -
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з п'яти житлових кімнат,
житловою площею 77,9 кв. м. та кухні.
Загальна площа будинку становить 166,8
кв. м., до якого відносяться будівлі та
споруди, та земельну ділянку, площею
0,0725 га, кадастровий номер :11:002:0054,
яка розташована по АДРЕСА_1 та надана
для обслуговування вищевказаного
житлового будинку.

Пунктом 1.7 зазначеного договору
іпотеки передбачено, що іпотека
розповсюджується на всі приналежності
предмету іпотеки та на всі невід'ємні
від майна поліпшення, складові частини
та внутрішні системи, що існують на
момент укладення цього договору та
виникнуть в майбутньому. Всі згорблені
іпотекодавцем - майновим поручителем в
період дії цього договору всілякого
роду поліпшення, реконструкційні
роботи, зміни, доробки тощо автоматично
стають предметом даного договору
іпотеки - предметом іпотеки, і не
потребують внесення змін до цього
договору іпотеки.

Правова природа іпотеки полягає у
забезпеченні можливості кредитора у
разі невиконання боржником
зобов'язання, забезпеченого іпотекою,
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок переданого в іпотеку
нерухомого майна переважно перед
іншими кредиторами боржника.

Порушення умов кредитного договору,
сума заборгованості за кредитним
договором, направлення боржнику та
іпотекодавцю вимог щодо усунення
порушень умов договору сторонами не
оспорюється і підтверджується
матеріалами справи, зокрема
розрахунком заборгованості (а.с.14-30,
109-124 т.1).

Крім того, рішення суду не оспорюється
відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03 вересня 2004
року ОСОБА_2 успадкувала майно -
житловий будинок з відповідними
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться у АДРЕСА_1. Будинок
складається з п'яти житлових кімнат та
кухні. Житлова площа кухні становить 77,9
кв. м., загальна площа будинку - 166,8 кв. м.
(а.с.33 т.1).

Державним актом на право власності на
земельну ділянку від 24 березня 2005 року
підтверджується знаходження у ОСОБА_2
на праві власності земельна ділянка
площею 0,0725 га, що розташована у АДРЕСА_1,
для обслуговування вищевказаного
житлового будинку (а.с.35 т.1).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» в редакції, чинного на час
укладення між сторонами договору
іпотеки, іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 9 цього ж Закону передбачено, що
іпотекодавець має право володіти та
користуватись предметом іпотеки
відповідно до його цільового
призначення, якщо інше не встановлено
цим Законом. При користуванні
предметом іпотеки іпотекодавець
повинен не припускати погіршення стану
предмета іпотеки та зменшення його
вартості понад норми його звичайної
амортизації (зносу).

Іпотекодавець має право одержувати від
предмета іпотеки продукцію, плоди і
доходи, якщо інше не встановлено
іпотечним договором. Іпотекодавець має
право виключно на підставі згоди
іпотекодержателя:

зводити, знищувати або проводити
капітальний ремонт будівлі (споруди),
розташованої на земельній ділянці, що є
предметом іпотеки, чи здійснювати
істотні поліпшення цієї земельної
ділянки;

передавати предмет іпотеки у наступну
іпотеку;

відчужувати предмет іпотеки;

передавати предмет іпотеки в спільну
діяльність, лізинг, оренду,
користування.

Таким чином, виходячи із змісту Закону
України «Про іпотеку» та договору
іпотеки, п.3 ч.1 ст.3, ч.3 ст.6 ЦК України
щодо свободи договору та врегулювання
сторонами своїх відносин на власний
розсуд, посилання апелянта на те, що в
договорі іпотеки включені умови, що
обмежують її права володіння та
користування будинком, оскільки в
договорі іпотеки передбачено, що всі
зроблені нею поліпшення,
реконструкційні роботи, зміни, доробки
тощо автоматично стають предметом
договору іпотеки, що не потребує
внесення змін до нього, є
безпідставним, оскільки такі умови, які
передбачені в п. 1.7 договору іпотеки, не
суперечать нормам матеріального права
та не є несправедливими.

Крім того, проведена добудова
(збільшення житлової та загальної
площі в будинку) не є самостійним
об'єктом.

Статтею 18 цього ж Закону передбачено,
що іпотечний договір укладається між
одним або декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.
Іпотечний договір повинен містити
істотні умови, зокрема опис предмета
іпотеки, достатній для його
ідентифікації, та/або його
реєстраційні дані. При іпотеці
земельної ділянки має зазначатися її
цільове призначення.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема свідоцтва про право на
спадщину за законом, витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 14.09.2004 р. (а.с.34 т.1), державного
акту на право власності на земельну
ділянку, опис предмета іпотеки
здійснений в договорі іпотеки
відповідно до зазначених документів і
він достатній для його ідентифікації.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи (а.с.2-5, 8 т.2) апелянтом при
укладені договору іпотеки банку був
наданий технічний паспорт на жилий
будинок індивідуального житлового
фонду та витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно в яких мається
характеристика приміщень будинку в
якому зазначено кількість кімнат - 5,
житлова площа 77,9 кв. м., загальна площа
166,8 кв. м., а замовлення на проведення
технічної інвентаризації щодо
проведення змін в технічній
документації, апелянтом було подано в
бюро технічної інвентаризації 08
листопада 2012 року, що вбачається з
відновлювальної інвентаризаційної
справи цього будинковолодіння.

В своєму Рішенні № 14-рп/2011 від 10.11.2011 р.
Конституційний Суд України роз'яснив,
що в аспекті конституційного звернення
пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 12.05.1991
р. № 1023-ХІІ з наступними змінами у
взаємозв'язку з положеннями ч.4 ст.42
Конституції України, треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору. А відтак, посилання апелянта
на те, що зазначене рішення
Конституційного Суду України
стосується її як іпотекодавця, що
підтверджує несправедливі умови
договору іпотеки, що порушує її як
споживача, що в свою чергу є підставою
для розірвання договору іпотеки, є
помилковим та не спростовує висновків
суду. Крім того, законодавством не
передбачено одночасне визнання угоди
недійсною та її розірвання. Вимог щодо
розірвання договору іпотеки ОСОБА_2 не
заявлялось.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування збитків
та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Згідно із ч.1 ст.33 цього ж Закону в разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими і не належать до тих
підстав, із якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308,
п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.