Провадження №2/761/130/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарях - Бєловій О.І.,
Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
Заступника прокурора Шевченківського
району м. Києва в інтересах ОСОБА_1 до
Ліквідаційної комісії з припинення
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бастіон», Київська міська
рада, про визнання недійсним договору,
скасування свідоцтва про право
власності, повернення майна із чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2008 року надійшла до суду
позовна заява Заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Шевченківської
районної у м. Києві ради та Головного
управління комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності № 1406-В на нежиле приміщення
площею 40 кв.м. у будинку АДРЕСА_1, видане
02.11.2007 року Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації). (а.с. 1 том - 1).

В позовних вимогах прокурор
посилався на Постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 березня 2007 року у
адміністративний справі № 2а-467/2007, якою
задоволено адміністративний позов
Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Шевченківської
районної у м. Києві ради про скасування
п.35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31
жовтня 2006 року Шевченківської районної
у м. Києві ради «Про приватизацію
об'єктів комунальної власності
Шевченківського району м. Києва»,
згідно з яким спірне нежитлове
приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 підлягає приватизації СПД
ОСОБА_4 шляхом викупу.

Позивач посилався на те, що згідно
із зазначеною Постановою суду
встановлено, що за статусом спірне
приміщення є допоміжним приміщенням
вказаного жилого будинку, мешканці
якого, як власники квартир згідно із ч.2
ст.10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» мають
право спільної власності на допоміжні
приміщення будинку, до яких віднесено
нежиле приміщення 43,01 кв.м., згоди на
відчуження якого вони не надавали.
Однак всупереч встановленим фактам у
Постанові суду від 16 березня 2007 року у
адміністративній справі Головним
управлінням комунальної власності
м. Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) 02 листопада
2007 року видано свідоцтво про право
власності територіальної громади
Шевченківського району м. Києва
на зазначене приміщення як нежиле. Тому
позивач просив визнати свідоцтво про
право власності № 1406-В на нежиле
приміщення площею 40 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 недійсним.

У грудні 2008 року прокурором
уточнені позовні вимоги про визнання
незаконним та скасування свідоцтва про
право власності № 1406-В на нежиле
приміщення площею 40 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 із залученням відповідачами
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Головного управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Бастіон»,
про скасування свідоцтва про право
власності ОСОБА_4 на нежиле приміщення,
визнання недійсним договору купівлі-
продажу спірного нежилого приміщення
від 29.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу витребування його із чужого
незаконного володіння (а.с.56 том-1).
Позивач посилався на те, що на підставі
оспореного свідоцтва про право
власності № 1406-В на нежиле приміщення
площею 40 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 було
укладено договір купівлі продажу
спірного нежилого приміщення від 29.01.2008
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою суду від 17.12.2008 року
накладено арешт на нежиле приміщення
площею 40 кв.м. у будинку АДРЕСА_1

У січні 2009 року до суду надійшла
зустрічна позовна заява ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання дійсним
договору купівлі продажу нежилого
приміщення від 19.03.2008 року визнання її
добросовісним набувачем та визнання за
нею права власності на нежилі
приміщення придбані нею за договором, а
саме №/№ 1,2,3, (групи приміщень НОМЕР_1) у
будинку АДРЕСА_1 (літера А) площею 40
кв.м..

Позивач у зустрічному позові
зазначила, що вона є добросовісним
набувачем, оскільки вона не знала і не
могла знати про спір, який виник щодо
придбаного нею приміщення, визнати
дійсним договір купівлі продажу
нерухомого майна від 19 березня 2008 року
укладений нею з ОСОБА_4, продавцем;
визнати за нею право власності на
нежилі приміщення №/№ 1,2,3 (група
приміщень НОМЕР_1 у літ. А будинку
АДРЕСА_1) (а.с.88 том-1).

У процесі розгляду справи мали
місце інші уточнення первісного позову
щодо заміни сторін у зв'язку із
ліквідацією районних у м. Києві рад, а
саме позовні вимоги пред'явлені до
відповідачів: Ліквідаційної комісії з
припинення Управління з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради, Комісії з
припинення Шевченківської районної у
м. Києві ради, Головного управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Бастіон»,
Київська міська рада, у яких прокурор
просив:

- скасувати видане Головним
управлінням комунальної власності
м. Києва свідоцтво від 02 листопада 2007
року про право власності
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва на
зазначене приміщення як нежиле;

- визнати недійсним договір
купівлі-пролажу укладений між
Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ОСОБА_4,

- витребувати нежиле приміщення
від ОСОБА_5, як особи, яка заволоділа
приміщенням без правових підстав.

Справа була розглянута районним
та апеляційним судами, судові рішення
яких за касаційною скаргою ОСОБА_5
ухвалою Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 жовтня 2012 року скасовані у
частині первісного позову прокурора в
інтересах ОСОБА_1 до Ліквідаційної
комісії з припинення Управління з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Головного управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бастіон», Київська міська
рада, про визнання недійсним договору,
скасування свідоцтва про право
власності, повернення майна із чужого
незаконного володіння, справа у цій
частині передана на новий розгляд. (а.с.
239 том-4)

У процесі нового розгляду справи
прокурор уточнив позовні вимоги в
інтересах ОСОБА_1 до тих же
відповідачів, про усунення порушень
права власності та уточнив назву
Головного управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), яке є
на даний час Департаментом комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
надавши додаткові обґрунтування до тих
же позовних вимог, посилаючись, що на
час приватизації мешканцями будинку
квартир спірне приміщення НОМЕР_1, яке
є частиною підвалу не було самостійним
об'єктом цивільно-правових відносин; в
цьому підвальному приміщенні
прокладені інженерні системи
каналізації, гарячого і холодного
водопостачання та опалення, які
складають внутрішньо будинкову
систему інженерного забезпечення
житлового будинку, що необхідно для
технічного обслуговування квартир
мешканців цього будинку, тому
приміщення за визначенням є
допоміжними приміщенням, що
підтверджено експертними висновками
та іншими доказами. (а.с.35 т-5).

При новому розгляді справи представник
третьої особи КМР у письмових
поясненнях від 19.12.2012 року (а.с. 9 том-5)
зазначив, що оспорене свідоцтво про
право власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва, видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва 02.11.2007
року на спірне приміщення всупереч
Постанові Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 березня 2007
року, якою скасованому п. 35 додатку № 1
до Рішення Шевченківської районної у м.
Києві ради від 31.10.2006 року № 91 щодо
приватизації зазначеного об'єкту,
віднесеного до комунальної власності.
Водночас згідно із ст.1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» до об'єктів
приватизації державного житлового
фонду віднесено також належні до
житлових будинків господарські
споруди та приміщення (підвали, сараї і
т.ін). Власники жилих приміщень будинку
є співвласниками допоміжних приміщень
у будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою.
(частини 2,3 ст.10). За ч.2 ст.382 ЦК України
власникам квартир належить на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир та власників
нежитлових приміщень у даному
житловому будинку. Посилаючись на те,
що статус спірного приміщення на
підставі викладених положень законів є
допоміжним приміщенням, що до того ж
підтверджено відповідною Постановою
суду від 16 березня 2007 року, яка має
законну силу. Тому згідно із ст.391, ч.1
ст.393, ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України права
позивача ОСОБА_1 порушені оспореними
рішеннями. А також зазначив, що статус
спірного приміщення як допоміжного
приміщення до житлового
багатоквартирного будинку встановлено
Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 16 березня 2007
року у адміністративний справі 2а-467/2007,
якою задоволено адміністративний
позов Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Шевченківської
районної у м. Києві ради про скасування
п.35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31
жовтня 2006 року № 91 Шевченківської
районної у м. Києві ради «Про
приватизацію об'єктів комунальної
власності Шевченківського району м.
Києва», згідно з яким спірне нежитлове
приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 підлягає приватизації СПД
ОСОБА_4 шляхом викупу. Тому представник
третьої особи покладається на
прийняття судом законного рішення і
просив розглядати справу за їх
відсутності. (а.с.9 том-5)

У вересні 2013 року надійшли заперечення
представника Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), у
яких зазначено, що всі допоміжні
нежитлові та загальні приміщення
будівлі, які входять у загальну площу
приміщень, розміром 227 кв.м., передані у
комунальну власність територіальної
громади Шевченківського району згідно
із Постановою КМУ від 05 .11.1991 року. У
позивача ОСОБА_1 відсутні правові
підстави щодо будь-яких прав на спірне
приміщення, оскільки законодавством не
передбачено порядок та можливість
зміни форм власності майна, що належить
до комунальної власності. Спірне
нежитлове приміщення розміщене у
підвальному корпусі будинку під
літерою «А» і не є допоміжним
приміщенням житлового будинку та не
входить до житлового фонду, тобто є
самостійним об'єктом цивільно-правових
відносин. (а.с.1 том-6). Крім того,
зазначив, що спірні жилі приміщення,
які належали на праві комунальної
власності територіальній громаді
району, були на балансі ЖЕКу-612, а згодом
на балансі КП «ЖЕК «Покровська», за
довідкою якого від 29.09.2007 року
знаходились у користуванні ОСОБА_4 за
договором оренди. На підставі Рішення
№ 91 від 31 жовтня 2006 року
Шевченківської районної у м. Києві ради
«Про приватизацію об'єктів комунальної
власності Шевченківського району м.
Києва», спірне нежитлове приміщення
площею 43,01 кв.м. у будинку АДРЕСА_1
підлягає приватизації СПД ОСОБА_4
шляхом викупу.

У письмових запереченнях представника
відповідача ОСОБА_5 йдеться про
недоведеність позовних вимог з
посиланням на те, що відсутні докази
вважати спірне приміщення допоміжним,
оскільки експертним висновком 10.05.2011
року встановлено, що приміщення, як
нежитлове не віднесено до житлового
фонду, не обслуговує житловий будинок
щодо забезпечення його експлуатації,
тобто є самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин.

Ухвалою суду залучено як третю
особу КП «ЖЕК «Покровська», як
балансоутримувача будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні прокурор
Ковтуцький М.М. та позивач ОСОБА_1
підтримали позовні вимоги з посиланням
на викладені у позовних та уточнених
заявах обставини і просили позов
задовольнити.

Представник відповідача
Департаменту комунальної власності,
яка одночасно представляла інтереси
третьої особи Київської міської ради, у
судовому засіданні заперечила проти
позову з підстав, зазначених у
письмових та усних поясненнях
Департаменту комунальної власності, з
посиланням на обставини, зазначені у
письмових та усних поясненнях.

Представник третьої особи ОСББ
«Бастіон» підтримав позовні вимоги
прокурора і просив їх задовольнити.

Не з'явились у останнє судове засідання
оповіщені у встановленому порядку про
час та місце судового засідання
повістками про виклик до суду: -
представник Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, - представник Ліквідаційної
комісії з припинення Управління з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, - відповідач ОСОБА_5 та її
представник ОСОБА_6, яка надавала
пояснення у попередньому судовому
засіданні 30.01.2014 року, долучивши
письмові заперечення, (телеграму
ОСОБА_5 про перенесення розгляду справи
у зв'язку із хворобою, суд заслухавши
думку сторін, не задовольнив, оскільки
відповідач не надала та не передала
через свого представника відповідного
документу про підтвердження причини
неявки), що нею вчинялось неодноразово),
- відповідач ОСОБА_4 та представник КП
«ЖЕК «Покровська», якими не
повідомлені причини неявки.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи (6 томів) та адміністративної
справи № 2а-467/07, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів
справи, звертаючись до суду з позовними
вимогами в інтересах власника
квартири АДРЕСА_2, уточненими у
процесі розгляду справи до
відповідачів: Ліквідаційної комісії з
припинення Управління з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради, Комісії з
припинення Шевченківської районної у
м. Києві ради, Головного управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи: Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Бастіон»,
Київська міська рада, прокурор просив:

- скасувати видане Головним
управлінням комунальної власності
м. Києва свідоцтво від 02 листопада 2007
року про право власності
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва на
зазначене приміщення як нежиле;

- визнати недійсним договір
купівлі-пролажу укладений між
Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ОСОБА_4,

- витребувати нежиле приміщення
від ОСОБА_5, як особи, яка заволоділа
приміщенням без правових підстав.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 лютого 2012
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва від 24 липня 2012 року, (а.с.55 том-4)
позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 до
Ліквідаційної комісії з припинення
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м.
Києві ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Головного управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бастіон», Київська міська
рада задоволено в частині вимог:
скасувати видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
свідоцтво від 02 листопада 2007 року про
право власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва на зазначене приміщення як
нежиле; визнати недійсним договір
купівлі-пролажу укладений між
Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ОСОБА_4 У решті позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено
частково, визнано ОСОБА_5 добросовісним
набувачем спірного нежитлового
приміщення, у решті зустрічного позову
відмовлено.

Скасовуючи судові рішення у цій
частині Колегія суддів ВССУ в ухвалі
від 24 жовтня 2013 року зазначила (а.с.237
том-4), що судом не враховано, зокрема,
що склад осіб, що беруть участь у даній
справі, відмінний від складу осіб, який
брав участь у справі 2а-467/2007, у якій
Постановою Шевченківського районного
суду від 16 березня 2007 року задоволено
адміністративний позов прокурора в
інтересах ОСОБА_1 до Шевченківської
районної у м. Києві ради про визнання
незаконним та скасування пп.35 додатку
№ 1 до Рішення Шевченківської районної
у м. Києві ради № 91 від 31.10.06 року «Про
приватизацію об'єктів комунальної
власності Шевченківського району м.
Києва» (а.с.4 том-1); статус приміщення як
допоміжного чи нежилого не є
обставиною встановленою щодо особи,
яка брала участь у даній справі (ч.3 ст.61
ЦПК України щодо значення Постанови у
справі 2а-467/2007 до справи, що
розглядається); предметом спору справи
2а-467/2007 була законність рішення ШРР, що
не позбавляє спірне приміщення статусу
об'єкта комунальної власності;
свідоцтво про право власності
територіальної громади району від
02.11.2007 року на спірне приміщення (а.с.118)
було видано на підставі рішення КМР від
27.12.2001 року № 208/1642 (а.с.122), докази щодо
визнання його незаконним відсутні у
даній справі та не з'ясовані інші
обставини справи.

Як встановлено судом Постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 березня 2007 року позовні
вимоги першого заступника прокурора
того ж району в інтересах ОСОБА_1
задоволено:

- визнано незаконним та скасовано
підпункт 35 додатку №1 до рішення № 91
Шевченківської районної у м. Києві ради
від 31.10.2006 року «Про приватизацію
об'єктів комунальної власності
Шевченківського району м. Києва».

У зазначеному додатку № 1 до рішення
№ 91 Шевченківської районної у м. Києві
ради від 31.10.2006 року вказано Перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва, що
підлягають приватизації шляхом викупу.

У підпункті 35 Переліку зазначено
площу нежитлового приміщення у розмірі
43,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , покупець
СПД ОСОБА_4

Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 02
листопада 2007 року видано на підставі
Наказу Головного управління
комунальної власності м. Києва № 1406-В
свідоцтво про право власності
територіальної громади
Шевченківського району м. Києва на
посвідчені як нежилі приміщення №/№
1,2,3 (групи приміщень НОМЕР_1) загальною
площею 40 кв.м. АДРЕСА_1 (літера А). (а.с.44
том-5).

На підставі свідоцтва про право
власності № 1406-В на нежиле приміщення
площею 40 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 було
укладено договір купівлі продажу
спірного нежилого приміщення від 29
січня 2008 року між Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради та ОСОБА_4,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу, реєстраційний номер 264,
останньому відчужено нежилі
приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень
НОМЕР_1) загальною площею 40 кв.м.
АДРЕСА_1 (літера А). (а.с.45 том-5)

За укладеним договором купівлі-продажу
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19 березня 2008
року, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, реєстраційний
номер 2573, останньому відчужено нежилі
приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень
НОМЕР_1) загальною площею 40 кв.м. АДРЕСА_1
(літера А). (а.с.47 том-5).

Досліджуючи у сукупності зібрані судом
докази щодо питання про визначення
статусу спірного приміщення, суд,
приймаючи до уваги викладені в ухвалі
ВССУ підстави скасування судових
рішень у даній справі, встановив
наступне.

З питання віднесення спірних приміщень
№/№ 1,2,3 (групи приміщень НОМЕР_1)
загальною площею 40 кв.м. АДРЕСА_1 (літера
А) до допоміжного приміщення, позивач
стверджував, що на час приватизації у
1993 році мешканцями квартир у житловому
будинку АДРЕСА_1 спірне підвальне
приміщення площею 40 кв.м. (літера А) не
використовувалось підприємствами
торгівлі, громадського харчування,
житлово-комунального та побутового
обслуговування населення на умовах
оренди. Це підвальне приміщення на
момент приватизації квартир не було
зареєстроване в БТІ м. Києва, як окремий
об'єкт нерухомості і цивільно-правових
відносин у відповідності до
«Інструкції про порядок державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна, що перебуває у
власності юридичних та фізичних осіб»,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 09 червня
1998 р. № 121 згідно із якою до об'єктів
нерухомого майна, що підлягають
державній реєстрації віднесені
зокрема вбудовані в житлові будинки
нежитлові приміщення (як частина цих
будинків).

Законодавством України встановлено
перелік та цільове призначення
приміщень багатоквартирних житлових
будинків, які є допоміжними. Наказом
Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства
України № 56 від 15.09.1992 р. «Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян», пункт 41,
визначено, що приміщення, через які
прокладені комунікації є допоміжними
приміщеннями житлових будинків.

На підтвердження доводів з цього
питання позивач посилаючись на те, що
на час приватизації мешканцями квартир
у 1993 році спірне приміщення НОМЕР_1 не
використовувалось як самостійний
об'єкт цивільно-правових відносин, не
мало окремого технічного паспорту,
інвентарного опису, самостійних
інженерних комунікацій. Згідно
поповерхового плану БТІ у будинку
значився підвал, (а. с. 71 т. 3), який не
було обліковано у БТІ міста Києва як
окремий об'єкт цивільно-правових
відносин.

Саме в цьому підвальному приміщенні
прокладені інженерні системи
каналізації, гарячого і холодного
водопостачання та опалення, які
складаються в внутрішньо будинкову
систему інженерного забезпечення
житлового будинку, що необхідно для
технічного обслуговування квартир
мешканців цього будинку, тому
приміщення за визначенням є
допоміжними приміщеннями, про що
свідчать інші докази.

Так, за висновком № 6638 спеціаліста,
складеним 07 серпня 2006 року старшим
науковим співробітником Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз на запит ОСББ «Бастіон» щодо
визначення статусу підвального
приміщення будинку АДРЕСА_1: у
підвальному приміщенні будинку, де
розміщені на час проведення
дослідження приміщення кафе «Міг»
площею 179,3 кв.м. та ательє «Ніка-Мода»
площею 43,1 кв.м. прокладені інженерні
системи електропостачання,
каналізації, гарячого та холодного
водопостачання та опалення, які
складаються у внутрішньо будинкову
систему інженерного забезпечення
житлового будинку, що необхідно для
технічного обслуговування квартир
мешканців цього будинку, тому
приміщення підвального поверху, у яких
розміщені на час проведення
дослідження приміщення кафе «Міг»
площею 179,3 кв.м. та ательє «Ніка-Мода»
площею 43,1 кв. м. за визначенням є
допоміжними приміщеннями. Зокрема
спеціалістом встановлено, що у
приміщенні ательє «Ніка-мода» площею
43,1 кв.м. влаштовані системи опалення,
водопостачання, каналізації (фото 23),
доступ до яких обмежений внаслідок
проведення ремонтно-будівельних робіт,
пов'язаних з облицюванням поверхні
стін та стелі ательє у приміщенні. При
цьому з боку головного та бокового
фасадів у підвальному поверсі
житлового будинку прокладені елементи
системи каналізації, водопостачання,
електропостачання та опалення. З
підвального поверху по внутрішніх
приміщеннях житлового будинку
елементи внутрішньо будинкової
системи прокладені по всіх поверхах
будинку.

Зазначений висновок № 6638 від 07.08.2006 р.
судового експерта КНДІСЕ був
проведений при свідках і з фото
фіксацією (а.с.111-113 т-3) запірної
арматури по стояках каналізації
холодного і гарячого водопроводу (а.с.154
т.3) встановив, що ці стояки
обслуговують 6 квартир на 6 поверхах в
житловому будинку, а саме: кв. НОМЕР_2,
кв. НОМЕР_3, кв. НОМЕР_4, кв. НОМЕР_5, кв.
НОМЕР_6, кв. НОМЕР_7 з відключаючою
арматурою, що входять в загально
будинкову систему інженерного
забезпечення будинку, як передбачено п.
9.8 та 10.5 СНиП 2.04.01-85 «Внутренний
водопровод и канализация зданий».

Позивач також посилається на технічний
висновок за результатами обстеження
житлового будинку АДРЕСА_1 за 2005 рік
проведений Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом
НДІПРОЕКТРеконструкція на замовлення
ЖЕП «ІККТ-Укрмонтаж» Шевченківського
району м. Києва (т. 3 а. с. 108), де зокрема у
розділі Технічного Висновку «
Інженерні комунікації» зазначено, що у
обстежуваних приміщеннях підвалу
водонесучі комунікації мають
пошкодження трубопроводів, корозію:

-доступ до комунікацій в приміщеннях
підвалу обмежений. Несправна запірна
арматура, (т. 3 а. с. 110). У розділі
Технічного Висновку вказано, що
«проектом передбачено» забезпечення
доступу до інженерних комунікацій в
приміщеннях підвалу.

А також позивач зазначив, що згідно
плану підвалу (т-3 а.с.155) внутрішніх
інженерних мереж будинку АДРЕСА_1
зафіксовано, що у приміщенні проходять
мережі опалення, стояки каналізації
холодного і гарячого водопроводу з
запірною арматурою.

У акті обстеження технічного стану
інженерних комунікацій житлового
будинку АДРЕСА_1 від 06.10.2009 р. № 164/12
комунального підприємства
«КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (а.с.99-102
т-3) у розділі «Висновки і рекомендації»
вказано, що підвальні приміщення є
допоміжними для життєзабезпечення і
обслуговування будинку, оскільки в них
розташована мережа водонесучих і
водовідвідних комунікацій,
водозапірна арматура труб,
електрощитові, водомірний вузол».

Положеннями ч. 2 ст. 382 ЦК України
визначає правовий режим допоміжних
приміщень і приміщень загального
користування у багатоквартирному
будинку. Так, власникам квартири у дво-
або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Відповідно до п. 2 статті 10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» власники квартир
багатоповерхових будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку. Допоміжні приміщення
(кладочки, сараї, підвали і т. ін.)
передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Згідно із ст.1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено,
що допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку -
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Допоміжні приміщення житлового
будинку є приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку. (Правила утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджені наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17.05.2005 р.)

Згідно ДБН В. 2.2-15-2005 «Будинки та
споруди. Житлові будинки. Основні
положення» визначено, що приміщення
для розташування в них закладів
громадського призначення повинні мати
окремі інженерні комунікації
прокладені в самостійних шахтах, мати
окремі випуски каналізації та вводи
водопроводу і електромереж. Тобто
інженерні комунікації даного
підвального приміщення повинні бути
окремими від інженерних комунікацій
які призначені для технічного
обслуговування житлової частини
будинку.

Крім того, як зазначено у листі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України № 22/11-1457 від
30.05.2008 р. нежитловими можуть бути тільки
ті приміщення, які згідно з
затвердженим проектом були
передбачені як приміщення
громадського призначення, інакше такі
приміщення відносяться до допоміжних
приміщень будинку. ( том 1 ст. 99)

Враховуючи положення п.2 ст.10 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» позивач, як власник
квартири у будинку разом з іншими
власниками квартир, є співвласником
допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку.

Що стосується заперечень відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які надані при новому
розгляді справи та інші їх пояснення з
посиланням на висновок № 25/34/11 від
10.05.2011 р. експертного будівельного
дослідження (а.с.58 т-3), що в спірному
приміщені проходять внутрішні
трубопроводи загально будинкових
мереж холодного та гарячого
водопостачання, каналізації та
опалення, то судом встановлено
наступне.

Як зазначив позивач, відповідач ОСОБА_5
здійснила переобладнання інженерних
комунікацій в підвальному допоміжному
приміщенні площею 40 кв. м. без згоди
співвласників і дозвільної
документації (а.с.71-74 т-2, та на а.с.80- 98 т-3)
Наданий ОСОБА_5 висновок будівельного
дослідження від 10.05.2011року. (а.с.56 т-3.)
зазначеного підвальному приміщенню
був здійснений після переобладнання.

Таким чином, суд вважає доведеним
обставини, на які посилається позивач
щодо статусу спірного приміщення.

Представник третьої особи Київської
міської ради у письмових поясненнях
від 19.12.2012 року (а.с.9 том-5) посилаючись
на ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» зазначив, що власники жилих
приміщень будинку є співвласниками
допоміжних приміщень у будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою. (частини 2,3
ст.10). За ч.2 ст.382 ЦК України власникам
квартир належить на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир та власників
нежитлових приміщень у даному
житловому будинку. Тому вважав, що
статус спірного приміщення на підставі
викладених положень законів є
допоміжним приміщенням.

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини, суд оцінюючи заперечення
представника відповідача Департаменту
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), у яких зазначено, що всі
допоміжні нежитлові та загальні
приміщення будівлі, які входять у
загальну площу приміщень, розміром 227
кв.м., передані у комунальну власність
територіальної громади
Шевченківського району згідно із
Постановою КМУ від 05 .11.1991 року, тому у
позивача ОСОБА_1 відсутні правові
підстави щодо будь-яких прав на спірне
приміщення, суд вважає аперечення не
ґрунтуються на дійсних обставинах
справи та не відповідають
вищенаведеному закононодавству з
цього питання. Посилання відповідача,
що спірне нежитлове приміщення
розміщене у підвальному корпусі
будинку під літерою «А» і не є
допоміжним приміщенням житлового
будинку та не входить до житлового
фонду, тобто є самостійним об'єктом
цивільно-правових відносин (а.с.1 том-6)
спростовано вищенаведеними
обставинами встановленими судом на
підставі доказів, які наведені у даному
рішенні.

Що стосується посилань на те, що спірні
жилі приміщення, які належали на праві
комунальної власності територіальній
громаді району, були на балансі ЖЕКу-612,
а згодом на балансі КП «ЖЕК
«Покровська», за довідкою якого від
29.09.2007 року знаходились у користуванні
ОСОБА_4 за договором оренди та на
підставі Рішення № 91 від 31 жовтня 2006
року Шевченківської районної у м. Києві
ради «Про приватизацію об'єктів
комунальної власності Шевченківського
району м. Києва», спірне нежитлове
приміщення площею 43,01 кв.м. у будинку
АДРЕСА_1 підлягає приватизації СПД
ОСОБА_4 шляхом викупу, то судом
встановлено наступне.

Постановою Колегії суддів Вищого
Господарського суду України від 12.08.2010
року задоволено касаційне подання
прокуратури міста Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
19.12.2007 року у справі № 4/464 за
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 до
Управління з питань комунального майна
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві
ради, Шевченківської районної у місті
Києві ради про зобов'язання укласти
договір купівлі-продажу спірного
приміщення. (т. 2 а. с. 39-43).

Цією Постановою Вищого Господарського
суду України у справі № 4/464 від
12.08 2010 року скасувано Рішення
господарського суду (т. 2. а. с. 56-62),
встановлено, що відповідно до п. 2 ст.10
Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду» допоміжні
приміщення є об'єктами права спільної
власності співвласників
багатоквартирного будинку, тобто їх
спільним майном. Оскільки набуте
громадянами право на квартири
державного житлового фонду та належні
до них приміщення за змістом ст. 41
Конституції України є непорушним та
відповідно до ст. 55 Основного Закону
України забезпечується державою і
захищається судом, то продаж
відповідного приміщення без наявності
згоди Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку не
допускається.

Як встановлено судом у справі, що
розглядається Постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 березня 2007 року визнано
незаконним та скасовано підпункт 35
додатку №1 до рішення № 91
Шевченківської районної у м. Києві ради
від 31.10.2006 року «Про приватизацію
об'єктів комунальної власності
Шевченківського району м. Києва».

Таким чином, видане Головним
управлінням комунальної власності
м. Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) 02 листопада
2007 року на підставі Наказу Головного
управління комунальної власності м.
Києва № 1406-В свідоцтво про право
власності територіальної громади
Шевченківського району м. Києва
на посвідчені як нежилі приміщення №/№
1,2,3 (групи приміщень НОМЕР_1) загальною
площею 40 кв.м. АДРЕСА_1 (літера А) (а.с.44
том-5) є порушенням прав власника
квартири цього ж будинку ОСОБА_1, яка
набула у зв'язку з приватизацією
квартири право разом з іншими
власниками будинку право спільної
власності на допоміжне приміщення.

На підставі свідоцтва про право
власності № 1406-В від 02 листопада 2007
року на нежиле приміщення площею 40 кв.м.
у будинку АДРЕСА_1 було укладено
договір купівлі продажу спірного
нежилого приміщення від 29 січня 2008 року
між Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ОСОБА_4, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, реєстраційний
номер 264, останньому відчужено нежилі
приміщення №/№ 1,2,3 (групи приміщень
НОМЕР_1) загальною площею 40 кв.м. АДРЕСА_1
(літера А) (а.с.45 том-5). Право викупу СПД
ОСОБА_4 надано на підставі підпункту 35
Переліку на зазначену площу
нежитлового приміщення у розмірі 43,1
кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Як зазначалось вище Постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16 березня 2007 року у
адміністративний справі 2а-467/2007
задоволено адміністративний позов
Першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Шевченківської
районної у м. Києві ради про скасування
п. 35 додатку № 1 до Рішення № 91 від 31
жовтня 2006 року № 91 Шевченківської
районної у м. Києві ради «Про
приватизацію об'єктів комунальної
власності Шевченківського району м.
Києва». За наведених обставин,
приймаючи до уваги не відповідність
вимогам закону виданого Головним
управлінням комунальної власності м.
Києва свідоцтва від 02 листопада 2007 року
про право власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва на зазначене приміщення як
нежиле та скасування п.35 додатку № 1 до
Рішення № 91 від 31 жовтня 2006 року № 91
Шевченківської районної у м. Києві
ради «Про приватизацію об'єктів
комунальної власності Шевченківського
району м. Києва» є підставою для
визнання недійсним договору
купівлі-продажу зазначеного
приміщення, укладеного між Управлінням
з питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві ради
та ОСОБА_4 на підставі вищенаведених
доказів.

За укладеним договором
купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
від 19 березня 2008 року, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу,
реєстраційний номер 2573, останньому
відчужено нежилі приміщення №/№ 1,2,3
(групи приміщень НОМЕР_1) загальною
площею 40 кв.м. АДРЕСА_1 (літера А) (а.с.47
том-5).

Згідно із ст. 388 ЦК України про право
власника на витребування майна від
добросовісного набувача: якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння;

2) було викрадене у власника або
особи, якій він передав майно у
володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

2. Майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо
воно було продане у порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Тому позов прокурора про витребування
спірного приміщення від останнього
набувача ОСОБА_5, яка визнана
добросовісним наймачем, підлягає
задоволенню на підставі положень ч.1 та
2 ст. 388 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги Заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Ліквідаційної
комісії з припинення Управління з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
(а.с.107), ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Бастіон»,
Київська міська рада, про визнання
недійсним договору, скасування
свідоцтва про право власності,
повернення майна із чужого незаконного
володіння слід задовольнити.

З огляду на викладене на підставі ст.ст.
1,10 Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду», ст.1
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», ст.ст. 15, 16, 203, 215, 328, 382, 387, 388, 389
ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60,
88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р
і ш и в :

Позов Заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах ОСОБА_1 до Ліквідаційної
комісії з припинення Управління з
питань комунального майна,
приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Комісії з припинення
Шевченківської районної у м. Києві
ради, Департаменту комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Бастіон», Київська міська
рада, про визнання недійсним договору,
скасування свідоцтва про право
власності, повернення майна із чужого
незаконного володіння задовольнити.

Скасувати видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
свідоцтво від 02 листопада 2007 року про
право власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва на нежилі приміщення площею 40 кв.
м. АДРЕСА_1;

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 29 січня 2008 року,
укладеного між Управлінням з питань
комунального майна, приватизації та
підприємництва Шевченківської
районної у м. Києві ради та ОСОБА_4.

Витребувати від добросовісного
набувача ОСОБА_5 нежилого приміщення 40
кв. м. АДРЕСА_1, придбаного на підставі
договору купівлі-продажу від 19 березня
2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Шевченківський районний
суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.