АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Солом'янська, 2-А_______________
Головуючий у І інстанції - Батрин О.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Будівельне управління № 813», третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз проект
менеджмент», про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначав, що 13 вересня 2013 року по вул.
Паркова Алея у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки КІА, державний номер
НОМЕР_1, належного йому на праві
власності, та трактора-екскаватора
Caterpilar 428 Д, державний номер 208-53АВ під
керуванням відповідача. Постановою
Печерського районного суду м. Києва від
13 листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні даного ДТП. В
результаті пригоди було пошкоджено
належний йому автомобіль, вартість
збитку становить 6 949 грн. 19 коп., а також
йому було завдано моральну шкоду, яку
він оцінив у 4 тис. грн.

Просив стягнути на його користь з
відповідача майнову та моральну шкоду,
а також витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги у розмірі 3 840 грн.

В подальшому до участі в справі як
співвідповідача було залучено ПАТ
«Будівельне управління № 813».

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 20 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 10 червня 2014 року, позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Будівельне управління № 813» на
користь ОСОБА_3 7 749,19 грн. на
відшкодування майнової шкоди та 500 грн.
на відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог (стягнення витрат на правову
допомогу) відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково, рішення
Апеляційного суду міста Києва від 10
червня 2014 року в частині вимог про
стягнення витрат на правову допомогу
скасовано, а справу в цій частині
передано на новий розгляд до
апеляційного суду.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 просить рішення
районного суду змінити, стягнувши з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на
правову допомогу у розмірі 3 840 грн.,
посилаючись на порушення судом вимог
процесуального закону.

В суді апеляційної інстанцій
представник відповідача ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу з підстав
та доводів, викладених в ній.

Позивач проти апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
законним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції виходив
із того, що позивачем не надано доказів
того, що представник відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 має право на надання за
законом правової допомоги.

Проте із таким висновком суду
погодитися не можна.

Зі справи вбачається, що 03.02.2014 р.
відповідач ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_5, який
є фахівцем в галузі права та має право
на надання правової допомоги, угоду
№03/02 про надання правової допомоги.

На підставі квитанції №К2U4001М2S від
07.02.2014 р. ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_5 3840
грн. за надану правову допомогу по
угоді №03/02 від 03.02.2014 р. (а.с.75)

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про
вищу освіту» магістр -
освітньо-кваліфікаційний рівень вищої
освіти особи, яка на основі
освітньо-кваліфікаційного рівня
бакалавра здобула повну вищу освіту,
спеціальні уміння та знання, достатні
для виконання професійних завдань та
обов'язків (робіт) інноваційного
характеру певного рівня професійної
діяльності, що передбачені для
первинних посад у певному виді
економічної діяльності.

Оскільки ОСОБА_5. у 2011 році отримав
повну вищу освіту за спеціальністю
«Правознавство» та здобув
кваліфікацію магістра права, юриста, є
фахівцем у певній професійній
діяльності з достатніми уміннями та
знаннями для виконання (вирішення)
певних професійних завдань та
обов'язків (робіт), тому він є фахівцем
у галузі права.

Як видно з матеріалів справи, 12.02.2014 р.
судом першої інстанції залучено до
участі у розгляді справи представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, як фахівця
у галузі права, й тим самим фактично
визначено його статус.

На підставі ч.3 ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов»язаних з розглядом справи,
відносяться, зокрема, витрати на
правову допомогу.

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Разом з тим, відповідно до пункту 1
Додатку до Постанови Кабінету
Міністрів України від 27.04.2006 р. №590
«Граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»
відповідач має право на компенсацію за
рахунок позивача понесених ним витрат
на правову допомогу в розмірі, що не
перевищує 40% розміру мінімальної
заробітної плати за годину роботи.

Відповідно до роз»яснень, що містяться
в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.10.2014 р. «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах» витрати
на правову допомогу, граничний розмір
якої визначено відповідним законом,
про що зазначено в пункті 47 вказаної
постанови Кабінету Міністрів України,
стягуються не лише за участь у судовому
засіданні при розгляді справи, а й у
разі вчинення інших дій поза судовим
засіданням, безпосередньо пов»язаних
із наданням правової допомоги у
конкретній справі (наприклад,
складання позовної заяви, надання
консультацій, переклад документів,
копіювання документів). Зазначені
витрати мають бути документально
підтверджені та доведені. Відсутність
документального підтвердження витрат
на правову допомогу, а також розрахунку
таких витрат є підставою для відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат.

Оскільки рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 20 березня 2014
року, яке набрало законної сили, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
відповідача ОСОБА_2 відмовлено, тому
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
позивач повинен відшкодувати понесені
відповідачем ОСОБА_2 судові витрати. .

З Акту №05/02 приймання - передачі
наданих послуг від 05.02.2014р. вбачається,
що представником відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_5., як спеціалістом в галузі права,
вказано про затрату ним на правову
допомогу по даній справі певного часу:
на ознайомлення з документами, що
надійшли від клієнта з приводу даного
позову - 1 год., надання усної правової
консультації щодо вирішення питання
про відшкодування шкоди по даній
справі -1 год., складання та надання
письмової правової консультації -2 год.,
підготовка та надання клієнту
заперечення проти позовних вимог -4
год., а всього 8 год., що виходячи із 40%
розміру мінімальної заробітної
плати за годину роботи складає 3 840
грн.(а.с.84).

Разом з тим, суду не надано будь-яких
переконливих доказів, які б
підтверджували складання та надання
представником відповідача ОСОБА_2
письмової правової консультації, тому
вимоги щодо відшкодування вартості цих
робіт не підлягають задоволенню.

Враховуючи суть даного спору, обсяг
матеріалів справи, розмір складеного
представником письмового заперечення
відповідача ОСОБА_2 проти позовних
вимог ОСОБА_3 та виходячи з конкретних
обставин справи, колегія суддів вважає
необхідним відшкодувати відповідачу
ОСОБА_2 витрати, пов»язані з
відшкодуванням правової допомоги,
зокрема, на ознайомлення фахівця у
галузі права з документами по даному
позову - 1 год., надання відповідачу
усної правової консультації щодо
вирішення питання про відшкодування
шкоди по даній справі -1 год. та
підготовку й надання письмового
заперечення проти позовних вимог
ОСОБА_3 -1 год., а всього за 3 год.
правових послуг, що виходячи із
граничного розміру встановленої на час
виконання зазначених робіт
мінімальної заробітної плати за
годину роботи становить 1440 грн. (480 +480+
480= 1440 грн.).

З огляду на викладене, рішення суду в
частині відмови в задоволені вимоги
відповідача ОСОБА_2 про відшкодування
витрат на правову допомогу підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення в цій частині про часткове
задоволення вимоги, стягнувши з
позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги, в сумі 1440 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року в
частині вирішення вимог про стягнення
витрат на правову допомогу скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги, в сумі 1440 грн.

В решті дане рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двох
місяців з дня набрання ним законної
сили шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий

Судді