Справа № 466/2-88/11
Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/473/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретар - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами Львівської
міської державної лікарні
ветеринарної медицини та ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Управління ветеринарної
медицини у м. Львові, Львівської
міської державної лікарні
ветеринарної медицини, обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
Львівської міської ради, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м. Львова,
Львівської обласної ради, Львівської
обласної державної адміністрації,
Кабінету Міністрів України,
Міністерства аграрної політики та
продовольства України про визнання
недійсним і скасування розпорядження,
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення, реєстрації права
власності на нежитлові приміщення,
технічного паспорту, акту
прийому-передачі, визнання приміщення
житловою квартирою, зобов'язання до
видачі довідки та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Визнано недійним та скасовано
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№353 від 27 березня 2001 року «Про
оформлення права власності на
нежитлове приміщення на АДРЕСА_1» в
частині оформлення права державної
власності на нежитлові приміщення
площею 356, 1 кв.м в будинку АДРЕСА_1,
свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, яке
видане Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради від 27 березня 2001 року в частині
оформлення права державної власності
на нежитлові приміщення площею 356,1 кв.м.

Скасовано реєстрацію права власності
на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 в
частині оформлення права державної
власності на нежитлові приміщення
площею 356,1 кв.м., здійснену Львівським
обласним державним комунальним бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки 04.04.2001 року в
кадастровій книзі №6, Акт
приймання-передачі від 10 травня 2006 року
в частині передачі в будівлі під літ
«А-2» Львівської міської державної
лікарні ветеринарної медицини по
АДРЕСА_1, загальною площею356,1 кв.м., яка
належала до комунальної власності
Львівської міської ради, у державну
власність з віднесенням її до сфери
управління Мінагрополітики України. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.
Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили Львівська
міська державна лікарня ветеринарної
медицини та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі Львівська
міська державна лікарня ветеринарної
медицини зазначає, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки викладені в рішенні
є необґрунтованими та не відповідають
обставинам справи.

Просить рішення суду в частині
задоволення позовних вимог позивачів
скасувати та ухвалити в цій частині
нове про відмову у задоволенні цих
позовних вимог. Свої вимоги мотивує
тим, що суд проігнорував твердження
відповідачів про те, що єдиною
підставою для вселення громадян в
житлове приміщення є ордер, який
відсутній у позивачів та, що 27.01.2001 року
Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради прийнято розпорядження №353 «Про
оформлення права власності на
нежитлове приміщення на АДРЕСА_1». На
підставі якого, відділ приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району м. Львова видав
Львівському державному підприємству
ветеринарної медицини,
правонаступником якого є Львівська
міська державна лікарня ветеринарної
медицини, свідоцтво про право
власності на вказане приміщення.
Розпорядження та свідоцтво видані на
законним підставах, оскільки спірні
приміщення не є житловими і позивачі
займають їх без законних підстав.

Згідно даних ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
будинок по АДРЕСА_1 є нежитловим та
ніколи не мав статусу житлового ні в
цілому, ні в окремій його частині.
Згідно даної технічної документації,
будинок є нежитловим та в ньому
відсутні будь-які квартири. Згідно
листа Архівного відділу Львівської
міської ради №8107 від 09.11.2010 року,
житлових будинків Шевченківського
району АДРЕСА_1 не значиться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» обов'язковою умовою для
приватизації квартир державного
житлового фонду є наявність укладеного
договору найму будинку, квартири чи
кімнати. Згідно матеріалів справи,
такого договору з позивачами укладено
не було. Покликання позивачів на
ведення Домової книги по будинку
АДРЕСА_1, а також оплату ними квартирної
плати та комунальних послуг не є
підставою для надання в такий спосіб
приміщенням, які займають позивачі,
статусу житлових. Із матеріалів справи
лише вбачається, що спірна квартира, в
якій проживають позивачі згідно наказу
№285 по управлінню сільського
господарства Львівського облвиконкому
29.09.1972 року була надана ОСОБА_6, який був
переведений на роботу в м. Львів на
посаду директора Львівської обласної
ветеринарної лабораторії для його
проживання та проживання членів його
сім»ї як службова.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні його
позовних вимог скасувати та в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
зобов'язати Управління ветеринарної
медицини у м. Львові видати довідку
форми №4 для оформлення права
власності на квартиру в порядку
приватизації та стягнути з Львівської
державної лікарні ветеринарної
медицини, Управління ветеринарної
медицини у м. Львові 60 000 грн.
компенсації за заподіяну моральну
шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що
передача квартир у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Для
прийняття такого рішення до заяви
згідно п.20 Положення Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 року №56 «Про порядок передачі
квартир (будинків) у власність»
додається довідка про склад сім»ї та
займані приміщення, видана
підприємством, що обслуговує будинок.
Проте у видачі такої довідки позивачам
було відмовлено, саме тому просили суд
зобов'язати Управління ветеринарної
медицини у м. Львові видати довідку
форми №4 для оформлення права
власності на квартиру та скріплення
печаткою підписів членів їх сім»ї на
заяві для оформлення права власності в
порядку приватизації, оскільки іншого
способу захисту як звернення до суду з
даним позовом немає.

Щодо відшкодування моральної
шкоди, то зазначає, що неправомірними
діями відповідачів йому та членам його
сім»ї спричинено душевні страждання,
які полягають у тому, що з 2003 року вони
намагаються відновити справедливість.
Він весь час перебуває у напруженому
та знервованому стані, в побоюванні
того, що він та його сім»я буде
позбавлена житла, в якому проживає
майже 37 років.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Львівської міської державної лікарні
ветеринарної медицини підлягає до
задоволення, а апеляційна скарга
ОСОБА_3 до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 4 жовтня 2004 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 21 березня 2005 року та ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 4 жовтня 2007 року, як судом
касаційної інстанції, відмовлено за
безпідставністю у задоволенні позову
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Львівської міської лікарні
ветеринарної медицини, Шевченківської
районної адміністрації м. Львова про
визнання безпідставної відмови у
приватизації жилого приміщення.

Із змісту даних рішень, які набрали
законної сили убачається, що підставою
для відмови у задоволенні даного
позову стало те, що приміщення №2 по
АДРЕСА_1, яке займають позивачі для
проживання є відомчим, а не житловим.
Жодних відомостей про зарахування
даного приміщення до житлового фонду
не надано. Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» встановлений вичерпний перелік
об'єктів, які підлягають приватизації і
нежилі приміщення до таких об'єктів не
відносяться. Переведення приміщення з
нежитлового в житлове в передбаченому
порядку не проводилось, а тому суди
дійшли висновку про безпідставність
позовних вимог позивачів.

У жовтні 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись в суд із заявою про перегляд
рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами. Такою обставиною вважали
будинкову книгу для реєстрації
прописки громадян, проживаючих в
будинку АДРЕСА_1, заведену ще у 1950 році,
експлікацію внутрішніх площ даної
будівлі від 30.09.1988 року, журнал
внутрішніх обмірів і підрахунку площ
та архівна довідка.

Згідно даних документів приміщення
другого поверху та мезоніну в будинку
АДРЕСА_1, згідно плану забудови були
жилими і становили три квартири.
НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3. Квартира
НОМЕР_1, де з 1972 року проживали члени
сім»ї їх родини складається із кухні,
пл.. 15,2 кв.м., туалету, пл.. 1,2 кв.м., ванної
кімнати, пл.. 3,3 кв.м. та трьох жилих
кімнат. Загальна площа квартири
складає 81,6 кв.м., з них 61,9 кв.м. житлової
площі та 19,7 кв.м. площі підсобних
приміщень.

Актом обстеження житлових умов від
19.01.1988 року було підтверджено, що
трьохкімнатна квартира НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1 є жилою і в ній з 1972
року проживають члени сім»ї його
родини.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 14 квітня 2009 року
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 4 жовтня 2004 року у
справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівської міської
лікарні ветеринарної медицини,
Шевченківської районної адміністрації
м. Львова про визнання безпідставної
відмови у приватизації жилого
приміщення скасоване у зв'язку
нововиявленими обставинами, так як суд
вважав, що подані документи як
нововиявлені обставини при розгляді
даної справи не досліджувались і такі в
них відсутні, а тому мають істотне
значення для справи, правова оцінка
яким може бути надана лише при розгляді
справи по суті.

При новому розгляді, позовні вимоги
позивачами неодноразово
доповнювались та уточнювались. В
кінцевому позивачі просили визнати
недійсним та скасувати розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №353 від 27
березня 2001 року в частині оформлення
права державної власності на нежитлові
приміщення площею 356,1 кв.м в будинку
АДРЕСА_1, визнати недійсним та
скасувати свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1, яке видане Шевченківською
районною адміністрацією Львівської
міської ради 27 березня 2001 року в
частині оформлення права державної
власності на нежитлові приміщення
площею 356,1 кв.м, скасувати реєстрацію
права власності на нежитлові
приміщення по АДРЕСА_1 в частині
оформлення права державної власності
на нежитлові приміщення площею 356,1 кв.м,
що записана в кадастровій книзі №6
04 квітня 2001 року, скасувати технічний
паспорт, виданий ОКП ЛОР «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» на будівлю під
літерою «А-2» по АДРЕСА_1, загальною
площею 356,1 кв.м., визнати приміщення,
загальною площею 81,6 кв.м, що відповідно
до технічного паспорту, виданого ОКП
ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», знаходяться в
будівлі «А-2» по АДРЕСА_1, житловою
квартирою НОМЕР_1, зобовязати
Управління ветеринарної медицини в м.
Львові видати їм, позивачам, довідку
форми №4 для оформлення свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 81,6 кв.м, та скріпити
печаткою підписи на заяві мешканців
цієї квартири для оформлення свідоцтва
про право власності, стягнути
солідарно з відповідачів Львівської
міської державної лікарні
ветеринарної медицини та Управління
ветеринарної медицини в м. Львові
компенсацію за заподіяну моральну
шкоду в розмірі 60 000,00грн., скасувати Акт
приймання передачі від 10 травня 2006 року
в частині передачі в будівлі під
літерою «А-2» Львівської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини по АДРЕСА_1, загальною площею
356,1 кв.м, яка належала до комунальної
власності Львівської міської ради, у
державну власність з віднесенням її до
сфери управління Мінагрополітики
України. За результатами розгляду
справи просять винести окрему ухвалу
на адресу правоохоронних органів щодо
встановлених фактів порушення
житлового законодавства.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково.

Визнаючи недійним та скасовуючи
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№353 від 27 березня 2001 року «Про
оформлення права власності на
нежитлове приміщення на АДРЕСА_1» в
частині оформлення права державної
власності на нежитлові приміщення
площею 356, 1 кв.м в будинку АДРЕСА_1,
свідоцтво про право власності на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, яке
видане Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради від 27 березня 2001 року в частині
оформлення права державної власності
на нежитлові приміщення площею 356,1 кв.м.
суд першої інстанції виходив з того, що
будинок АДРЕСА_1 рішенням виконкому
Львівської міської Ради депутатів
трудящих №242 від 26 березня 1946 року був
закріплений за 2-ю міською ветеринарною
лікарнею м. Львова. 10 травня 1956 року
виконкомом Львівської міської Ради
депутатів трудящих було прийнято
рішення №557 «Про передачу будинку по
АДРЕСА_1 на баланс 2-й міській
ветлікарні м. Львова». Підставою для
прийняття цього рішення стало те, що
закріплений за 2-ю міською ветлікарнею
будинок по АДРЕСА_1 за десять років
капітально переобладнаний, на подвірї
біля нього збудовано приміщення під
газокамеру та проведено благоустрій
подвіря. З огляду на це виконкомом
Львівської міської Ради депутатів
трудящих було вирішено будинок з
подвірям по АДРЕСА_1, який був
закріплений за 2-ю міською ветеринарною
лікарнею, передати на баланс цій
ветеринарній лікарні та доручено
міжміському бюро технічної
інвентаризації зареєструвати цей
будинок з подвірям за 2-ю міською
ветеринарною лікарнею, як переданий їй
на баланс.

На час прийняття даного рішення на
другому поверсі та в мезоніні будинку
АДРЕСА_1 були жилі приміщення та
починаючи з 1950 року в них поселялись
жильці, а органами міліції
здійснювалась їх прописка та
перепрописка.

Зі змісту рішення виконкому Львівської
міської Ради депутатів трудящих було
прийнято рішення №557 «Про передачу
будинку по АДРЕСА_1 на баланс 2-й міській
ветлікарні м. Львова» і питання
власності будинку АДРЕСА_1 цим
рішенням не вирішувалося, а також не
вирішувалося питання про переведення
жилих приміщень другого поверху та
мезону, в яких проживали мешканці, в
нежилі.

Станом на час прийняття Шевченківською
районною адміністрацією Львівської
міської ради розпорядження №353 від 27
березня 2001 року в квартирі №2 цього
будинку майже 20 років проживала та була
зареєстрована сім»я позивачів по
справі.

Також судом при розгляді даної справи
було встановлено, що при зверненні до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради 07 березня 2001
року з проханням видати свідоцтво про
право власності Львівське міське
державне підприємство ветеринарної
медицини не надало належних
правовстановлюючих документів на
будинок АДРЕСА_1, а також не повідомило
про факт проживання в цьому будинку
двох сімей, а тому з врахуванням даних
обставин суд дійшов висновку, що
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради 27 березня 2001
року вийшла за межі своїх повноважень
та безпідставно оформила Львівському
міському державному підприємству
ветеринарної медицини право
державної власності на будинок
АДРЕСА_1, оскільки вказаний будинок,
хоч і тривалий час перебував на
балансі міських установ ветеринарної
медицини, однак продовжував залишатись
у комунальній власності
територіальної громади м. Львова.

Оскільки в ході судового розгляду
справи встановлено, що розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради №353 від 27
березня 2001 року «Про оформлення права
власності на нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1» та видане на його підставі
свідоцтво про право власності
підлягають визнанню недійсними і
скасуванню, то також підлягає
скасуванню Акт приймання-передачі від
10 травня 2006 року в частині передачі з
комунальної власності у державну
власність приміщень по АДРЕСА_1.

Проте з такими висновками колегія
суддів не погоджується та вважає його
передчасним виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Ч.2 ст. 361 ЦПК України містить
перелік підстав для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для порушення провадження у
зв'язку із нововиявленими обставинами,
зокрема, відповідно до п.1 ч.2 зазначеної
вище статті, є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи та які
спроможні вплинути на кінцевий
результат вирішення справи. Саме з
посиланням на наявність істотних для
справи обставин, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи -
заявники вважають такими обставинами
будинкову книгу для реєстрації
прописки громадян, проживаючих в
будинку АДРЕСА_1, заведену ще у 1950 році,
експлікацію внутрішніх площ даної
будівлі від 30.09.1988 року, журнал
внутрішніх обмірів і підрахунку площ
та архівна довідка і просять
переглянути рішення суду апеляційної
інстанції..

У відповідності до роз»яснень
Постанови № 4 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв»язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року - необхідними умовами
нововиявлних обставин, визначених
пунктами 1,2 часини другої статті 361 ЦПК,
є те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов»язки осіб, які беруть участь у
справі. Суд має право скасувати судове
рішення у зв»язку з ново виявленими
обставинами лише за умови, що ці
обставини можуть вплинути на юридичну
оцінку обставин, здійснену судом у
судовому рішенні, що переглядається /п.3
Постанови/.

Скасовуючи рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 4 жовтня 2004
року, суд в ухвалі від 14.04.2009 року
зазначив, що подані документи
заявниками як нововиявлені обставини
при розгляді даної справи не
досліджувались і такі в них відсутні, а
відтак вони мають істотне значення для
справи, правова оцінка яким може бути
надана лише при розгляді справи по
суті.

Проте постановляючи дану ухвалу суд не
врахував вимог ст. 362 ЦПК України, в
редакції, яка діяла на момент подачі
заяви про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 362 ЦПК
України заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом трьох місяців з дня
встановлення обставини, що

є підставою для перегляду.

Строк для подання заяви про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами обчислюється: у випадках,
встановлених пунктом 1 частини
другої статті 361 цього Кодексу, - з дня
встановлення обставин, що мають
істотне значення для справи;

Із змісту заяви про перегляд рішення
суду у зв'язку з ново виявленими
обставинами убачається, що заявниками
у травні 2008 року знайдено документи, а
саме будинкову книгу для реєстрації
прописки громадян, проживаючих в
будинку АДРЕСА_1, заведену ще у 1950 році,
експлікацію внутрішніх площ даної
будівлі від 30.09.1988 року , журнал обмірів
і підрахунку площ та архівна довідка.
Відтак, саме з травня 2008 року
починається тримісячний строк для
подачі заяви про перегляд судового
рішення за ново виявленими
обставинами.

Із штампу вхідної кореспонденції
Шевченківського районного суду м.
Львова вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 таку заяву подали до суду лише 8
жовтня 2008 року, тобто з пропуском
тримісячного строку на подання заяви
про перегляд судового рішення за ново
виявленими обставинами. Тому у суду
першої інстанції не було правових
підстав для прийняття даної заяви та
скасування судового рішення за ново
виявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з мотивами
апеляційної скарги Львівської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини про те, що будинок АДРЕСА_1 є
нежитловим та ніколи не мав статусу
житлового ні в цілому, ні в окремій його
частині. Дані обставини
підтверджуються матеріалами справи та
ухваленими судовими рішеннями.
Зазначеним обставинам судом була
надана правова оцінка при ухваленні 4
жовтня 2004 року судового рішення. Окрім
цього в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження того,
що нежитлове приміщення будинку
АДРЕСА_1 переводилось в житлове.
Наведене спростовується листом
Управління державної ветеринарної
медицини від 12.03.2002 року за №7-103, в якому
зазначено, що приміщення №2 по АДРЕСА_1
є відомчим, а не житловим.

Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду»
встановлений чіткий перелік об'єктів,
які підлягають приватизації і нежилі
приміщення до таких об'єктів не
відноситься.

Матеріалами справи безспірно
встановлено, що будинок АДРЕСА_1 згідно
інвентаризації житлових будинків
Шевченківського району по зазначеній
адресі не значиться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» обов'язковою умовою для
приватизації квартир державного
житлового фонду є наявність укладеного
договору найму будинку, квартири чи
кімнати.

Згідно матеріалів справи, такого
договору з позивачами укладено не було.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянину ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Як було встановлено судом при розгляді
справи, ордер на вселення позивачів у
приміщення №2 по АДРЕСА_1 не видавався,
дане приміщення було надано ОСОБА_6 як
службове для його проживання та
проживання його членів сім»ї згідно
наказу №285 по управлінню сільського
господарства Львівського облвиконкому
29.09.1972 року, оскільки останній був
переведений на роботу в м. Львів на
посаду директора Львівської обласної
ветеринарної лабораторії.

Поселившись у надане приміщення,
позивачі були у ньому зареєстровані,
сплачували комунальні послуги, якими
користувалися. Наведене
підтверджується копіями паспортів,
численними квитанціями, долученими до
матеріалів справи.

Тому безпідставними вважає колегія
суддів доводи позивачів про те, що вони
лише у травні 2008 року дізнались про
Домову книгу для реєстрації прописки
громадян по будинку АДРЕСА_1, заведену
ще у 1950 році. Відтак колегія суддів
доходить висновку про те, що дана
обставина не може вважатися ново
виявленою, в розумінні ст. 361 ЦПК
України, оскільки не впливає на предмет
доказування.

Надана експлікація будинку АДРЕСА_1
також не встановлює правового статусу
приміщень у даному будинку, оскільки
показує лише технічні характеристики
приміщення будинку, які існували та
були відомі на час розгляду справи.

Перевіряючи законність рішення суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення в цій частині
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Так судом першої інстанції вірно
враховано той факт, що позивачами не
доведено якими саме неправомірними
діями Львівської міської державної
лікарні ветеринарної медицини та
Управління ветеринарної медицини у м.
Львові позивачам завдана моральна
шкода в розмірі 60 000 грн.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_3
висновків суду не спростовують.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції,
ухвалене після скасування рішення за
ново виявленими обставинами, ухвалене
з порушенням норм процесуального та
матеріального права, що є безумовною
підставою для його скасування

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.
307, п.4 ч.1, ч.3 ст. 309, ст. 313, ст. 316, ст. 317 ЦПК
України , колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Апеляційну скаргу Львівської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління
ветеринарної медицини у м. Львові,
Львівської міської державної лікарні
ветеринарної медицини, обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
Львівської міської ради, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м. Львова,
Львівської обласної ради, Львівської
обласної державної адміністрації,
Кабінету Міністрів України,
Міністерства аграрної політики та
продовольства України про визнання
недійсним і скасування розпорядження,
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення, реєстрації права
власності на нежитлові приміщення,
акту прийому-передачі скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні цих позовних вимог
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, може бути оскарженим у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді