справа № 361/9972/13-ц
провадження № 2/361/121/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарі Бас Я.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах
дітей Дарницької районної в місті
Києві державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона з 28 вересня 2007 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який є
батьком їхнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між нею і
відповідачем розірвано 28 травня 2010
року.

Майже протягом всього їхнього
сумісного проживання відповідач
ОСОБА_4 вживав спиртні напої, ніде не
працював, сім'ю не забезпечував,
жорстоко поводився з нею та їхнім
сином, що стало причиною розірвання
шлюбу.

З моменту розірвання їхніх стосунків
відповідач жодного разу не виявив
бажання побачити свого сина.
Матеріальної допомоги на утримання
дитини не надавав, із сином не
спілкувався, про його фізичний і
духовний розвиток не піклувався,
здоров'ям не цікавився, чим ухиляється
від виконання обов'язків по утриманню
та вихованню дитини. Їхній син
народився дуже хворобливою дитиною,
страждає анемією, має логопедичні
проблеми. Вона неодноразово зверталась
до відповідача за допомогою, проте він
ніколи не реагував на її прохання.
Вихованням та матеріальним
забезпеченням їхнього сина ОСОБА_5
займається лише вона, його мати.

На даний час вона знаходиться у шлюбі з
іншим чоловіком, який виховує сина та
піклується про нього, дитина називає
його своїм батьком.

Згідно із п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 164 СК України
ухилення від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини та
жорстоке поводження з дитиною є
підставою для позбавлення
батьківських прав.

Просила позбавити відповідача ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав
стосовно його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_3 у суді позов підтримала,
дала пояснення аналогічні викладеному
також додатково пояснила, що після
народження сина ОСОБА_5 відповідач їй
не допомагав, залишав її з дитиною без
грошей, займався лише своїми справами.
Погрожував їй зброєю, яка знаходилась у
них вдома, вона боялася відповідача. У
січні 2010 року вони розійшлися. Після
цього деякий час ОСОБА_4 часто приходив
до дитини. Останній раз він бачив сина у
грудні 2011 року. До лікарів дитину
відповідач ніколи не відводив, сином не
цікавився.

У березні 2012 року вона стала проживати
з ОСОБА_7, з яким 25 квітня 2013 року
зареєструвала шлюб, останнього син
називає своїм батьком. ОСОБА_7 взяв на
себе усі обов'язки батька та виявив
бажання усиновити сина ОСОБА_5. У травні
2013 року вона зустрічалася з цього
приводу з відповідачем та просила його
надати дозвіл на усиновлення, сина
ОСОБА_7, щоб у них не було різних
прізвищ, проте останній відмовився. Під
час зустрічі з нею ОСОБА_4 повідомив, що
йому важливіше прізвище, а не здоров'я
дитини.

У липні 2013 року вона подала заяву про
стягнення з відповідача аліментів на
сина. Оскільки відповідачу ОСОБА_4
дитина не потрібна, вона вирішила
подати також позов про позбавлення
його батьківських прав щодо сина
ОСОБА_5. Просила суд задовольнити позов.

Представники позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 у суді позов підтримали,
просили суд задовольнити його. Також у
судовому засіданні вони уточнили, що
єдиною підставою позову про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 є
його ухилення від виконання
батьківських обов'язків щодо дитини.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов не
визнав та пояснив, що викладене у
позовній заяві є неправдою, оскільки
він піклувався про сина, фізичну силу
до нього не застосовував, жорстоко з
ним не поводився. Купував дитині речі,
іграшки, продукти харчування. Після
розірвання шлюбу приходив до сина,
разом з ним вони їздили на прогулянки.
На утримання сина він добровільно
перераховував кошти, поки позивач не
закрила рахунок. Останній раз сина
ОСОБА_5 він бачив у серпні 2012 року. Коли
він хотів привітати сина ІНФОРМАЦІЯ_3
із днем народження, позивач повідомила
його, що вони знаходяться в іншому
місті, після повернення обіцяла
передзвонити йому, однак цього не
зробила. З осені 2012 року позивач стала
чинити йому перешкоди у спілкуванні із
сином, місце їхнього проживання
приховувала. Весною 2013 року він надавав
ОСОБА_3 дозвіл на виїзд їхнього сина за
кордон. Оскільки відповідач стала
чинити йому перешкоди у спілкуванні з
дитиною, у червні 2013 року він звернувся
в міліцію про розшук дитини. Після
цього звернувся до Служби у справах
дітей та сім'ї Броварської міської ради
із заявою щодо його участі у вихованні
дитини та визначення часу спілкування
із сином. На засіданні опікунської
комісії у місті Києві його пояснення
враховані не були. Вважає, що підстави
для позбавлення його батьківських прав
відсутні. Просив у задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_10 у суді
проти задоволення позову заперечував,
так як підстави для позбавлення
відповідача батьківських прав
відсутні.

Третя особа: Служба у справах дітей
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації у судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву про розгляд справи без участі
їхнього представника та висновок про
доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав щодо його
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини.

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 з 28 вересня 2007 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5.
28 травня 2010 року відділом реєстрації
актів цивільного стану зареєстровано
розірвання шлюбу між сторонами.

25 квітня 2013 року позивач ОСОБА_3
зареєструвала шлюб із ОСОБА_7.

Заявляючи вимоги про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 щодо його
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із
ухиленням відповідача від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини,
позивач ОСОБА_3 посилалася на
психологічну характеристику вихованця
дошкільного навчального закладу
"Червоні вітрила" ОСОБА_5 від 24 вересня
2013 року; акт обстеження житлових умов
від 03 жовтня 2013 року; довідку
Броварської центральної районної
лікарні від 26 вересня 2013 року; довідку
Київського міського дитячого
діагностичного центру" від 30 вересня 2013
року, з яких вбачається, що доглядом і
вихованням дитини займається мати
ОСОБА_3 Малолітній ОСОБА_5 проживає
разом із нею та ОСОБА_7 у квартирі
АДРЕСА_1.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
вказував на те, що після розірвання
шлюбу у 2010 році він цікавився сином,
купував йому речі, іграшки, продукти
харчування.

Зазначені вище обставини підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які
показали, що відповідач ОСОБА_4
характеризується позитивно, спиртних
напоїв не вживає, після розірвання
шлюбу з позивачем надавав матеріальну
допомогу синові ОСОБА_5, купляв
продукти, іграшки, речі, відвідував
сина.

Даний факт підтверджується також і
наданою суду великою кількістю чеків і
квитанцій про придбання відповідачем у
2010-2012 роках продуктів харчування,
іграшок, перерахування коштів на
рахунок позивача ОСОБА_3

Підтвердила у суді факт відвідування
відповідачем сина ОСОБА_5 до грудня 2011
року і свідок ОСОБА_15, мати позивача.

Із заяви відповідача ОСОБА_4 від 26
квітня 2013 року вбачається, що він
надавав свою згоду на виїзд його сина
ОСОБА_5 за кордон до Республіки
Туреччина у супроводі матері ОСОБА_3 у
період з 01 травня по 30 жовтня 2013 року.

У судовому засіданні встановлено, що
після відмови ОСОБА_4 у травні 2013 року
надати свою згоду на усиновлення його
сина ОСОБА_5 новим чоловіком позивача
ОСОБА_7, між сторонами склалися дуже
напружені та неприязні стосунки.

З метою усунення перешкод у
спілкуванні із сином у червні 2013 року
відповідач ОСОБА_4 звертався до
Броварського МВ ГУ МВС України в
Київській області, де йому було
рекомендовано звернутися до органів
опіки та піклування для визначення
порядку його участі у вихованні
малолітнього сина.

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про
стягнення із ОСОБА_4 аліментів на сина
ОСОБА_5 в сумі 1000 грн., які відповідач
сплачує регулярно, заборгованість по
сплаті аліментів відсутня.

Із висновку Органу опіки та піклування
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації від 09 грудня
2013 року видно, що орган опіки та
піклування вважає за доцільне
позбавити ОСОБА_4 батьківських прав
стосовно його малолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ч. 6 ст. 19 СК України суд може
не погодитися з висновком органу опіки
та піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

З даного висновку вбачається, що орган
опіки та піклування дійшов висновку
про доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав, виходячи з того, що
відповідач не бачив сина з літа 2012 року
та зробив висновок про те, що він
свідомо ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Із зазначеним вище висновком органу
опіки та піклування суд не
погоджується, вважає його
необґрунтованим та прийнятим без
з'ясування усіх обставин справи.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини.

У п. 2 ст. 164 СК України встановлено, що
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 15
постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку про недостатність
підстав для застосування до ОСОБА_4
крайнього заходу впливу - позбавлення
його батьківських прав стосовно сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
матеріальну допомогу синові він надає,
сплачує аліменти на дитину, у
спілкуванні із сином відповідачу
чинилися перешкоди з боку позивача.

Доводи позивача ОСОБА_3 про те, що син
ОСОБА_5 на даний час проживає в іншій
сім'ї, а також те, що відповідач ОСОБА_4
не піклувався про сина у 2012-2013 роках та
участі у його вихованні не приймав, чим
ухилявся від виконання своїх
батьківських обов'язків, не можуть бути
достатніми підставами для позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
його сина.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.