Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/200/14-ц

Провадження №2/377/125/14

13 березня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:

головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Прядко Н.М.,

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Славутичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної
громади в особі Славутицької міської
ради Київської області, про визнання
права власності на спадкове майно,-

УСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року до суду звернулись
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовними
вимогами до територіальної громади в
особі Славутицької міської ради
Київської області про визнання права
власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову позивачі
посилалися на те, що після смерті
ОСОБА_5, який є ОСОБА_1 чоловіком, а
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рідним батьком,
відкрилась спадщина на належне йому
майно у вигляді житлового приміщення
та земельної ділянки. Проте, позивачі
позбавлені можливості оформити своє
право на спадщину у встановленому
законом порядку через нотаріуса на
спадкове майно у вигляді земельної
ділянки площею 0,0951 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, що належала за життя
ОСОБА_5, оскільки відповідно до п.п. 4.20
п.4 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом МЮУ № 296/5 від
22.02.2012 року «Видача свідоцтв про право
на спадщину на земельну ділянку
нотаріусом проводиться на підставі
документів, оформлених відповідно до
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» і витягу з
Державного земельного кадастру. На
запит нотаріуса до Відділу
Держкомземагенства у м. Славутичі
Київської області щодо видачі витягів
надійшов лист, з якого вбачається, що
витяг з Державного земельного кадастру
видати не можливо, оскільки земельній
ділянці не було присвоєно кадастровий
номер та технічна документація на
померлу людину не виготовляється.
Таким чином, іншим шляхом ніж в
судовому порядку, вони не мають
можливості захистити право на спадщину
у вигляді вищевказаної ділянки.

Позивачі в судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити, посилаючись на те, що
вони, як спадкоємці першої черги
прийняли спадщину шляхом звернення до
нотаріальної контори з заявами про її
прийняття. Однак пояснили, що
позбавлені можливості оформити своє
право на спадщину у встановленому
законом порядку через нотаріуса на
спадкове майно у вигляді земельної
ділянки, оскільки Відділ
Держземагенства у м. Славутичі
Київської області відмовив у видачі
витягу з Державного земельного
кадастру з підстав не присвоєння
кадастрового номеру земельній ділянці.

Представник позивачки ОСОБА_1 також
підтримав позовні вимоги та просив
задовольнити, пославшись на зазначені
в позовній заяві обставини.

Представник територіальної громади в
особі Славутицької міської ради
Київської області в судове засідання
не з'явився, надавши суду заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які брали
учать у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_1, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Славутицького міського управління
юстиції у Київській області, актовий
запис № 44, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5
уклали шлюб 27.07.1973 року, про що було
здійснено актовий запис № 60, після
реєстрації шлюбу дружині присвоєно
прізвище ОСОБА_6.

Під час шлюбу в них народилося двоє
дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є ОСОБА_5, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження, які долучені до матеріалів
справи.

Також судом встановлено, що 28.02.1998 року
ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8, актовий
запис № 31, на підтвердження чого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Славутицького
міськвиконкому Київської області було
видано свідоцтво про одруження, та
змінила прізвище після реєстрації
шлюбу на ОСОБА_3.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

19 червня 2013 року позивачами були подані
заяви про прийняття спадщини до
державного нотаріуса Славутицької
міської державної нотаріальної
контори Київської області, на підставі
яких відкрито спадкову справу № 54635520.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося
спадкове майно у вигляді належної йому
разом з позивачами на праві спільної
сумісної власності частки житлового
приміщення- трикімнатної квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки площею 0,0951 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_5 на праві приватної
власності у відповідності до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-КВ №084847,
виданого 3 вересня 1998 року на підставі
рішення виконкому Славутицької
міської ради народних депутатів
Київської області № 798 від 17.12.1997 року.

11 лютого 2014 року Славутицькою міською
державною нотаріальною конторою
Київської області видані свідоцтва
про право на спадщину позивачам, а саме
на частку трикімнатної квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка
належала спадкодавцю на праві спільної
сумісної власності, у розмірі 1/9 частки
вищевказаного нерухомого майна на
кожного .

Відповідно до Витягів з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали у спадщину у
приватну спільну часткову власність по
1/9 частки квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені.

03.09.1998 року ОСОБА_5 видано державний акт
на право приватної власності на землю
серії І-КВ № 084847, з якого вбачається, що
останньому передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,0951
га для обслуговування і будівництва
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Із звіту про оцінку майна, а саме
земельної ділянки загальною площею 951,0
кв.м., що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, вбачається, що
експертно-грошова оцінка земельної
ділянки складає 18540 гривень без
урахування ПДВ.

Згідно п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 року видача свідоцтва про право
на спадщину на земельну ділянку
нотаріусом проводиться на підставі
документів, оформлених відповідно до
статті 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та витягу з
Державного земельного кадастру».

Відповідно до п. 4.18 Розділу 4 Глави 10
Порядку якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що на запит
нотаріуса до Відділу
Держкомземагенства у м. Славутичі
Київської області щодо видачі витягів
надійшов лист, з якого вбачається, що
витяг з Державного земельного кадастру
видати не можливо, оскільки земельній
ділянці не було присвоєно кадастровий
номер та технічна документація на
померлу людину не виготовляється.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК України,
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

За ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч.4 ст.3 зазначеного Закону права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Зазначені обставини свідчать, що
спадкодавцем за життя було отримано у
порядку, визначеному законодавством
України, що діяло на момент отримання
нерухомого майна у власність,
вищевказану земельну ділянку, але їй не
було присвоєно кадастрового номеру,
внаслідок чого відсутня можливість
отримання витягу з Державного
земельного кадастру, подання якого для
оформлення спадщини є обов'язковим. Це
позбавляє можливості посвідчити право
власності на спадкове майно у вигляді
земельної ділянки в нотаріальному
порядку.

В зв'язку з чим на виконання вимог п.
4.18 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року,
нотаріусом було направлено
спадкоємцям листа, в якому роз'яснено
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
законними і обґрунтованими, а доводи
позивачів та представника позивачки
такими, що ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір, від
сплати якого позивачі звільнені.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд-

ВИРІІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на спадкове майно - 1/3
частку земельної ділянки площею 0,0951 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
належала за життя ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, на праві приватної
власності у відповідності до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-КВ №084847,
виданого 3 вересня 1998 року на підставі
рішення виконкому Славутицької
міської ради народних депутатів
Київської області № 798 від 17.12.1997 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на спадкове майно - 1/3
частку земельної ділянки площею 0,0951 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
належала за життя ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, на праві приватної
власності у відповідності до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-КВ №084847,
виданого 3 вересня 1998 року на підставі
рішення виконкому Славутицької
міської ради народних депутатів
Київської області № 798 від 17.12.1997 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на спадкове майно - 1/3
частку земельної ділянки площею 0,0951 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
належала за життя ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4, на праві приватної
власності у відповідності до
Державного акту на право приватної
власності на землю серії 1-КВ №084847,
виданого 3 вересня 1998 року на підставі
рішення виконкому Славутицької
міської ради народних депутатів
Київської області № 798 від 17.12.1997 року.

Стягнути з територіальної
громади в особі Славутицької міської
ради Київської області на користь
держави судовий збір в сумі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 17
березня 2014 року

Суддя
Н. Ф. Теремецька