У х в а л а

іменем україни

25 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення пені, додаткових витрат та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
представника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення пені, додаткових витрат та
моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
посилався на те, що 20 грудня 2010 року між
ним та ФОП ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу майнових прав,
відповідно до умов якого відповідач
передає у власність позивача майнові
права на квартиру АДРЕСА_1, а позивач
сплачує їх вартість.

Однак, попри сплату позивачем у повному
обсязі вартості майнових прав, будинок
в експлуатацію у ІІ кварталі 2011 року, як
це передбачено у договорі, не був
зданий, що стало причиною для позивача
та його сім'ї винаймати житло та нести
додаткові витрати, що становлять за
період від 01 липня 2011 року до 01 березня
2014 року - 64 000 грн, які позивач просив
стягнути з відповідача.

За умовами договору, у випадку
прострочення виконання зобов'язання в
частині порушення термінів здачі в
експлуатацію квартири більше як на
шість місяців, відповідач зобов'язаний
сплатити пеню у розмірі 0,05 % за кожен
місяць прострочення від суми фактично
сплачених коштів, а тому позивач просив
стягнути пеню у розмірі 12 060 грн 80 коп.
за період від 01 липня 2011 року до 01
березня 2014 року.

Крім того 05 липня 2013 року між ОСОБА_2 та
ФОП ОСОБА_3 укладений договір
купівлі-продажу майнових прав,
предметом якого є передача
відповідачем у власність позивача
майнових прав на нежитлове
господарське приміщення АДРЕСА_2, а
позивач сплачує їх вартість (п. п. 1.1, 1.2.1
договору).

У зв'язку із бездіяльністю відповідача,
внаслідок не завершення будівництва
житла, відмови надати документи, що
підтверджують майнові права позивача
на об'єкти будівництва, відповідач
заподіяв моральну шкоду, яку позивач
оцінив у розмірі 60 000 грн, які просив
стягнути на свою користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 26 червня
2014 року у позові ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3
про стягнення пені, додаткових витрат
та моральної шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 червня 2014 року в частині
відмови у стягненні пені скасовано та
ухвалено нове рішення, яким стягнуто з
ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 638 грн 40
коп. Вирішено питання про стягнення
судових витрат. В іншій частині рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ФОП
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 порушує питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції із залишенням у силі рішення
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановленні в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 20 грудня 2010 року
між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу майнових прав,
за яким відповідач передає у власність
позивача майнові права на квартиру
АДРЕСА_1, а позивач сплачує їх вартість.

Пунктом 1.3 договору передбачено термін
здачі будинку в експлуатацію - ІІ
квартал 2011 року.

05 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
майнових прав, предметом якого є
передача відповідачем у власність
позивача майнових прав на нежитлове
господарське приміщення АДРЕСА_2,
відповідно до яких позивач сплачує їх
вартість.

Станом на 25 серпня 2011 року позивач
належно виконав свої зобов'язання за
договором від 20 грудня 2010 року, а саме:
сплатив вартість майнового права у
розмірі 753 830 грн згідно пункту 3.1
вказаного договору.

Пунктом 4.5 договору від 20 грудня 2010 року
встановлено, що у випадку прострочення
виконання своїх зобов'язань в частині
порушення термінів здачі в
експлуатацію об'єкта більше ніж шість
місяців, відповідач сплачує пеню у
розмірі 0,05 % за кожен місяць
прострочення від суми фактично
сплачених коштів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно сертифікату від
07 листопада 2013 року ІУ № 58,
виданого ДАБК України, засвідчено
відповідність закінченого будівництва
багатоквартирного будинку з
вбудованими офісними приміщеннями та
приміщеннями з обслуговування
населення у будинку 2/2 на вул. Парковій
в м. Хмельницькому проектній
документації та підтверджено його
готовність до експлуатації, тобто свої
обов'язки щодо введення будинку в
експлуатацію відповідач виконав 07
листопада 2013 року.

Як установлено судом, пунктом 4.5
договору передбачено, що у випадку
прострочення виконання своїх
зобов'язань в частині порушення
термінів здачі в експлуатацію об'єкта
більше ніж шість місяців, ФОП ОСОБА_3
сплачує пеню у розмірі 0,05 % за кожен
місяць прострочення від суми фактично
сплачених коштів.

За загальним правилом період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати один рік (пункт перший
частини другої статті 258 ЦК України).
При цьому виходячи з правової природи
пені, яка нараховується за кожен місяць
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий місяць
виникає щомісяця на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Оскільки право на стягнення пені в
позивача виникло з наступного місця
після ІІ кварталу 2011 року, а до суду він
звернувся лише - 08 квітня 2014 року, то
пеня підлягає стягненню лише в межах
одного року до дня пред'явлення позову.

Стягнувши пеню за період з 08 квітня 2013
року до 08 квітня 2014 року суд правильно
застосував норму пункту першого
частини другої статті 258 ЦК України.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки
суд касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 19 серпня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.І. Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук