РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/9517/14-ц

Пров. №2/668/2272/14

20.11.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Двіняніній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору: виконавчий комітет
Суворовської районної в м. Херсоні ради
- орган опіки піклування Суворовського
району м. Херсона, про визначення місця
проживання дитини, визначення порядку
спілкування батька з дитиною та про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини,

ВТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Суворовського районного суду м.
Херсона з позовом до ОСОБА_1, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору: виконавчий
комітет Суворовської районної у м.
Херсоні ради - орган опіки та
піклування Суворовського району м.
Херсона, про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дитини та
визначення порядку спілкування з
дитиною.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
подала зустрічний позов до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору: виконавчий комітет
Суворовської районної в м. Херсоні ради
- орган опіки піклування Суворовського
району м. Херсона, про визначення місця
проживання дитини, визначення порядку
спілкування батька з дитиною та про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини та додаткових
витрат.

Відповідно вимог ст. 123 ЦПК України
зустрічний позов прийнято до спільного
розгляду з первісним.

Ухвалою суду від 20.11.2014 року первісний
позов залишено без розгляду на
підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України (у
зв'язку з повторною неявкою належно
повідомленого позивача в судове
засідання).

Свої вимоги позивач за зустрічним
позовом обґрунтовує тим, що між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб,
від якого мають дитину - доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач громадянин
Російської Федерації та мешкає у
вказаній державі у зв'язку з чим шлюбні
відносини між сторонами фактично не
підтримуються. Їх малолітня донька з
народження проживає разом з матір'ю на
території України. За останні роки
донька з батьком майже не бачились, він
не приймає участі у її вихованні. Однак
відповідач має намір забрати доньку
проживати разом з ним в м. Архангельськ
Російської Федерації та змінити її
громадянство. Крім того, позивач
зазначає, що відповідач ухиляється від
обов'язку утримувати свою дитину,
зокрема не надає матеріальної
допомоги, донька знаходяться на
утриманні матері. Тому звернулась до
суду з позовом в якому просить
визначити місце проживання дитини
разом з матір'ю, при цьому позивач не
заперечує, щоб батько брав участь у її
вихованні, просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання
доньки ? частини всіх видів його доходу
щомісяця, до досягнення дитини
повноліття, та додаткові витрати 4000
грн. до 1 червня кожного року перед
початком літнього оздоровчого сезону
для проведення її оздоровлення.

Позивач та представник позивача за
зустрічним позовом в судовому
засіданні свої позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити
з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явились, причини
неявки суду не відомі про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлені.

Представник третьої особи - Велика А.В.,
в судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позову, надала суду
висновок виконавчого комітету щодо
визначення місця проживання
малолітньої ОСОБА_3, згідно якого орган
опіки та піклування Суворовського
району у м. Херсоні вважає доцільним
визначити місце проживання дитини з
матір'ю - ОСОБА_1, на території України,
встановити зустрічі дитини з батьком
на території України за домовленістю з
матір'ю. Та підтвердила наявність спору
між батьками щодо місця проживання
дитини.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, вислухавши думку
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши зібрані по
справі докази у їх сукупності, дійшов
висновку, що зустрічний позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають з 01.11.2008 року у
зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про
шлюб Серія НОМЕР_1, актовий запис № 923),
від шлюбу мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про
народження Серія НОМЕР_2, актовий запис
№ 415).

Відповідач ОСОБА_2 громадянин
Російської Федерації, зареєстрований
та проживає в м. Архангельськ
Російської Федерації.

У зв'язку з тим, що між сторонами
фактично припинені шлюбні відносини,
проживають окремо та самостійно не
дійшли згоди щодо місця проживання
спільної дитини, позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з відповідним
зустрічним позовом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитини, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини суд
бере до уваги ставлення батьків до
виконання свої батьківських
обов`язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров`я та інші обставини, що
мають істотне значення. Суд не може
передати дитину для проживання з тим з
батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, може своєю
аморальною поведінкою зашкодити
розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України» роз'яснено, що суди, вирішуючи
спори між батьками, які проживають
окремо (в тому числі в одній квартирі),
про те, з ким із них і хто саме з дітей
залишається, мають виходити із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, повинні
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам дітей. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питанням
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що неповнолітня
ОСОБА_3, народилась в Україні, проживає
та зареєстрована разом з матір'ю -
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2 (довідка
комунального підприємства
«Таврійський» № 1542 від 13.09.2014 року).

Згідно даних акту обстеження умов
проживання Служби у справах дітей
Суворовської районної у м. Херсоні
ради, встановлено, що ОСОБА_3 проживає у
трикімнатній приватизованій квартирі
з усіма комунальними зручностями,
ремонтом, обладнана необхідними
меблями та побутовою технікою. Для
дитини відведена окрема кімната, у які
створені всі умови для виховання.

Відповідно довідки № 25/43 від 16.09.2014 року
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує третю
старшу групу в ясел-садку № 7
Херсонської міської ради.
Характеризується як дитина, яка за
фізичними та розумовими здібностями
відповідає своєму вікові.

ОСОБА_3 спостерігається в амбулаторії
загальної практики сімейної медицини з
діагнозом: часті ОРЗ, бронхіти,
респіраторний хламідіоз, при яких
зміна кліматичної зони не показана. При
систематичних оглядах дитини були
присутні мати та бабуся, з народження
дитини батько був присутній лише один
раз (довідка № 338/8-6 від 29.10.2014 року
Комунального закладу «Херсонська
міська клінічна лікарня ім. Є.Є.
Карабелеша»).

ОСОБА_1 працює в Херсонському
державному університеті на посаді
провідного фахівця СОТ «Буревісник» з
01.09.2005 року по теперішній час, має
стабільний дохід (довідка № 293/47 від
18.09.2014 року).

Відповідно до характеристики, виданої
Херсонським державним університетом,
ОСОБА_1 за час роботи зарекомендувала
себе як відповідальний співробітник,
кваліфікований спеціалістом,
дружелюбна, користується заслуженою
повагою серед колег, постійно підвищує
свій професійний рівень. У порушені
вимог трудової дисципліни, техніки
безпеки та охорони праці помічена не
була.

Згідно довідок ОСОБА_1 на обліку в
психоневрологічній поліклініці та у
лікаря-невролога не перебуває.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. пояснили, що
добре знають позивача та її доньку,
їхні стосунки характеризують з
позитивної сторони, ОСОБА_1 турбується
про дитину, виховує її на належному
рівні. Батька дитини ніколи не бачили,
розвитком та вихованням малолітньої
ОСОБА_3 він не займається.

Відповідно до ст.142 СК України діти
мають рівні права та обов'язки щодо
батьків, незалежно від того, чи
перебували їхні батьки у шлюбі між
собою.

Згідно ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину у дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини. Батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішуються батьками
спільно. Той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той з
батьків з ким проживає дитина немає
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Враховуючи вищевказане, вік
малолітньої, її стать, ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, ту обставину,
що дитина - ОСОБА_3 народилась в Україні,
з народження проживала на її території,
суттєва зміна кліматичних умов може
вплинути на її стан здоров'я, висновок
органу опіки та піклування, суд вважає
за необхідне визначити місце
проживання дитини з матір'ю - ОСОБА_1, на
території України, що буде відповідати
її інтересам та вимогам закону.

При цьому визначення місця проживання
дитини з матір'ю не позбавляє батька
права брати участь у вихованні дитини,
її утримання, а також можливості вільно
спілкуватися з нею.

Згідно ст.159 СК України суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають значення.

Враховуючи, значну відстань між місцем
проживання дитини та місцем проживання
її батька ОСОБА_1, вік дитини її стан
здоров'я, суд вважає за доцільне
визначити спосіб участі у вихованні
малолітньої, шляхом їх побачень на
території України за домовленістю з
матір'ю.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу або у твердій
грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів,
відповідно до ст.182 Сімейного кодексу
України, суд враховує - стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п.1 ст. 183 Сімейного кодексу
України, частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 Сімейного кодексу України
передбачено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Оскільки в судовому засіданні знайшла
своє підтвердження та обставина, що
відповідач маючи можливість на
утримання дитини, фактично ухиляється
від цього (заперечень та доказів іншого
суду не надано), позов в частині
стягнення аліментів підлягає
задоволенню.

Відповідно ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами. Додаткові витрати на
дитину можуть фінансуватись наперед
або покриватись після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 4000 грн. до 1 червня кожного
року перед початком літнього
оздоровчого сезону для проведення
оздоровлення ОСОБА_3 свого
обґрунтування не мають. За змістом ст.185
СК України не передбачено стягнення
додаткових витрат на дитину на
майбутнє, також жодних доказів на
підтвердження розміру таких витрат
суду не надано, тому в цій частині в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України
з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесенні і
документально підтвердженні судові
витрати за вимоги немайнового
характеру, які складаються судового
збору у розмірі 243,6грн.

Крім того, згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.88 ЦПК
України у зв'язку із звільненням
позивача від сплати судового збору за
подання позову про стягнення аліментів
з відповідача в дохід держави
підлягають стягненню судові витрати,
які складаються з судового збору за
вимогами майнового характеру у розмірі
243,6 грн.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд
вважає необхідним допустити негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення аліментів в межах суми
платежу за один місяць.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 141, 141, 142, 150,
157, 159, 160, 161, 180, 181-183, 185, 191 СК України,
ст.ст. 3, 10, 58,60, 88, 209, 208, 209, 212-215, 224-227, 294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору: виконавчий комітет
Суворовської районної в м. Херсоні ради
- орган опіки піклування Суворовського
району м. Херсона, про визначення місця
проживання дитини, визначення порядку
спілкування батька з дитиною та про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої дитини - задовольнити
частково.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, спосіб
участі у вихованні малолітньої дитини -
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом їх
побачень на території України за
домовленістю з матір'ю - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянина Російської Федерації, який
зареєстрований за адресою: Російська
Федерація, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та
проживає: АДРЕСА_2, аліменти на
утримання дитини - доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх
видів заробітку, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно
починаючи з 17.10.2014 року до повноліття
дитини.

В іншій частині в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянина Російської Федерації, який
зареєстрований за адресою: Російська
Федерація, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та
проживає: АДРЕСА_2, судові витрати за
вимогами немайнового характеру, які
складаються з судового збору в розмірі
243,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянина Російської Федерації, який
зареєстрований за адресою: Російська
Федерація, АДРЕСА_1, в дохід держави
судові витрати за вимогами про
стягнення аліментів, які складаються з
судового збору в розмірі 243,6 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.