Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/504/14
Головуючий у 1 інстанції: Колесник
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначалось, що відповідно до
укладеного договору № ZPXRRX07770524 від
06.05.2008 року відповідач отримав кредит у
розмірі 5183,69 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, внаслідок чого виникла
заборгованість станом на 11.04.2013 року у
розмірі 33826,70 грн., яка складається з
наступного: 5183,69 грн. - заборгованість
за кредитом, 360,54 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
839,76 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 25355,72 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1586,99 грн. - штраф
(процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
33826,70 грн. за кредитним договором №
ZPXRRX07770524 від 06.05.2008 року та судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № ZPXRRX07770524 від
06.05.2008 року в розмірі 14015,21 грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом - 5183,69 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом -
360,54 грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
5544,23 грн., штрафи відповідно до Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1586,99 грн. та
судові витрати.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 в особі представника
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як "строк
дії договору", так і "строк (термін)
виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 06.05.2008 року сторони
уклали кредитний договір № ZPXRRX07770524, за
умовами якого Банк надав відповідачу
кредит у сумі 5183,68 грн. строком до 05.05.2009
року зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, щомісячної винагороди у
розмірі 69,98 грн. та одноразової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 830,80 грн. (а.с.4,
зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання виконував
неналежним чином, у зв'язку з чим станом
на 11.04.2013 року виникла заборгованість у
розмірі 33826,70 грн., яка складається з
наступного: 5183,69 грн. - заборгованість
за кредитом, 360,54 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
839,76 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 25355,72 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1586,99 грн. - штраф
(процентна складова).

Як вбачається із розрахунку
банка, розмір заборгованості
відповідача за тілом кредиту складає
5183,69 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом складає 360,54
грн., тоді як розмір пені, нарахованої
Банком за порушення умов договору,
більше, ніж в 4 рази перевищує суму
заборгованості і становить 25355,72 грн.

Відповідно до вимог ст. 551 ч.3 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зважаючи, що розмір неустойки
значно перевищує суму заборгованості,
враховуючи засади розумності і
справедливості суд дійшов
обґрунтованого висновку на підставі
ст. 551 ЦК України про зниження розміру
неустойки до 5544,23 грн.

Доводи апеляційної скарги про
пропуск Банком строку позовної
давності не відповідають умовам
кредитного договору, фактичним
обставинам справи і вимогам діючого
законодавства.

Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258
ЦК України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій формі
(ст.259 ч.1 ЦК України).

При укладенні кредитного
договору, сторони домовилися про
збільшення строку позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки до 5
років (а.с.51 п.5.5 Умов). Оскільки, з
відповідним позовом до суду Банк
звернувся в межах 5-річного строку - у
квітні 2013 року, тому доводи апелянта
про порушення судом першої інстанції
вимог ст.257, 267 ЦК України не
заслуговують на увагу.

Доводи апелянта про те, що він не
знайомився з Умовами надання
споживчого кредиту ("Розстрочка")
(стандарт) необґрунтовані, оскільки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами надання споживчого
кредиту ("Розстрочка") (стандарт),
тарифами банку, що підтверджується
його підписом на заяві про видачу
кредиту та зазначив про свою згоду з
тим, що вказана заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту складають
договір, укладений між ним і банком про
надання банківських послуг. (а.с.4,
зворот).

За таких обставин, судове
рішення відповідає обставинам справи
та закону. Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 04 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: