Справа №173/1915/14-ц
Провадження №2/173/1125/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 23 квітня 1999 року між
позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано
шлюб. Мають трьох спільних дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З
січня 2014 року сім'я розпалася і з того
часу з відповідачем не підтримує
шлюбних відносин, кожний живе сам по
собі. Причиною розірвання шлюбних
відносин позивач вважає постійні
сварки з відповідачем, образи з його
боку на її адресу та дітей. Окрім того
позивач стверджує, що має відносини з
іншим чоловіком, з яким має намір
зареєструвати шлюб. Сім'я розпалася
остаточно, примиритися вони не зможуть.
У зв'язку з чим позивач просила суд
розірвати шлюб, укладений між нею та
відповідачем.

В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала заяву про розгляд справи без її
участі. Позовні вимоги підтримала.

Відповідач, позов визнав, проти
задоволення позовних вимог не
заперечував. Суду пояснив, що до 27
вересня 2014 року вони проживали разом, а
потім вона з якимсь чоловіком та дітьми
виїхала за межі України. Проти
розірвання шлюбу не заперечував,
оскільки збереження сім'ї не можливе.
Спору про поділ майна та місце
проживання дітей не має.

Суд, заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

23 квітня 1999 року відділом реєстрації
актів громадянського стану
м.Первомайська Миколаївської області
було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації актів
про одруження зроблено відповідний
актовий запис за № 70 (а.с. 3).

Сторони мають трьох спільних дітей:
ОСОБА_3, 1998 року народження, ОСОБА_4, 2003
року народження, та ОСОБА_5, 2009 року
народження, що підтверджується
свідоцтвами про народження (а.с.5-7).

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом з вересня 2014 року,
тривалий час стосунки не підтримують,
не ведуть спільне господарство.
Позивач має інші відносини та не робить
спроб для примирення. Причинами
припинення шлюбних відносин є взаємне
непорозуміння та небажання зберегти
шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать,
що між сторонами остаточно припинено
шлюбні відносини і їх неможливо
відновити, отже збереження шлюбу
неможливе та суперечило б інтересам
подружжя.

Отже, вимоги позивач про
розірвання шлюбу, укладеного між нею та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Подружжя досягло згоди про те, що діти
будуть проживати разом з матір`ю.

Спору про поділ майна подружжя не має.

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Оскільки від позивача не надійшло
заяви про відновлення їй дошлюбного
прізвища, суд, керуючись ст. 113
Сімейного кодексу України, вважає за
необхідне залишити їй прізвище
«ОСОБА_1».

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1),
який підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 квітня 1999
року відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Первомайська
Миколаївської області між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (актовий запис № 70) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати в сумі 243
грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, проте не були присутні під час
проголошення рішення суду мають право
оскаржити його протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко