АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1604/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа 623/3948/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Піддубного Р.М., Малінської С.М.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 16 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року до суду звернувся
позивач з дійсним позовом. Просив
стягнути з відповідача борг за
договором позики у сумі 39 965 грн 03 коп, а
також 3% річних від суми прострочки за
два роки 10 місяців у сумі 3 397 грн 03 коп.
В обґрунтування посилався на те, що 17
жовтня 2010 року ОСОБА_4 отримала від
нього 3 500 євро та 100 доларів, що було на
той момент еквівалентно 5 000 доларів
США, які зобов'язалася повернути до 31
грудня 2010 року. Оскільки на момент
звернення до суду гроші не були
повернуті, просив також стягнути з
відповідача 3% річних від суми
прострочки.

Відповідач проти позову
заперечувала. Вказувала, що гроші
отримувала не від ОСОБА_5, а від його
батька - ОСОБА_6 У перших числах січня
2011 року вона повернула борг в повному
обсязі та жодних заборгованостей
перед позивачем не має, що можуть
підтвердити свідки.

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 16 січня 2014 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 заборгованість за
договором позики у розмірі 39 965 грн. та
3% річних у розмірі 4605 грн. 28 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить рішення скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
скарги посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_7, який
діє в інтересах ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
наведені в скарзі доводи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню - частково, а рішення суду
першої інстанції - зміні, з наступних
підстав.

Як було встановлено судом і не
заперечується сторонами, 17 жовтня 2010
року між сторонами у справі був
укладений договір позики ( надалі
Договір), за умовами якого ОСОБА_4
отримала від ОСОБА_5 3 500 євро та 100
доларів США, що на той момент було
еквівалентно 5 000 доларів США та
зобов'язалася повернути позичені кошти
до 31.12.2010 року. На підтвердження
отримання грошей ОСОБА_4 було написано
розписку ( а.с. 79).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно керувався ст.ст. 625,
1046,1047,1049 - 1051 Цивільного кодексу
України (надалі ЦК України) та
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач належним чином взятих на
себе зобов'язань за Договором не
виконала, у встановлений у Договорі
строк кошти не повернула, тому з неї
належить стягнути суму боргу з
урахуванням трьох відсотків річних на
час ухвалення рішення суду.

При цьому, суд дійшов правильного
висновку щодо неможливості
враховувати посилання ОСОБА_4 на
свідчення свідків для підтвердження
того, що вона не отримувала гроші від
ОСОБА_5 або повернула зазначені кошти
останньому, оскільки в порушення вимог
ст.1047 ЦК України Договір не був
укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст.1047 ЦК України та
правової позиції, викладеної у
постанові Верховного Суду України від
18 вересня 2013 року у справі № 6 - 63цс13,
розписка про отримання в борг грошових
коштів за своїм характером не є
письмовою формою договору, а є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Належним доказом виконання
зобов'язання є наявність боргового
документа у боржника або наявність у
нього розписки кредитора про отримання
виконання ( ст.545 ЦК України).

В супереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України
позивач належних та допустимих доказів
виконання нею умов Договору суду
першої та апеляційної інстанції не
надала.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано стягнув з
відповідачки на користь позивача суму
боргу у розмірі еквівалентному 5 тисяч
доларів США, що на день ухвалення
рішення за офіційним курсом НБУ гривні
до долара США складало 39 965 грн.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України
підставою для зміни рішення суду
першої інстанції невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується зі здійсненим судом
розрахунком розміру відповідальності
у вигляді 3% річних. Так, позивач вимагає
стягнення відсотків за 2 роки 10 місяців
прострочення виконання зобов'язання,
тобто по день звернення до суду (17
жовтня 2013 року). Таким чином, строк
порушення зобов'язання склав 1021 день (365
днів у 2011 році, 366 днів у 2012 році, та 290
днів у 2013 році), відповідно 3 відсотки
річних склали (39 965*1021*3%/366) 3 344 грн. 61
коп.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду - зміні в частині
зменшення розміру відсотків, що
підлягають стягненню: з 4605 грн.28 коп. до
3 344 грн. 61 коп. та як слідство зменшення
загальної суми боргу з 44570 грн. 28 коп. до
43 309 грн. 61 коп.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст. ст. 303, 304,
п. 3 ч.1 ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 16 січня 2014
року змінити, зменшити розмір суми
трьох відсотків річних, що підлягає
стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 з 4
605 (чотирьох тисяч шестисот п'яти)
гривень 28 (двадцяти восьми) копійок до 3
344 (трьох тисяч трьохсот сорока
чотирьох) гривень 61 (шістдесяти однієї)
копійки, а всього стягнути 43 309 (сорок
три тисячі триста дев`ять) гривень 61
(шістдесят одну) копійку.

В іншій частині рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 16 січня 2014 року залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: