Ухвала

17 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», про виселення та
вселення; за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи - відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», комунальне
підприємство «Жилсервіс-5»
Дніпровської міської ради,
Дніпропетровська міська рада, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, про визнання ордеру недійсним,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
та укласти договір найму, визнання осіб
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що вона перебуває у трудових
відносинах з відкритим акціонерним
товариством «Будівельно-монтажний
трест «Дніпромістобуд» (далі -
ВАТ «Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд»). У зв'язку з
незадовільними житловими умовами їй на
підставі рішення правління
від 17 січня 2006 року, яке оформлено
протоколом № 1, надано ордер на житлову
площу в кімнаті АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, де вона згодом і
зареєструвалась. 13 лютого 2006 року
вказаному гуртожитку надано статусу
житлового будинку, передано в державну
власність та зараховано на баланс у ВАТ
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд». Оскільки
відповідачі самоправно зайняли спірне
житло та не бажають добровільно
виселитись з нього, просила позов
задовольнити.

Заперечуючи проти вказаних вимог,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до
суду із зустрічним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
ОСОБА_3 в спірну кімнату вселилась в
жовтні 2004 року з дозволу її
дядька ОСОБА_7, який отримав цю кімнату
в зв'язку з трудовими відносинами з ВАТ
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», де і був
зареєстрований з 23 травня 1989 року. В
грудні 2004 року ОСОБА_7 виїхав з
указаної кімнати і в неї з дозволу
останнього вселилася ОСОБА_4 Після
смерті ОСОБА_7 ВАТ
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд» 17 січня 2006 року
видало ОСОБА_5 ордер на кімнату №
НОМЕР_1, а 01 лютого 2006 року видало ОСОБА_3
ордер на кімнату АДРЕСА_2 в м.
Дніпропетровську. Під час реєстрації
свого місця проживання ОСОБА_3
дізналася, що у кімнаті № НОМЕР_2
зареєстрована та проживає ОСОБА_8 Крім
того, 19 жовтня 2006 року в кімнаті №
НОМЕР_1 також була зареєстрована ОСОБА_6
Оскільки позивачі за зустрічним
позовом вселились в спірну кімнату як
члени сім'ї ОСОБА_7 і проживають там по
теперішній час, просили позов
задовольнити.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від
09 липня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_5 задоволено. Виселено
із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення осіб, які самоправно
зайняли квартиру, а саме: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_9, а також інших осіб, що
знаходяться в квартирі на момент
виселення. Вселено в спірну квартиру
ОСОБА_5 У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року рішення апеляційного суду
залишено без змін.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 вересня 2014 року з підстав
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема ч. 2 ст. 64 та статей 65, 128 ЖК
України.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявники посилаються
на рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня
2013 року в справі про визнання права
користування житловим приміщенням
шляхом реєстрації, яким рішення
місцевого та ухвалу апеляційного судів
скасовано та ухвалено нове рішення.

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявниками у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
рішенні Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2013 року
норми матеріального права, на які
посилаються заявники, застосовувались
у справі, правовідносини в якій є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Отже, заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
перегляд судового рішення не містить
ознак, які згідно вимог ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», про виселення та
вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи -
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажний трест
«Дніпромістобуд», комунальне
підприємство «Жилсервіс-5»
Дніпровської міської ради,
Дніпропетровська міська рада, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, про визнання ордеру недійсним,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
та укласти договір найму, визнання осіб
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням, зняття з реєстрації,
за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 вересня 2014
року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська