АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4517/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі -
Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив визнати поважними причини
пропуску строку для прийняття спадщини
та визначити йому додатковий строк,
достатній для подання заяви про
прийняття спадщини за законом, що
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті
його тітки ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що не
знав про смерть своєї тітки, оскільки
був зайнятий здоров'ям своєї матері,
яка постійно хворіла.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2014 року - позов
задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для
подання ним заяви про прийняття
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 тривалістю в три місяці,
починаючи з часу набрання рішенням
законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що позивач не звертався
щодо надання йому згоди на додатковий
строк для прийняття спадщини.

Крім того, у виписках з історії хвороби
не зазначено, що мати позивача - ОСОБА_4
потребує сторонньої допомоги, не
доведено факт, що позивач таку допомогу
їй надавав.

Зазначив, що у позивача немає поважних
причин для продовження строку для
прийняття спадщини, поважність причин
не обґрунтована матеріальними
доказами, пояснення та доводи не
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для нього як спадкоємця на вчинення
дій, необхідних для подання заяви про
прийняття спадщини.

В судовому засіданні представники
апелянта скаргу підтримали.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивачем надано докази
поважності причини пропуску строку для
прийняття спадщини.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати заяву про прийняття
спадщини. Заява про прийняття спадщини
подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом
строку,встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини слід також
враховувати, що додатковий строк
визначається у разі, якщо суд визнає
причини пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними
такі причини пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини
як юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини (наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім'єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Узагальнення судової практики
розгляду судами справ про надання
спадкоємцеві додаткового строку для
прийняття спадщини свідчить про те, що
поважними причинами пропуску строку
визнаються, зокрема: тривала хвороба
спадкоємців; велика відстань між
місцем постійного проживання
спадкоємців і місцем знаходження
спадкового майна; складні умови праці,
які, зокрема, пов'язані з тривалими
відрядженнями, в тому числі
закордонними; перебування спадкоємців
на строковій службі у складі Збройних
Сил України; необізнаність спадкоємців
про наявність заповіту тощо.

Судом встановлено, що позивач є
племінником відповідача, який у свою
чергу є рідним братом ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
батько позивача - ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно заповіту від 31.01.1980 року ОСОБА_3
розпорядилась заповісти 1/5 частину
житлового будинку по вулиці Макаренка
№16 відповідачу по справі ОСОБА_1

Відповідно до довідки ПАТ «Державний
ощадний банк України» встановлено, що
на ім'я ОСОБА_3 наявні вклади грошових
коштів в установах AT «Ощадбанк» в м.
Києві.

12.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Першої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після померлої сестри ОСОБА_3

В свою чергу, 28.11.2013 року позивач також
звернувся до Першої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
померлої тітки ОСОБА_3, на праві
представлення свого батька ОСОБА_5, на
що нотаріальною конторою повідомлено
про неможливість видати свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
пропуском шестимісячного строку для
прийняття спадщини.

Як на підставу задоволення своїх вимог,
позивач вказав на те, що він не був
обізнаний про смерть спадкодавиці і на
похоронах присутній не був та
випадково від сусіда дізнався про
смерть тітки.

Проте, колегія суддів з такими доводами
ОСОБА_2 не погоджується, оскільки він,
як претендент на спадщину та родич
померлої протягом восьми місяців не
цікавився її життям.

Що стосується наданих позивачем копій
виписки з історії хвороби своєї матері,
які подані ним як обґрунтування
поважності причин неподання заяви про
отримання спадщини у строки, визначені
ст. 1272 ЦК України, то до цих доказів суд
ставиться критично оскільки, хворів не
сам позивач, а його мати ОСОБА_4;
по-друге, даними виписками охоплюється
не весь період - з ІНФОРМАЦІЯ_1 (момент
смерті ОСОБА_3) по 12 грудня 2013р. (дата
звернення позивача за заявою до
нотаріальної контори), а лише його
частина з 05 березня по 29 березня 2013 року
та період з 30 травня по 19 червня 2013 року;
по-третє, у вказаних листках не
зазначено, що ОСОБА_4 потребувала
сторонньої допомоги та не доведено
факт, що позивач таку допомогу їй
надавав.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позивачем не доведено поважність
причин пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини, оскільки
його доводи не пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами на
вчинення цих дій.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову та скасування
рішення.

Керуючись 303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: