Справа № 454/339/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Авто Просто" про визнання угоди нікчемною та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом до відповідача ТОВ "Авто Просто" про визнання угоди нікчемною та стягнення грошових коштів, з наступних підстав:10.04.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 700886 з додатками № 1 та № 2, за умовами яких позивач став учасником системи "АВТОТАК" , спрямовані на придбання автомобілів в групах, і крім, вступного, мав сплачувати щомісячні внески, які згідно угоди були частиною ціни автомобіля. Право на придбання автомобіля зумовлювались накопичуванням внесків та отримання балів за результатами асигнаційних актів. При оформленні цього договору консультант ТОВ "Авто просто" ОСОБА_2 запевнила позивача, що при сплаті 2-3 щомісячних внесків, отримає автомобіль і вже потім на протязі тривалого часу позивач буде оплачувати за автомобіль та користуватися ним. При укладенні договору позивач сплатив 4428 грн. (за послуги з адміністрування фінансових актів) , а також здійснив щомісячний внесок 14.05.2013 року в сумі 2076,83 грн. Позивача запевнили, що для отримання автомобіля в наступному місяці йому необхідно проплатити ще один внесок тому він 15.06.2013 року здійснив ще одну проплату в розмірі 2362,19 грн. В липні 2013 року позивач по телефону спілкувався з ОСОБА_2 і вона запропонувала йому проплатити третій внесок і гарантувала що позивач ближчим часом зможе отримати автомобіль. Після даної розмови позивач задзвонив на гарячу лінію "Авто просто" де йому повідомили, що він зможе отримати автомобіль внесши 19-20 платежів. Позивач звернувся з письмовою заявою до ТОВ "Авто просто" з метою отримати інформацію про функціонування групи, до якої належить в тому числі щодо розміру фонду групи та розміру коштів, внесених іншими учасниками, та про те коли він зможе отримати автомобіль. Однак інформації позивачу не надали. Позивач вважає що при укладенні договору його обманули свідомо надали недостовірну інформацію, а тому вважає що договір укладений між ним та відповідачем є нікчемним.

На підставі наведеного позивач просить суд визнати договір укладений між ним та відповідачем є нікчемним та повернути сплачені ним кошти у розмірі 8867,02 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув проте подав заяву про слухання справи у його відсутності та про те, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ "Авто Просто" в судове засідання повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, проте подав письмове заперечення відносно позову покликаючись на те, що позивача ознайомили з умовами договору, він поставив свій підпис під договором та додатками, і як наслідок був ознайомлений з умовами отримання автомобіля. Окрім того позивач мав право на протязі 14 днів з дня укладення договору на додаткове детальніше ознайомлення з умовами договору , а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову у прийнятті участі в системі "АвтоТак", в разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Тому на підставі наведеного представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Із дослідженої в судовому засіданні копії договору № 700886 від 10.04.2013 року, укладеного між ТОВ "Авто просто" та ОСОБА_1 встановлено, що предметом договору є надання учаснику програми "АВТОТАК" послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу/об"єкту нерухомості, земельної ділянки та іншого, через програму "АВТОТАК" організовану товариством, базуючись на принципі взаємодопомоги учасників програми "Авто просто".

Відповідно до п. 2.1. ст.2 договору, товариство взяло на себе зобов"язання зокрема - зареєструвати учасника програми, організовувати і проводити розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару, здійснювати оплату товару, зазначеного в Додатку №1 та забезпечувати отримання товару.

Згідно Додатку №1 до договору № 700886 від 10.04.2013 р. позивач ОСОБА_1 став учасником Програми по придбанню товару орієнтовною вартістю 123000 грн., її щомісячний повний платіж складає періодичний платіж -1,1905% від ціни автомобіля та щомісячний платіж 0,415 % від ціни автомобіля + ПДВ

Позивачка згідно умов договору зобов"язалась сплатити реєстраційний платіж, що становить 10% в т.ч. ПДВ від суми, визначеної у п.1.3. цього договору, щомісячно сплачувати платежі, зазначені у графіку внесків, отримати товар в порядку, передбаченому у Додатку №2.

Відповідно до умов, викладених у Додатку №2 до договору № 700886 від 10.04.2013р, право на отримання товару визначається шляхом щомісячного проведення розподільчих актів, по мірі реєстрації учасників програми. Перевагу має той учасник, чия пропозиція містить найбільшу кількість платежів.

В свою чергу, згідно із п.7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Із дослідженого договору № 700886 від 10.04.2013 року та додатків до нього, встановлено, що програма товариства формується виключно на коштах споживачів, без залучення коштів товариства. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками і в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам, тобто: один учасник програми за своєї власної ініціативи, без інвестування коштів товариства оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому позивач ОСОБА_1 сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Право одержати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками товариства. При цьому право на придбання товару, орієнтовною вартістю 123000грн. надається у невизначеному майбутньому.

Згідно ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В свою чергу, відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що укладений 10.04.2013 року між сторонами договір за № 700886 є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Із досліджених в судовому засіданні квитанцій № 19/19 від 10.04.2013 року, № 20/20 від 10.04.2013 року, квитанція № 117 від 14.05.2013 року та квитанція №21 від 06.06.2013 року вбачається що ОСОБА_1 проплатив ТОВ "АВТО ПРОСТО" 8867 грн. 02 коп.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання договору № 700886 від 10.04.2013 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Авто Просто" нікчемним.

та стягнення із ТОВ "АВТО ПРОСТО" в користь позивача ОСОБА_1 8867 грн. 02 коп. витрат підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки договір № 700886 від 10.04.2013 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Авто Просто" суперечить положенням ст. ст.18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Положення договору є несправедливими та непрозорими,що свідчить про порушення принципу добросовісності та існування дисбалансу договірних прав і обов»язків на шкоду позивачу, введення його в оману. Судовий збір слід стягнути із відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати договір № 700886 від 10.04.2013 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Авто Просто" - нікчемним.

Стягнути з ТОВ "Авто Просто" в користь ОСОБА_1 кошти оплачені ОСОБА_1 за договором № 700886 від 10.04.2013 року у розмірі 8867 грн. 02 коп.

Стягнути з ТОВ "Авто Просто" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук