Дата документу 11.02.2014
Справа № 334/207/13- ц
Провадження № 2/334/26/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, обслуговуючий гаражний кооператив «Інжектор-2000», про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював, і просить витребувати у ОСОБА_4 належний йому металевий гараж, який розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «Інжектор-2000», який вибув із його володіння незаконним шляхом.

В обґрунтування позову зазначив, що у червні 1993 року він на ЗАТ «Промбудкомплект» придбав металевий гараж. У серпні 1993 року йому було надано місце НОМЕР_1 для встановлення цього гаража, а у вересні - довідка про те, що у разі необхідності звільнення цього майданчика йому буде надане інше місце під гараж.

З утворенням гаражного кооперативу «Інжектор-2000» його гараж опинився та виділеній кооперативу земельній ділянці. До травня 2010 року він користувався своїм гаражем, а в травні 2010 року з незалежних від нього причин гараж вибув з його володіння. Гаражу присвоєно номер 653, власником цього гаража вважає себе член кооперативу ОСОБА_4 При цьому позивач нікому не відчужував свій металевий гараж, в тому числі ОСОБА_4, і нікого не уповноважував на його відчуження.

З приводу незаконного заволодіння його майном, яке знаходилося в гаражі, він звернувся до правоохоронних органів, досудове розслідування у справі триває.

Просить з підстав, передбачених ст.ст. 387, 388 ЦК України витребувати у відповідача належний йому металевий гараж.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що він 04.06.2010р. придбав у ОСОБА_3 спірний гараж за договором купівлі-продажу, у встановленому законом порядку набув членства у гаражному кооперативі «Інжектор-2000». При укладенні договору ні ОСОБА_3, ні голова та головний бухгалтер кооперативу, які були присутні при підписанні договору, його не повідомили, що гараж НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 Оскільки він є добросовісним набувачем, гараж не може бути витребуваним у нього.

Представник гаражного кооперативу «Інжектор-2000» суду пояснив, що гаражний кооператив був заснований у 2000 році. Металевий гараж ОСОБА_1 НОМЕР_1, який був ним встановлений до утворення кооперативу, розташований на території гаражного кооперативу, йому присвоєно номер 653. Правління кооперативу з 2000 по 2009 рік розшукувало власника цього гаража, після чого у 2009 році виділило земельну ділянку, на якій він встановлений, ОСОБА_3 Яким чином ОСОБА_3 заволодів гаражем ОСОБА_5, правлінню кооперативу не відомо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 25.06.1993р. придбав у ЗАТ «Промбудкомплект» металоконструкції гаража, що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру від 18.05.1993р., накладною №122 на відпуск матеріалів (а.с.3).

З листа головного інженера Управління капітального будівництва міськвиконкому від 16.09.1993р. №09/1004 на адресу власника гаража ОСОБА_1 вбачається, що йому надано місце НОМЕР_1 для тимчасового встановлення металевого гаража (на 5 років) на території, прилеглій до огорожі кладовища, згідно зі списком, затвердженим Ленінським райвиконкомом, та повідомлено, що у разі необхідності звільнення вказаного майданчика, йому буде підібране інше місце (а.с.4).

У 2000 році ініціативною групою з числа володільців металевих гаражів, які були тимчасово встановлені на земельній ділянці з дозволу Управління капітального будівництва міськвиконкому у 1993 році, було засновано гаражний кооператив «Інжектор-2000». Відділом реєстрації та єдиного реєстру Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради була здійснена реєстрація обслуговуючого гаражного кооперативу 21.05.2001р.

В подальшому рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №204/6 від 27.06.2002р. було передано в оренду ГК «Інжектор-2000» земельної ділянки по вул. Дніпровські пороги, 35 для розташування капітальних та металевих гаражів, 06.09.2002р. укладено відповідний договір оренди земельної ділянки.

Таким чином встановлений ОСОБА_1 гараж НОМЕР_1 опинився на земельній ділянці, виділеній гаражному кооперативу.

До складу кооперативу увійшли всі зацікавлені особи, ОСОБА_1 не висловив бажання вступати до гаражного кооперативу. При цьому, згідно пояснень позивача, він безперешкодно продовжував користуватися належним йому гаражем до весни 2010 року. Правлінню кооперативу було відомо про нього як власника гаража НОМЕР_1 (653).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт встановлення ОСОБА_1 металевого гаража НОМЕР_1, оскільки були присутні при цьому і допомагали його облаштовувати у 1993-1994 роках. Свідок ОСОБА_7 також суду пояснив, що за домовленістю з ОСОБА_1 у 2009 - 2010 роках він відкрито користувався належним йому гаражем, про що було відомо членам кооперативу та правлінню, які не висловлювали заперечень з цього приводу і не чинили жодних перешкод.

Факт користування спірним гаражем ОСОБА_7 представник ГК «Інжектор-2000» не заперечував.

У травні-червні 2010 року з гаража ОСОБА_1 було зрізано замок, з приміщення гаража було вилучено його майно. Представник ГК «Інжектор-2000» вказані обставини не заперечував. За заявою ОСОБА_1 постановою слідчого від 03.12.2010р. по даному факту порушено кримінальну справу, слідство по справі триває.

Згідно пояснень представника ГК «Інжектор-2000», гараж ОСОБА_1 з 2000 року по теперішній час залишався на території кооперативу. Правлінням здійснювалися заходи по встановленню його власника. У 2009 році місце, на якому був встановлений гараж НОМЕР_1 (новий номер 653), було виділено члену кооперативу ОСОБА_3 В подальшому ОСОБА_3 продовжив користуватися встановленим на виділеній йому ділянці гаражем НОМЕР_1 (653), при цьому яким чином до нього перейшло право на володіння цим гаражем, правлінню кооперативу не відомо.

Вказані обставини свого підтвердження не знайшли. Жодних доказів щодо здійснення правлінням кооперативу заходів щодо безхазяйного майна суду не надано.

Також представником ГК «Інжектор-2000» не надано документів, які підтверджують його пояснення щодо набуття ОСОБА_3 членства в гаражному кооперативі. Доводи представника гаражного кооперативу, що вказані документи були вилучені слідчим і знаходяться в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням голови правління ГК «Інжектор-2000» ОСОБА_8 за ч.2 ст. 368 КК України (отримання хабаря від ОСОБА_3 за прийняття його до членів гаражного кооперативу) свого підтвердження не знайшли, оскільки на запит суду суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя повідомлено, що матеріали кримінальної справи не містять вказаних документів і даних щодо їх вилучення, та інших документів, які стосуються фінансово-господарської діяльності кооперативу.

З наданих ГК «Інжектор-2000» документів вбачається, що ОСОБА_3 26.03.2010р. вніс до каси кооперативу вступний внесок, цільовий внесок №1, №5, членські внески за червень 2009р. (прибутковий касовий ордер №435), 09.04.2010р. він сплатив цільові внески №№ 2, 3, 4, членські внески за липень-грудень 2009 року, січень-лютий 2010 року (прибутковий касовий ордер №451), 04.06.2010р. він сплатив цільовий внесок №6, членські внески за березень-травень 2010р. (прибутковий касовий ордер №536). Всупереч змісту вказаних документів, з наданих ГК «Інжектор-2000» фотокопій журналів вбачається, що ОСОБА_3 вступний внесок, цільові внески №№ 1, 2, 3, 4, 5, членські внески за червень-вересень 2009 року сплатив 20.05.2009р., отримав пропуск і членську книжку. Достовірність вказаних документів учасниками процесу не спростовувалася, про дослідження оригіналів вказаних документів клопотань не заявлялося.

З членської книжки на гараж НОМЕР_2 вбачається, що вона була видана ОСОБА_3 26.03.2010р. (а.с.84), що також не узгоджується із зазначеними вище доказами.

Таким чином, доказів про вступ ОСОБА_3 до членів ГК «Інжектор-2000» та набуття ним права на металевий гараж НОМЕР_2, у порядку, встановленому розділом 4 статуту ГК «Інжектор-2000» у редакції, чинній у 2009-2010 роках (а.с.27) суду не надано.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3 не набув у встановленому законом порядку права на металевий гараж НОМЕР_2 в ГК «Інжектор-2000», належність якого ОСОБА_1 встановлена судом.

04.06.2010р. ОСОБА_3 і ОСОБА_9 уклали письмовий договір купівлі-продажу металевого гаража НОМЕР_2 на території ГК «Інжектор-2000», згідно з яким ОСОБА_3 продав а ОСОБА_9 купив спірний гараж за 15000,00 грн. Договір завірив голова правління ОСОБА_10, а також головний бухгалтер, вказавши, що на дату укладення договору заборгованість по членським і цільовим внескам відсутня (а.с.83).

У зв'язку з придбанням гаража НОМЕР_2 в ГК «Інжектор-2000» ОСОБА_2 звернувся до правління кооперативу із заявою від 04.06.2010р. про прийняття його до членів кооперативу, 09.06.2010р. сплатив вступний внесок (квитанція №540, а.с.84). Відповідні записи щодо ОСОБА_2 внесені до виданої йому членської книжки (а.с.84).

Згідно наданих ГК «Інжектор-2000» документів, рішення про прийняття ОСОБА_2 до членів кооперативу приймалося двічі - на засіданні правління кооперативу 06.06.2010р. та на засіданні правління кооперативу від 24.12.2010р. (а.с.64), відповідного рішення загальних зборів суду не надано.

Згідно пояснень позивача, через два дні після придбання ОСОБА_9 спірного гаража, він спілкувався з ним і повідомляв, що гараж належить йому, і ОСОБА_9 заволодів ним незаконно. ОСОБА_9 вказані обставини не заперечує, однак зазначає, що на момент придбання гаража він про це нічого не знав, а голова правління кооперативу та головний бухгалтер запевняли його, що гараж належить ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ніякого відношення до кооперативу і гаража НОМЕР_2 не має, посвідчили укладений ним договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Отже, захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від умов, при яких річ вибула з володіння власника чи особи, якій він передав майно за договором, та оплатності придбання.

Аналіз і фактичні обставини справи свідчать про те, що спірний металевий гараж вибув із володіння його власника ОСОБА_1 поза його волею, ОСОБА_3, який розпорядився майном, не був власником спірного майна і не мав повноважень на його відчуження, а тому спірний гараж на підставі ст. 388 ЦК України підлягає витребуванню на користь власника.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 металевий гараж НОМЕР_2, розташований на території обслуговуючого гаражного кооперативу «Інжектор-2000».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.