Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
головуючого судді: Коломієць О.С.
суддів:
Зарицької Г.В., Якухно О.М.
судового засідання: Добровольській
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 04 серпня 2014 року,

в с т а н о
в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
права власності. Посилалася на те, що з
1984 року по 2013 рік вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Під час перебування у шлюбі подружжям у
1995 році отримано земельну ділянку за
адресою : м.Житомир, АДРЕСА_1 та
побудовано на ній житловий будинок.
Враховуючи, що відповідач не визнає її
право як співвласника майна, просила
визнати спільною сумісною власністю
подружжя будинок та земельну ділянку, а
також визнати за нею право власності на
? частину вищевказаного майна.

Рішенням Богунського райсуду
м.Житомира від 04 серпня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, які мають значення для
справи, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції безпідставно не взяв до
уваги надані докази, які підтверджують,
що спірне майно є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у визнанні
земельної ділянки та житлового будинку
спільною сумісною власністю подружжя
та визнання за нею права власності на ?
частину вищевказаного майна, суд
першої інстанції виходив із того, що
спірний будинок є самочинним
будівництвом, тому неможливо визнати
право власності в судовому порядку. А
спірна земельна ділянка не є майном,
набутим подружжям за час шлюбу і не
підлягає поділу, оскільки безоплатно у
2007 році одержана відповідачам у
власність шляхом її приватизації.

Такий висновок суду є вірним виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю.

Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК
України, який набрав чинності з 1 січня
2004 року.

Судом встановлено, що з 18 серпня 1984 року
по 03 липня 2013 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі (а.с.5,21).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради від
31.08.1995 року № 467 про вилучення у
землекористувачів земельних ділянок
та надання їх в користування
громадянам міста для індивідуального
будівництва, ОСОБА_3 надано у
користування земельну ділянку площею
600 кв.м. по АДРЕСА_1 в м.Житомирі (а.с.46,47).

На підставі рішення 18 сесії
Житомирської міської ради від 21.11.2007
року № 457 відповідач ОСОБА_3 безоплатно
отримав у власність земельну ділянку
площею 0,0575 га, яка розташована за
адресою : м. Житомир, АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю (а.с.18,49-53).

З матеріалів справи вбачається, що на
вказаній земельній ділянки здійснено
будівництво житлового будинку площею
114,6 кв.м. Відповідно до технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок від 18.10.2011 року
спірний будинок відноситься до
забудови 1996 року, відсоток зносу 25 %
(а.с.15,16).

Положеннями ст.105 ЦК УРСР (1963 року)
визначено, що громадянин, який збудував
або будує жилий будинок, здійснив або
здійснює його перебудову чи прибудову
без встановленого дозволу, або без
належно затвердженого проекту, або з
істотним відхиленням від проекту, або з
грубим порушенням основних
будівельних норм і правил, не вправі
розпоряджатися цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найом тощо).

Установлено, що будь-які дозвільні
документи та належно затверджена
проектна документація, дозвіл на
виконання будівельних робіт, наданий
органами архітектурно - будівельного
контролю на будівництво спірного
житлового будинку у відповідача
відсутні. Тобто спірний житловий
будинок відноситься до самочинного
будівництва.

Отже висновок суду першої інстанції
про відсутність правових підстав для
визнання за позивачем права власності
на частку спірного будинку відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до положень ст.ст. 81,116 ЗК
України окрема земельна ділянка,
одержана громадянином у період шлюбу в
приватну власність шляхом
приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
йдеться не про майно, нажите подружжям
у шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду.

Ухвалюючи рішення в справі та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частку земельної
ділянки, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, про те, що
одержана відповідачем під час шлюбу, у
листопаді 2007 року, у власність шляхом
приватизації земельна ділянка за
адресою : м.Житомир, АДРЕСА_1, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 04 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
Судді :