13.03.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/237/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Тетіївський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Лісовенка П.І.

при секретарі
Романовській Л.І.

з участю представника
адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Тетієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача ОСОБА_4
на її користь 2019грн. 29коп. матеріальної
шкоди та 5000грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в
зв'язку з нанесенням дочці тілесних
ушкоджень, відповідачем завдано їй
матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка та
її представник адвокат ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5
позовні вимоги не визнав, посилаючись
на письмове заперечення, вказуючи, що
позивачка не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
тих обставин, які зазначені в позовній
заяві.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позовні вимоги необґрунтовані і не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 13.09.2013 року слідчим СВ Тетіївського
РВ ГУ МВС України в Київській області
Фаєром І.В. за матеріалами досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань від
02.09.2013 року за №0000348, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за
фактом нанесення ОСОБА_4 тілесних
ушкоджень дочці позивачки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, винесено постанову про
закриття кримінального провадження, у
зв'язку з встановленням відсутності в
діянні складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125
КК України.

Із пояснень позивачки вбачається, в
зв'язку з нанесенням дочці тілесних
ушкоджень, з 28.08.2013 року по 06.09.2013 року
дочка перебувала на стаціонарному
лікуванні в Київській обласній
клінічній лікарні, де на ліки було
витрачено 1203грн. 34коп. Крім того,
втратила заробітну плату в сумі 796грн.
95коп., оскільки, в зв'язку перебуванням
дочки на лікуванні, вимушена була брати
за місцем роботи відпустку без
збереження заробітної плати. Також,
крім матеріальних збитків спричинено
моральні страждання, які позивачка
оцінює в 5000гривень.

Відповідно до ст.3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України,
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

На виконання припису ч.1 ст.60 ЦПК
України, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
спричинення матеріальної шкоди,
отриманої в результаті протиправних
дій відповідача та з його вини. Крім
того, згідно постанови про закриття
кримінального провадження від 13.09.2013
року, досудовим розслідуванням вина та
протиправність дій відповідача ОСОБА_4
в спричиненні тілесних ушкоджень
ОСОБА_3 не підтверджена.

За таких обставин, позовні вимоги
про відшкодування відповідачем
матеріальної шкоди в сумі 2019грн. 29коп.
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди, то суд вважає
наступне.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач, на обґрунтування моральної
шкоди посилається на те, що заподіяна
шкода спричинена моральними
стражданнями, дочці в зв'язку з
перенесеним болем від спричинених
тілесних ушкоджень, а їй - в зв'язку з
переживаннями за здоров'я дитини, а
також певними незручностями,
пов'язаними з вимушеними змінами в її
життєвих стосунках.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

У п.5 постанови №4 від 31.03.1995 року
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Таким чином, зважаючи на відсутність
доведеності вини відповідача, тому і
підстав для задоволення вимог в
частині стягнення моральної шкоди не
має.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, виходячи зі змісту
заявлених позовних вимог, аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд не
знаходить підстав щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
матеріальної шкоди в сумі 2019грн. 29коп.
та 5000грн. моральної шкоди, оскільки, в
матеріалах справи відсутні належні та
допустимі докази щодо заподіяння шкоди
відповідачем, тому в задоволенні
позову необхідно відмовити повністю.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст.3,11,1166,1167 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди № 4 від 31.05.1995 року,
ст.ст.10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Тетіївський
районний суд Київської області.

Суддя:
П.І.Лісовенко