Справа № 333/5892/13-ц
Провадження № 2/333/100/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

03 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді:
Холод Р.С.,

при секретарі:
Саєнко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя із позовом про усунення від
права на спадкування, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її дід -
ОСОБА_7, який мешкав у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті
відкрилась спадщина на зазначену
квартиру. За життя ОСОБА_7 знаходився в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та не встигла
прийняти спадщину. Від шлюбу вони мали
двох дітей - ОСОБА_3 (відповідач по
справі) та ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. У померлого ОСОБА_9
залишилось двоє дітей - ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, які за правом представлення
вважають за можливе прийняти частку у
спадщині батька.

Позивач зазначає, що останні кілька
років перед смертю ОСОБА_7 та ОСОБА_8
знаходились у безпорадному стані,
потребували постійної сторонньої
допомоги: лікування, харчування та
догляду, тому вона була змушена
постійно мешкати у їхній квартирі, і
02.06.2012 року на прохання дідуся та бабусі
зареєструвала своє місце проживання за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали
бажання скласти заповіт на користь
ОСОБА_1, але за станом свого здоров'я не
мали можливості відвідати нотаріуса.
Відповідач ухилявся від надання як
фізичної допомоги так і матеріальної
підтримки своїм батькам. Замість цього,
відповідач навпаки брав кошти у своїх
батьків. В липні 2013 року позивач
отримала повідомлення від приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, в якому
йшлося, що 10.04.2013 року відкрилась
спадщина після смерті ОСОБА_7 та було
запропоновано прийняти спадщину
шляхом фактичного вступу в управління
спадковим майном або подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. 09.09.2013 року ОСОБА_1
та ОСОБА_5 звернулися до приватного
нотаріуса ОСОБА_6 із заявами: ОСОБА_5 про
відмову від прийняття спадщини на
користь позивача, а ОСОБА_1 - про
прийняття спадщини. На підставі
викладеного, позивач вважає, що ОСОБА_3
має бути усунений від права на
спадкування за законом після смерті
його батька ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Запоріжжі та
після смерті його матері ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.
Запоріжжі, тому просить суд її вимоги
задовольнити у повному обсязі та
стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, додатково
пояснила, що у травні 2012 року їй
зателефонував ОСОБА_7, пояснивши, що
бабуся - ОСОБА_8 погано себе почуває та
запропонував мешкати з ними, щоб
допомагати. На той час вона знаходилася
на 9 місяці вагітності, тому переїхала у
квартиру діда та баби після полог -
09.06.2012 року. За ініціативою бабусі 02.06.2012
року вона була зареєстрована у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за місцем
мешкання останніх. У зазначеній
квартирі вона прибрала, зробила по
можливості ремонт: встановила душ,
купила пральну машинку. До цього вона
раніше зі своєю матір'ю та сестрою
(ОСОБА_5) приїжджали та також допомагали
прибирати. Коли вона переїхала, то
бабуся вже не вставала з ліжка, а дід
пересувався по квартирі, але вже на
вулицю не виходив. ОСОБА_7 практично не
вставав з ліжка, приблизно з лютого 2013
року, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року він помер.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла бабуся. У той
вечір вона зателефонувала відповідачу
та повідомила про смерть ОСОБА_8, але
відповідач приїхав лише на наступний
ранок. Організаціями поховань діда та
баби займалася вона. ОСОБА_7 та ОСОБА_8
відкладали собі гроші на поховання, але
їх було недостатньо, тому вона давала
свої гроші. У бабусі була пенсія у
розмірі 1 400 грн., а у діда - 2 900 грн.
Щомісячно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надавали їх
грошові кошти для купівлі продуктів
харчування за сплату комунальних
послуг. Бабуся на день народження
кожному із родичів давала по 200 грн. За
весь цей час відповідач допомоги не
надавав. Взагалі перші 2-3 місяця, коли
вона переїхала до бабусі та діда,
ОСОБА_3 не приїжджав до своїх батьків,
так як між бабусею та відповідачем
виникла сварка. У подальшому ОСОБА_3
почав приїжджати 2-3 рази на місяць, але
всього на 20-30 хвилин. Матеріальної
допомоги він ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не
надавав, також він не привозив
продуктів харчування, лише один раз
привіз банани, рибу та сік. Крім того,
під час своїх відвідувань ОСОБА_3 не
надавав допомоги при купанні діда та
баби, їх уходу. Жодного разу він не
запропонував свою допомогу їй, хоча
знав, що у неї двоє малолітніх дітей та
їй було важко доглядати за ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Представник позивача - ОСОБА_2
підтримав позовні вимоги, просив суд
задовольнити їх, вважаючи, що вони
обґрунтовані та факт ухилення ОСОБА_3
від допомоги, яку потребували батьки
останнього, доказаний під час судового
розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 заперечували проти позову в
повному обсязі, просили у його
задоволенні відмовити. Відповідач
пояснив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не
потребували стороннього догляду,
відповідач їх відвідував два-три рази
на тиждень, інколи рідше, так як
працював щоденно з 08 год. до 17-00 год.,
крім суботи та неділі. Інколи вдень
приїжджала його дружина з донькою та
відвідувала батьків. Коли просили його
приїхати та допомогти покупати
батьків, він приїжджав. Коштами не
допомагав, здійснював закупівлю
продуктів на зиму за кошти батьків:
купував картоплю, моркву, капусту.
Батьки не мали потреби в коштах: мати
отримувала пенсію в розмірі - 1800
гривень, а батько - 3000 гривень, а іноді
навіть пропонували йому свою допомогу,
на день народження дарували гроші
близьким родичам - по 200 гривень. Щоразу,
коли він питав про матеріальну
допомогу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
відмовлялися від цього. Ключів від
квартиру у нього не було, він їх віддав
позивачу, коли остання переїхала жити
до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Під час переїзду
ОСОБА_1 запевнила його, що вона
справиться з доглядом за його батьками,
їй у цьому допомагали ОСОБА_5 та ОСОБА_11
- мати позивача. У вечір, коли померла
ОСОБА_8 він не зміг приїхати, так як
знаходився за містом. Що стосується
обставин, викладених в позові, то
відповідач вважає, що ОСОБА_1 до позову
не додала доказів, які б підтверджували
факт перебування батьків в
безпорадному стані, при якому вони
потребували сторонньої допомоги. Крім
того, він не відмовлявся та не ухилявся
від допомоги, яка була необхідна
батькам. Приблизно через 3 місця після
того, як ОСОБА_1 почала мешкати у його
батьків, матір йому поскаржилась, що
жалкує про те, що надала згоду на
проживання позивачу у квартирі.

Третя особа - ОСОБА_5 у судовому
засіданні підтримала позов, просила
його задовольнити та пояснила, що з
сестрою - ОСОБА_1 знаходиться у дружніх
стосунках, досить часто відвідувала її
за адресою: АДРЕСА_1, де мешкали її дід
та баба - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вона працює
медичною сестрою, тому часто надавала
медичну допомогу останнім. Позивач
діду та бабі створила усі належні умови
для нормального життя. Відповідач не
цікавився здоров'ям ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
з'являвся у квартирі своїх батьків лише
двічі-тричі на тиждень, на 15 хвилин.
ОСОБА_3 лише двічі за весь час залишався
з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, коли позивача не
було вдома. У баби та діда з ОСОБА_1 були
добрі стосунки, ОСОБА_7 збирався
подарувати квартиру ОСОБА_1

Допитана свідком ОСОБА_12 пояснила, що є
матір'ю позивача. Вона допомагала
ОСОБА_1 здійснювати догляд за ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 Взагалі, коли останнім важко
стало себе обслуговувати, саме ОСОБА_7
попрохав допомоги у догляді. ОСОБА_1
погодилась на пропозицію свого діда, а
відповідач знав про це, але не
висловлював бажання надавати допомогу
своїм батькам. Через те, що ОСОБА_8
надала згоду на реєстрацію позивача у
квартирі, відповідач посварився зі
своїми батьками та 2 місяці (влітку 2012
року) взагалі не з'являвся у ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 вдома. У подальшому, ОСОБА_3 дуже
рідко приїжджав до своїх батьків,
приблизно раз на тиждень, після роботи,
на 15 хвилин. Іноді відповідач
телефонував та питав про здоров'я
батьків, але останній не знав, які
необхідно медичні препарати, чим
хворіють ОСОБА_7 та ОСОБА_8 У вихідні дні
відповідач не приїжджав до своїх
батьків, які матеріально не
потребували допомоги, а їм необхідна
була фізична допомога - перенести,
помити. Відповідач гроші на поховання
не давав. Усі організаційні питання
поховань та витрата додаткових
грошових коштів лягли на ОСОБА_1 ОСОБА_8
при житті з своєї та пенсії ОСОБА_7
давала ОСОБА_1 2 500 грн. на харчування та
оплату за комунальні послуги. ОСОБА_7
завжди казав, що позивач добре за ними
доглядає та пропонував ОСОБА_3
відмовитися від своєї частини у
спадщині.

Допитана у якості свідка ОСОБА_13
пояснила, що вона є головою
кооперативу, АДРЕСА_1 цього будинку
мешкали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 У 2012 році
остання звернулася до неї із проханням
зареєструвати онуку - ОСОБА_1, що вона і
зробила. Після цього, вона тричі
відвідувала ОСОБА_8, яка скаржилася та
зазначала, що помилилася, коли
запропонувала позивачу переїхати до
квартири. Вона бачила як ОСОБА_3 ходив
до своїх батьків та допомагав їм, але
потім перестав ходити. Коли це було по
часу, не пам'ятає.

Допитана свідком ОСОБА_14 пояснила, що
вона працює поштаркою та приносила
пенсію ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Коли вона
приходила до останніх додому, завжди у
квартирі було чисто та прибрано. У
квартирі кожний раз була, приблизно 15
хвилин. ОСОБА_8 їй розказувала, що
частину пенсії відкладає, а частину дає
ОСОБА_1 для сплати комунальних послуг.
Крім того, ОСОБА_8 завжди позитивно
відгукувалася за позивача. Вона також у
квартирі бачила як позивачу по
господарству допомагала сестра ОСОБА_1
- ОСОБА_5 та їх мати.

Допитана у якості свідка ОСОБА_15
пояснила, що є сусідкою позивача та
мешкає навпроти. Влітку 2012 року до
квартири, де раніше мешкали ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 заселилася ОСОБА_1, яка за
останніми і доглядала. ОСОБА_3 вона
раніше бачила рідко: на Новий Рік та на 8
Березня, а з літа 2012 року взагалі не
бачила відповідача.

Допитана свідком ОСОБА_16 пояснила, що
вона є дружиною ОСОБА_3, особисто їздила
відвідувати батьків чоловіка. У них
були дружні стосунки, ніколи від них не
надходило прохань з приводу надання
допомоги, особливо матеріальної, тому
що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримували
достатню пенсію, навіть дарували
родичам по 200 гривень на свята. Перед
тим, як їхати до них у гості, завжди
телефонували і питали, що треба купити,
але завжди чули відмову, тому що все
необхідне було. Її чоловік їздив та
закуповував батькам продукти на зиму.
Батьки чоловіка скаржились на те, що
дозволили позивачу мешкати в квартирі,
їм, як людям похилого віку дуже
заважала мала дитина, її плач. В травні
2012 року ОСОБА_8 зламала шийку стегна,
тоді її чоловік робив костилі,
допомагав. В зв'язку з тим, що ОСОБА_3
працює, то до батьків їздив практично
чере1-2 дня після 17-ої години, в інші дні
спілкувався телефоном. ОСОБА_3 купив
холодильник та телевізор своїм
батькам, це був подарунок на день
народження. Відповідач взагалі їздив
завжди, коли його це прохали батьки.

Також судом були допитані у якості
свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18, які
плуталися у датах смерті ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, не змогли пояснити суду про
дати останніх зустріч з ними.
Зазначили, що весною 2013 року бачили
ОСОБА_8 у магазині, коли остання
купувала продукти харчування. Суд,
враховуючи, що показання вказаних
свідків не співпадають та категорично
протирічать іншим фактам, встановленим
судом, не приймає їх до уваги.

Суд, заслухавши пояснення позивача і її
представника, приймаючи до уваги
процесуальну позицію відповідача та
його представника, заслухавши
показання свідків, розглянувши подані
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від
10.03.1962 року, виданим бюро РАЦС м. Бодайбо
Іркутської області, на ім'я ОСОБА_3
встановлено, що його батьками є ОСОБА_7
і ОСОБА_8.

Крім того у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був
ще один син - ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року - ОСОБА_9 помер, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть,
виданим Ленінським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Запорізької міської ради, серії НОМЕР_1
(а.с. 5)

Відповідно до свідоцтв про народження
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6 народження, їх батьками
зазначені ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, про що
міським відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Запорізького міського
управління юстиції 11.04.2013 року видано
Свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2 (а.с.
6).

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 02.04.1999 року № 616 квартира
АДРЕСА_1 в цілому належить ОСОБА_7 (а.с.
11). Зазначене підтверджується витягом
про державну реєстрацію ТОВ «ЗМБТІ»
від 15.11.2012 року (а.с. 12) та технічним
паспортом на зазначену квартиру (а.с 13).

Таким чином, після смерті ОСОБА_7
залишилася спадщина у вигляді квартири
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Свідоцтва про смерть, виданого
11.06.2013 року Комунарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції, серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 7), яка не встигла
прийняти спадщину від свого чоловіка -
ОСОБА_7 у вигляді спірної квартири.

Відповідно даних витягу про реєстрацію
в спадковому реєстрі №34285451, виданого
15.06.2013 року приватним нотаріусом
Запорізького міського округу ОСОБА_6,
15.06.2013 року була заведена спадкова
справа після смерті спадкодавця
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Витягом про реєстрацію в спадковому
реєстрі №34679785, виданого 27.07.2013 року
приватним нотаріусом Запорізького
міського округу ОСОБА_6, встановлено що
27.07.2013 року була заведена спадкова
справа після смерті спадкодавця
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

З копій спадкових справ № 34/2013, № 25/2013
вбачається, що із заявами про прийняття
спадщини від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до
приватного нотаріусу ОСОБА_6
звернулись ОСОБА_3 (син спадкодавців),
ОСОБА_1 (онука спадкодавців). ОСОБА_5
звернулась із заявою про відмови від
прийняття спадщини після померлих
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1

Згідно із ст.ст.1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла(спадкодавця), до
інших осіб(спадкоємців), до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК
України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Спадкування за правом представлення
має місце у випадках встановлених ст.
1266 ЦК України, за умови якщо
спадкоємець першої-третьої черг
спадкування за законом помер до
відкриття спадщини.

В зв'язку з тим, що спадкоємець першої
черги - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року,
то спадкувати за правом представлення
мають право ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.1224 ЦК України є
два види усунення від права на
спадкування, а саме:

1. Усунення, яке відбувається
автоматично в силу закону та не
потребує судового рішення про усунення
від права на спадкування. Випадки цього
виду усунення закон визначає у ч.1 та 2
ст.1224 ЦК України - за негативні дії щодо
спадкодавця; у ч.3 ст.1224 ЦК України - за
невиконання обов'язків щодо
спадкодавця, в тому числі при
підтвердженні певної обставини судом;
у ч.4 ст.1224 ЦК України - через відміну
певного правового статусу по
відношенню до спадкодавця.

2. Усунення, яке відбувається в силу
судового рішення про усунення від
права на спадкування за законом (ч.5
ст.1224 ЦК України).

При цьому ч.5 ст.1224 ЦК України
розкриває правові підстави її
застосування та не встановлює суб'єкта
права, якому належить право позову про
усунення від права на спадкування за
законом. При вирішенні питання про
суб'єкта, який має право на вказаний
вище позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку встановленим
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод та
інтересів. При відсутності заповіту та
у відповідності до положень ч.2 ст.1223
та ст.1261 ЦК України право на
спадкування мають ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 Ці особи є спадкоємцями першої
черги за законом. Вказані обставини
ніким не оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців є рівними. В судовому
засіданні встановлено та не
оспорюється сторонами спору той факт,
що відповідач ОСОБА_3 погоджується із
правом на спадкування позивача
ОСОБА_1 Фактична спрямованість
позовних вимог ОСОБА_1 спрямована не на
захист свого права на спадкування, яке
відповідачем не оспорюється, а на
позбавлення права ОСОБА_3 У разі
задоволення позовних вимог, ОСОБА_1
буде претендувати на більшу частину
спадщини, тобто це стосується її
інтересів, тому, на думку суду, позивач
не позбавлена законодавцем на
пред'явлення даного позову.

Згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» правило частини
п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх
спадкоємців за законом, зокрема й тих,
які відповідно до СК не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Виходячи із змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України,
суд при вирішенні питання про усунення
від права на спадкування згідно з
вимогами ст.214 ЦПК України повинен
встановити факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтва та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Відповідно до п.4 інформаційного листа
ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року
для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги саме відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

З матеріалів справи, показань свідків
та пояснень сторін вбачається, що
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надавалась уся
необхідна допомога від позивача,
третьої особи ОСОБА_5, та ОСОБА_11 Крім
того, ОСОБА_7 практично до своєї смерті
не знаходився у безпорадному стані.

Згідно відповіді № 158202-6 від 02.12.2013 року
КУ «Міська поліклініка ім. 8 Марта»
ОСОБА_8 не являлася постільною хворою,
тому не мала потреби у постійному
сторонньому догляді (а.с. 79).

Спадкодавці були матеріально
забезпеченими, щомісячно зі своїх
пенсій виділяли 2 500 грн. на закупівлі
продуктів харчування та сплату
комунальних послуг, близьким родичам
на свята та Дні народження у якості
подарунка давали по 200 грн.

Також, судом встановлено, що відповідач
кожного тижня приїжджав до своїх
батьків, спілкувався з ними по
телефону.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Аналіз зібраних у справі доказів
свідчить про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не
перебували у безпорадному стані,
враховуючи допомогу з боку ОСОБА_1 та
інших осіб (ОСОБА_5, ОСОБА_11), з
урахуваннях свого матеріального стану
(отримання пенсій ОСОБА_8 у розмірі 1414
грн. та ОСОБА_7 - у розмірі 2 907 грн. (а.с. 57,
58) не потребували від відповідача
допомоги, зазначеної у ч.5 ст.1224 ЦК
України.

Таким чином, позивачем не доведено
належними доказами обставини, якими
обґрунтовуються заявлені вимоги та
підстави усунення від права на
спадкування, а саме: знаходження
спадкодавців, які за життя проживали
разом, у безпорадному стані та
необхідність надання ОСОБА_8 та ОСОБА_7
допомоги саме від відповідача, тому
позов про усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом не підлягає
задоволенню через його не
обґрунтованість.

Так як у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено у повному обсязі,
відповідно до ст.88 ЦПК України понесені
позивачем судові витрати по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви до суду не підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1224, 1261-1267 ЦК України,
ст.ст. 10, 57, 58, 60, 169, 209, 212-215, ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про усунення від права на
спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С. Холод

Справа № 333/5892/13-ц

Провадження № 2/333/100/14

РІШЕННЯ

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

03 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді:
Холод Р.С.,

при секретарі:
Саєнко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про усунення від права на спадкування, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про усунення від права на
спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.
Холод