ГАГАРІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 763/7285/13
Провадження 2/763/878/14
РІШЕННЯ

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї
Н И

Від 06 березня 2014 р. Гагарінського
районного суду м. Севастополя

В складі: головуючого судді
Завгородньої Л.М

При секретарі
Грищук Ю.В.

Представника позивача
ОСОБА_1

Представника відповідачів
ОСОБА_2

3-ї особи Рада опіки та
піклукання Семенова І.Ю.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні позовну заяву
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_9 , 3-ї
особи КП «Жілсервіс-23» про визнання
таким , що втратив право користування
житловою площею і зустрічний позов
ОСОБА_6, ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_10 , 3- ї
особи Рада опіки і піклування
Гагарінського району м. Севастополя КП
«Жілсервіс -23» про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
вселення і виселення ОСОБА_10, суд

Встановив

Позивачка звернулася до суду
з позовом на тих підставах, що більше
шести місяців відповідачі без
поважних причин не проживають в
АДРЕСА_1 . Оплату за квартиру і її
утримання не проводять, питання про
вселення не ставили . Просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування даною квартирою.

У судовому засіданні
позивачка і її представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі і їх представник з
позовом не згідні і пред'явили
зустрічний позов про усунення перешкод
в користуванні вищезгаданою квартирою,
вселення і виселення ОСОБА_10

Представник 3-ї особи з позовом
в частині позова про визнання
неповноліньої дитини ОСОБА_11, що
втратив право на користування житловою
площею не згодна.

Вислухавши всіх учасників
процесу, допитавши свідків, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, а зустрічний
позов відхиленню.

У судовому засіданні було
встановлено, що позивальчка і
відповідачі рідні сестри, а ОСОБА_6 їх
рідний брат, зареєстровані в АДРЕСА_1 .
Спірна квартира є державною,
складається з двох житлових кімнат
.Оплату за квартиру і комунальні
послуги оплачує позивачка разом зі
своїм цивільним чоловіком ОСОБА_10, який
проживає в даній квартирі з 2002р.

Згідно вирішення Гагарінського
райсуду від 19.12.2002р. ОСОБА_12( мати
позивачки і відповідачів ) була
позбавлена батьківських прав .
Вирішенням Гагарінського райсуду від
12.02.2004р. ОСОБА_12 була визнана такою, що
втратила право користування спірною
квартирою.

З пояснень сторін убачається, що
після позбавлення ОСОБА_12 батьківських
прав - позивачка і ОСОБА_9 залишилися
проживати в даній квартирі разом з
бабусею ОСОБА_13 і дідусем ОСОБА_14 .
Відповідач ОСОБА_6 пішов разом з
матерью, а пізніше був оформлений в
дитячий будинок . Після повноліття в
спірну квартиру не поселявся, рано
пішов працювати, живе самостійно.
Відповідачка ОСОБА_15 була удочерена
іноземцями і виїхала за кордон, де
проживає і по теперішній час.

Після смерті дідуся ОСОБА_14, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 і після смерті бабусі
ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується копіями свідоцтва про
смерть, позивачка і відповідачка
ОСОБА_9остались проживати на спірній
житловій площі . Позивачка до
повноліття відповідачки ОСОБА_9 була
її опікуном.

У 2008р. відповідачка ОСОБА_9
покинула спірну квартиру, а в 2009 р.
вийшла заміж і почала проживати разом з
чоловіком і його батьками в приватному
будинку АДРЕСА_5 . Даний факт сторони не
заперечують.

З пояснень свідка ОСОБА_16-
дільничний у справах дітей
Гагарінського району м. Севастополя,
показав, що позивачка зверталася до
нього, коли ОСОБА_17 була
неповнолітньою, із заявою про те, що
остання пішла з будинку, не бажала
вчитися в училищі, пропускала заняття .
З неповнолітньою ОСОБА_17 проводилася
бесіда .

Свідок ОСОБА_18 є рідною тіткою
сторонам і показала, що дійсно
впродовж багатьох років відповідачі
не проживають в спірній квартирі,
питання про вселення ніколи не ставили,
позивачка оплачує квартплату,
проводить ремонт квартири .
Відповідачі не приймають ніякого
участь в утриманні даної квартири.

Свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_3,
ОСОБА_21, які є сусідами і добре знають
дану сім'ю і які показали, що
відповідачі тривалий час не проживають
на спірній житловій площі.

Свідки ОСОБА_22, ОСОБА_27, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25 показали, що відносини
в даній сім'ї складні, ОСОБА_9 дійсно
йшла з будинку із-за конфліктів між
позивачкою і її цивільним чоловіком
ОСОБА_10 Відповідачів ОСОБА_6і ОСОБА_15не
бачили і не знають де вони знаходяться.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що вимоги позивачки
обгрунтовані .

Що стосується зустрічного
позову, то суд вважає, що позивачі не
представили суду достатньо
переконливих доказів, підтверджуючих
позовні вимоги.

Доводи позивачки по
зустрічному позову, що вона вимушена
була залишити дану квартиру, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового засідання . Більш того в ході
судового засідання було встановлено,
що з 2009 р. позивачка по зустрічному
позову полягає в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_26 і разом з ним і дитиною
проживають в приватному АДРЕСА_5. 05.12.2010
р. відповідачка ОСОБА_9 без відома
позивачки зареєструвала в спірній
квартирі свого сина ОСОБА_11 Проте
відповідачка ОСОБА_9 ніколи не
проживала зі своїм сином в спірній
квартирі.

Пояснення відповідачки ОСОБА_9
про те, що вона в квітні 2013р. декілька
днів проживала на спірній житловій
площі, оскільки посварилася зі своїм
чоловіком, не можуть служити підставою
для задоволення зустрічного позову.
Питання про вселення ніколи не ставила,
оскільки вважала, що за нею
зберігається дана житлова площа, не
дивлячись на те, що вона там не
проживає. Вважає, що дана квартира їй
потрібна на випадок, якщо вона уйде від
чоловіка.

Позивач по зустрічному позову
ОСОБА_6 також не представив суду ніяких
доказів в тому, що відповідачка
перешкоджала йому в мешканні на
спірній житловій площі. Представлений
до суду диктофонний запис розмови між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не може бути покладена
в основу рішення, оскільки не є
доказом, який отриманий з порушенням
діячого законодавства.

Згідно ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім"ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

В ході судового засідання було
встановлено, що відповідачі більше
шести місяців не проживали в спірною
квартирою, оплату за квартиру не
проводили, ремонт квартири не
здійснювали.

Питання про вселення позивачі
по зустрічному позову поставили лише в
ході судового засідання при розгляді
позову про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
спірною житловою площею.

Що стосується позовних вимог в
частині виселення ОСОБА_10 із спірної
квартири, то суд вважає, що дані вимоги
також не можуть бути задоволені,
оскільки в ході судового засідання
встановлено, що в 2002р. відповідач
ОСОБА_10 вселився на спірну житлоплощу
з відома відповідачки ОСОБА_5 як її
цивільний чоловік . Позивачі по
зустрічному позову на момент вселення
ОСОБА_10 на дану житлоплощу були
неповнолітні і їх згода не була
потрібна, тому посилання представника
позивачів по зустрічному позову на
вимоги ст.65 і 98 ЖК України неспроможні.

Аналізуючи всі обставини і
докази у справі, суд вважає, що підстав
для задоволення зустрічного позову у
суду немає .

Керуючись ст.65,71,72 ,98 , 212 ЦПК
України, суд

Вирішив

Позов задовольнити . Визнати
ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_9 разом з
неповнолітним сином ОСОБА_11 такими , що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

У зустрічному позові
відмовити.

Апеляційне оскарження на
рішення суду може бути подано в
апеляційний суд м. Севастополя через
Гагарінський райсуд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Рішення віддруковано в
нарадчій кімнаті.

Суддя
Завгородня Л.М.