Провадження №2/761/724/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

07 лютого 2014 року
м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді:
Гриньковської Н.Ю.

при секретарі: Булах Л.В.

за участі представника позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києвіцивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

У жовтні 2013р. позивач звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовною заявою, в якій поставлено
питання про стягнення з відповідача на
його користь основної суми боргу за
договором позики від 01.04.2010р. в сумі
113320,00доларів США, за курсом НБУ на день
ухвалення рішення у справі, а також,
неустойки в сумі 22860000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
01.04.2010р. відповідач позичила у ОСОБА_4,
за договором позики від 01.04.2010р., 85200,00
доларів США, на умовах повернення
частинами (з розстроченням) із кінцевим
терміном остаточного розрахунку до
01.10.2010р., однак, лише частково повернула
позикодавцеві позичені кошти в сумі
2300,00 доларів США. Крім цього позивач
вказує, що 09.07.2012р., між ним та ОСОБА_4 був
укладений договір відступлення права
вимоги (цесії), за яким до нього
перейшли всі права вимоги за договором
позики від 01.04.2010р., в обсязі та на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав. Таким чином, позивач
посилаючись на невиконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, просить стягнути з
відповідача на свою користь суму боргу
за договором позики, що складається з
неповернутої частини позики в сумі
82900,00 доларів США, процентів за
користування позикою в сумі 22632,00
доларів США та трьох процентів річних в
сумі 7788,00 доларів США, а також
передбачену умовами договору позики
неустойку в сумі 22860000,00грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив позов
задовольнити, проти заочного розгляду
справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про дату та час судового
засідання повідомлена належним чином,
про причини неявки суд не повідомляла,
заяв про розгляд справи за її
відсутності не надавала.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказів, проти чого не
заперечував представник позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні матеріали
справи, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 01.04.2010р. між ОСОБА_4
(далі-позикодавець) та ОСОБА_3
(далі-відповідач/позичальник) був
укладений договір позики (далі-договір
позики), що був посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 629, відповідно до п.1 якого
позикодавець передав у власність
позичальника, а позичальник
(відповідач у справі) прийняла валютні
цінності на суму 85200,00 доларів США і
зобов'язалася повернути їх частинами
по 2300,00 доларів США не пізніше 01.07.2010р.,
01.08.2010р., 01.09.2010р. та здійснити остаточне
повернення позики в сумі 78300,00 доларів
США не пізніше 01.10.2010р. (а.с.8).

Позикодавець умови договору позики,
щодо надання зазначених в п.1 договору
позики коштів виконав належним чином,
що вбачається з абз.1 п.3 договору
позики, яким встановлено, що
позичальник отримала від позикодавця
відповідні валютні цінності ще до
підписання цього договору.

Також, 01.04.2010р. між позикодавцем та
позичальником було укладено договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя (далі-договір
іпотеки), що був посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим №631, відповідно до умов
якого позичальник передала
позикодавцю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1
і яким передбачена можливість
позасудового звернення стягнення на
квартиру шляхом набуття
іпотекодержателем права власності на
неї у випадку неповернення
позичальником позики, що буде
підтверджено виконавчим написом
нотаріуса або відповідним рішенням
суду (а.с.40).

З пояснень представника позивача у
судовому засіданні встановлено, що
відповідач зобов'язання за договором
позики не виконала, позику у
встановлені договором строки не
повернула.

У зв'язку з цим, 16.11.2010р. позикодавець
надіслав на адресу відповідача вимогу
про усунення порушень зобов'язання у
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання вимоги
(а.с.42), яку відповідач отримала 24.11.2010р.,
що підтверджується зворотним
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.43). Проте, направлена
позикодавцем на адресу позичальника
вимога про усунення порушення
зобов'язання була залишена
відповідачем без задоволення.

В подальшому, 09.07.2012р. між ОСОБА_4
(далі-первісний кредитор/позикодавець)
та ОСОБА_2 (далі-новий кредитор/позивач)
було укладено договір про відступлення
права вимоги (цесії) (далі-договір
відступлення права вимоги), що був
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 09.07.2012р. за реєстровим №
1543, відповідно до умов якого первісний
кредитор відступив права кредитора за
договором позики та договором про
задоволення вимог іпотекодержателя
від 01.04.2010р. між первісним кредитором та
відповідачем, а позивач набув за цими
договорами права кредитора і сплатив
за це первісному кредитору 675636,00грн., що
є еквівалентом суми 85200,00 доларів США
(а.с.37).

Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок, зокрема,
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор не може бути замінений, якщо
це встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України, правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі та на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За умовамип.1.2 договору відступлення
права вимоги, до позивача переходять
права первісного кредитора (цедента) в
обсязі і на умовах, що існують на момент
переходу цих прав.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України, заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Пунктом 1.3 договору відступлення права
вимоги сторонами встановлено, що
заміна первісного кредитора
здійснюється без згоди відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що
договором позики не встановлено
обов'язкову згоду боржника на заміну
кредитора у зобов'язанні.

Крім цього, за умовами п.п.3.4, 3.6 договору
відступлення права вимоги, позивач, як
новий кредитор має право вимагати від
відповідача належного виконання усіх
зобов'язань за договором позики, а
також усіх витрат, пов'язаних з
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором позики.
Позивач має право користуватися усіма
правами, наданими кредитору згідно
діючого законодавства.

Відповідно до п.2.2 договору
відступлення права вимоги, розрахунок
перед первісним кредитором за цим
договором здійснений позивачем
повністю до його підписання.

Відповідно до положень ч.1 ст.517 ЦК
України, а також п.3.1 договору
відступлення права вимоги, первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Згідно із п.3.3 договору відступлення
права вимоги первісний кредитор
зобов'язаний письмово повідомити
відповідача про відступлення права
вимоги протягом п'яти днів з дати
посвідчення цього договору.

На виконання зазначених умов, 16.07.2012р.
первісний кредитор направив
відповідачу письмове повідомлення від
про відступлення права вимоги за
договором позики та договором іпотеки,
яке буле отримане відповідачем 20.07.2012р.,
що підтверджується копією зворотного
поштового повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.39).

Таким чином, судом встановлено, що
09.07.2012р. позивач набув право вимагати на
свою користь від відповідача виконання
ним його зобов'язань за договором
позики від 01.04.2010р. в повному обсязі, а
відповідач був про це належним чином
повідомлений.

В подальшому, 13.11.2012р. позивач направив
на адресу відповідача письмову вимогу
про виконання зобов'язань з повернення
боргу за договором позики на його
користь, як нового кредитора у
зобов'язанні, в сумі 82900,00 доларів США,
що підтверджується копією опису
вкладення у цінний лист (а.с.50). Проте
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем, з повернення позичених за
договором позики коштів, не виконала.

Відповідно до ст.ст.526,530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і в
установлений зобов'язанням строк
(термін).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України,
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу.

Згідно з офіційної інформації з
інтернет-сайту НБУ, станом на дату
розгляду справи, 07.02.2014р., офіційний
курс гривні відносно долара США був
встановлений Національним банком
України на рівні 870,80грн. за 100,00 доларів
США.

Таким чином, станом на дату розгляду
справи, заборгованість відповідача за
договором позики складає 82900,00 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 07.02.2014р.
становить 721893,20грн.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Зважаючи на це, позивач здійснив
нарахування процентів за користування
позикою за період з моменту укладення
договору позики, а саме з 01.04.2010р. до
моменту постановлення судом рішення у
справі, розмір яких складає 22632,00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
07.02.2014р. становить 197079,46грн.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі зазначених положень ЦК
України, позивач здійснив нарахування
трьох процентів річних від
простроченої відповідачем суми боргу в
сумі7788,00 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 07.02.2014р. становить 67817,90грн.

Також, пунктом 4 договору позики
встановлено неустойку за прострочення
виконання зобов'язань з повернення
позики, визначену сторонами в договорі
штрафом (пенею), в розмірі 20000,00грн. за
кожен день прострочення.

Положення цього пункту
кореспондуються з ч.1 ст.549 ЦК України,
відповідно до якої, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст.550 ЦК України, право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням боржником
зобов'язання.

Керуючись вказаними положеннями
договору та закону, позивачем було
здійснено розрахунок суми неустойки
(штрафу) за прострочення відповідачем
виконання зобов'язань за договором
позики в розмірі 22860000,00грн.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, виходячи із встановлених
фактичних обставин справи, умов
договору та вимог чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню заборгованість за договором
позики, яка в загальному розмірі
складає 113320,00 доларів США, що по курсу
НБУ станом на 07.02.2014р. складає 986790,56грн.,
яка складається з: сума заборгованості
- 82900,00 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 07.02.2014р. становить 721893,20грн.,
проценти за користування коштами - 22632,00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
07.02.2014р. становить 197079,46грн., три
відсотки річних - 7788,00 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 07.02.2014р. становить
67817,90грн. А також за прострочення
виконання зобов'язань з повернення
позики на користь позивача має бути
сплачена сума неустойки (штраф) в
розмірі 22860000,00грн.

Доказів зворотного суду не надано.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір
3441,00грн.

Керуючись ст. ст. 57-60, 88, 169, 179, 208, 209, 212, 213,
214, 215, 223, 224, 228, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)
заборгованість за договором позики від
01.04.2010р. в сумі 113320,00 доларів США (сто
тринадцять тисяч триста двадцять
доларів США, 00 центів), що за курсом НБУ,
станом на 07.02.2014р., становить 986790,56грн.
(дев'ятсот вісімдесят шість тисяч
сімсот дев'яносто гривень 56 коп.),
судовий збір у розмірі 3441,00грн. (три
тисячі чотириста сорок одна гривня 00
коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили в
разі закінчення вищезазначених
строків або після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його не
скасовано.

Суддя