ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/4028/14-ц
Провадження № 2/636/2006/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року Чугуївський міський
суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуменного
З.І.,

за участю секретаря судового
засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чугуєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

09.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про зменшення
розміру стягнутих аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 850 грн. щомісячно
з дня звернення до суду до повноліття
дитини, присуджених за рішенням суду,
до 350 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що сплачує аліменти на
утримання своєї неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 у розмірі 850 грн. щомісячно, а на
сьогоднішній день перебуває у
незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 і
проживає разом з їхньою спільною
донькою, 2011 року народження, та донькою
дружини від попереднього шлюбу.
Позивач вказує, що його матеріальний
стан на даний час погіршився і не дає
можливості сплачувати аліменти у сумі
850 грн., оскільки він офіційно не
працевлаштований, має нерегулярний,
мінливий дохід, на утриманні
перебувають їхня спільна малолітня
дитина та дружина, яка на даний час не
працює, оскільки перебуває у відпустці
по догляду за їхньою спільною дитиною
до досягнення трьох років, і дитина
дружини від попереднього шлюбу, на
утримання якої батько аліменти не
сплачує. На теперішній час його
нерегулярного доходу не вистачає на
сплату аліментів, а залишок коштів
після сплати аліментів не забезпечує
важливіші життєві потреби, що ставить
його та його родину у скрутне
становище, у зв'язку з чим він вимушений
звернутися до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів до 350 грн.
на місяць.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої вимоги та просив їх задовольнити,
оскільки не має можливості сплачувати
аліменти у розмірі 850 грн. щомісячно,
додавши довідку про неотримання
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за
виконавчим листом з ОСОБА_6 ОСОБА_4 у
період з 01.04.2014 року по 01.10.2014 року, та
акт про фактичне проживання позивача з
ОСОБА_4 та двома дітьми.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог позивача
заперечувала та просила відмовити у
задоволені позову, надавши письмові
заперечення до позову разом з довідкою
про наявність заборгованості по
аліментам станом на 01.09.2014 року у сумі
35433,74 грн., відомостями про стан здоров'я
дитини та копію своєї трудової книжки.

Вислухавши сторони, оцінивши письмові
докази, що містяться в матеріалах
справи, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню, оскільки не знайшли своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини, які
врегульовані Сімейним Кодексом
України.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, який розірвано і від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає з
відповідачем, на утримання якої
Чугуївським міським судом Харківської
області по справі № 2-1555/10 стягнуті
аліменти з позивача на користь
відповідача у розмірі 850 грн. щомісячно,
що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН
«Про права дитини», в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції,
батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений
обов'язок батьків утримувати дітей до
їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Утримання дітей, надання їм
матеріальної допомоги є природним
обов'язком батьків, що випливає зі
змісту положення ст. 180 Сімейного
кодексу України, яке зобов'язує батьків
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № З
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства
стягнення аліментів» роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України,
підставою для зміни розміру аліментів
за рішенням суду є : зміна
матеріального стану, зміна сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я, і вказані обставини можуть
стосуватися як платника, так і
одержувача аліментів.

Позивач просить зменшити розмір
аліментів, посилаючись на тяжке
матеріальне становище, оскільки він на
даний час проживає сумісно з ОСОБА_4 і
на його утриманні знаходяться їхня
спільна донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
цивільна дружина ОСОБА_4, яка перебуває
у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку, та донька
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
підтвердження чого надав акт про
фактичне проживання та довідку
Старопокровської сільської ради
Чугуївського району Харківської
області № 210 від 26.09.2014 року, хоча
спільній дитині Поліні 4 жовтня 2011 року
виповнилось 3 роки (а.с. 42, 43). Також
позивач вказує, що його матеріальний
стан не дає можливості сплачувати
аліменти у розмірі 850 грн. щомісячно,
оскільки він офіційно не
працевлаштований, має лише
нерегулярний, мінливий дохід, однак не
надав доказів щодо розміру мінливого
доходу, відсутності місця роботи та про
перебування на обліку у центрі
зайнятості. Твердження позивача що
його нерегулярного доходу не вистачає
на сплату аліментів і залишок коштів
після сплати аліментів не забезпечує
його важливіші життєві потреби та
ставить його та його сім'ю у скрутне
матеріальне становище, також
документально не підтверджено.

Позивач посилається на скрутне
матеріальне становище, оскільки на
його утриманні перебуває донька його
цивільної дружини від попереднього
шлюбу, 2007 року народження, на утримання
якої її батько не сплачує аліменти,
надавши розрахунок заборгованості по
аліментам, яка станом на 1.10.2014 року
становить 20762,04 грн. та довідку про
неотримання аліментів
Комінтернівського ВДВС Харківського
МУЮ № 13555 від 26.08.2014 року (а.с. 11, 41).

Посилання позивача як на підставу для
зменшення розміру стягуваних
аліментів на те, що він створив сім`ю,
суд до уваги не бере, доказів про те, що
його матеріальний стан погіршився,
суду надано не було, оскільки згідно
наданого відповідачем розрахунку
заборгованості по аліментам позивач з
дня винесення рішення суду про
стягнення аліментів протягом майже
року взагалі не сплачував і, як вказала
відповідач у судовому засіданні,
розпочав виплату аліментів лише після
її звернення до органу опіки та
піклування про позбавлення
батьківських прав (а.с. 30).

Доказів, що стан його здоров'я з часу
винесення рішення судом про стягнення
аліментів змінився, позивач не надав.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у
судовому засіданні пояснила, що вона на
даний час проживає одна і тому сама
утримує спільну з позивачем доньку, яка
відвідує Новопокровський дошкільний
навчальний заклад з 26.11.2012 року, який
знаходиться в іншому населеному
пункті, що потребує додаткових коштів
(а.с. 33). Також відповідачем вказано, що у
додаткових витратах на дитину батько
участі не приймає, обмежуючись лише
сплатою аліментів і то не в повному
обсязі, до дитини взагалі не приходить,
не спілкується з нею, хоча вона дуже
сумує за ним. Крім того, відповідач
заперечуючи проти позову вказує на те,
що дитина в наступному 2015 році йде до
першого класу школи, що потребує
додаткових значних витрат на придбання
одягу та шкільного приладдя. На
підтвердження свого матеріального
становища відповідач надала копію
трудової книжки, згідно якої вона була
прийнята на тимчасову роботу у вересні
2012 року, з якої у жовтні 2014 року
звільнена, а 31.10.2014 року взята на облік
до Чугуївського міського центру
зайнятості як безробітна, а розмір
допомоги по безробіттю недостатній для
повноцінного забезпечення доньки
продуктами харчування та одягом чи
взуття (а.с. 28, 29). У своїх заперечення
відповідач вказує, що у зв'язку з
підвищенням тарифів на комунальні
послуги, вона не в змозі оплачувати
комунальні послуги за свій будинок, у
якому проживає, і тому вимушена на
зимовий період переїхати до будинку
свого батька. Також відповідач вказує,
що донька потребує операції, згідно
наданої виписки з амбулаторної картки
дитині встановлений діагноз
«Аденоїдні вегетації ІІ-ІІІ ст.,
хронічний вазомоторний риніт та
показано оперативне лікування у
плановому порядку» (а.с. 34-36).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на основу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
фактично не доказав наявність
обставин, що мають істотне значення для
зменшення розміру аліментів.

Суд вважає, що позивачем не надано
доказів, щодо погіршення його
майнового стану та стану його здоров'я.
Посилання позивача на те, що він
тривалий час не працює та на його
утриманні перебуває дві дитини, на одну
з яких батько не сплачує аліменти, та
цивільна дружина, не може бути
підставою для зменшення розміру
аліментів, оскільки дитина по догляду
за якою дружина перебувала у відпустці,
вже досягла трирічного віку, і тому
ОСОБА_4 має змогу працевлаштуватися, а з
приводу не сплати колишнім чоловіком
дружини аліментів на утримання дитини
необхідно звертатися до державного
виконавця.

Суд приймає до уваги, що згідно ст. 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» прожитковий мінімум
з 01.01.2014 року на дітей віком до 6 років
становить 1032 грн., а дітей віком від 6 до
18 років - 1286 грн., оскільки дитині
позивача, розмір аліментів на
утримання якої позивач просить
зменшити, у січні 2015 року, тобто через 1,5
місяці, виповниться 6 років. Позивач
просить зменшити розмір аліментів до 350
грн., тобто менше 30 % прожиткового
мінімуму, що передбачено ст. 184 СК
України, і ніяк не може забезпечити
належне існування неповнолітню дитину
та її потреби, оскільки прожитковий
мінімум, згідно з визначенням,
наведеним в ст. 1 Закону України «Про
прожитковий мінімум», це вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я,
набору продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості, тому обмежувати розмір
аліментів лише розміром прожиткового
мінімуму доходів суд вважає не
можливим.

Таким чином, проаналізувавши надані
докази, враховуючи матеріальне
становище платника аліментів, який
зареєстрований як працездатний,
характер його роботи і реальні його
можливості, матеріальне становище
позивача та дитини, а також наявність
інших обставин, що мають істотне
значення, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню як недоведений.

Суд вважає, що позивач не навів суду
обставини, які б могли бути достатніми
та суттєвими для зменшення розміру
аліментів, а тому відмовляє позивачу у
задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на утримання неповнолітньої дитини -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя -