________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 2-4160/11
Провадження № 2/520/1055/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Коваленко О.Б.

за участю секретаря
Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка за первісним позовом
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 поділ спільного майна подружжя.
Після неодноразових змін позовних
вимог просить визнати спільною
сумісною власністю подружжя наступне
майно: матеріали, обладнання тощо, які
були використанні в процесі
будівництва гаражу НОМЕР_8, який
розташований за адресою: АДРЕСА_3,
ділянка 66; земельну ділянку площею 00,24
га, кадастровий номер :01:001:0059, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3,
ділянка 66; автомобіль ВАЗ 21113, державний
номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_5, виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС
України в Одеській області 09 серпня 2005
року; причеп до легкового автомобіля
ШЗК 8101 ТУРИСТ, державний номер НОМЕР_2,
1993 року виготовлення. Просить визнати
право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва
гаражу НОМЕР_8, який розташований за
адресою: АДРЕСА_3, ділянка 66 . Визнати
право власності за позивачкою на 1/2
частину земельної ділянки площею 00,24
га, кадастровий номер :01:001:0059, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3,
ділянка 66. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 18 331 (вісімнадцять тисяч триста
тридцять одну) гривень 00 коп. у якості
компенсації за автомобіль ВАЗ 21113,
державний номер НОМЕР_1. Визнати право
власності за позивачкою на 1/2 частину
причепа до легкового автомобіля ШЗК 8101
ТУРИСТ, державний номер НОМЕР_2.

В обгрунтування заявлених вимог
позивачка за первісним позовом
зазначила, що перебувала у шлюбу з
відповідачем з 23.02.1994 року по 01.11.2011
року, під час якого було набуте
наступне майно: земельна ділянка
площею 0,024 га за адресою: АДРЕСА_1,
ділянка 66, вартістю 20 000,00 гривень;
гараж НОМЕР_8, який побудований за
спільні кошти на земельній ділянці
площею 0,024 га за адресою: АДРЕСА_1,
ділянка 66, вартістю 40 000,00 гривень,
автомобіль ВАЗ 21113, державний номер
НОМЕР_1 вартістю 36 662,00 гривень; причеп
до легкового автомобіля ШЗК 8101 ТУРИСТ,
державний номер НОМЕР_2, вартістю 8 000,00
гривень.

Будівельні матеріали, які були
використані при будівництві гаражу, є
спільною сумісною власністю.
Враховуюче те, що гараж не був введений
в експлуатацію, право власності на
нього не оформлено, просить визнати
право власності на 1/2 частину
будівельних матеріалів, які були
використанні в процесі будівництва.

Крім того, позивачка просить з
урахуванням того, що впродовж багатьох
років подружжя сумісно користувалися
земельною ділянкою, сумісно побудували
гараж, визнати ділянку об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
та визнати право власності на ? її
частину. Спірний автомобіль
відповідачем було відчужено за 4600
доларів США без згоди позивачки, тому
вона просить стягнути з відповідача
компенсацію у вигляді 50% від вартості
автомобіля, тобто 18331 гривень. У
судовому засіданні позивачка та
представник позивачки позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач за
первісним позовом ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав лише в частині визнання
за ОСОБА_5 на ? частину спільного
внеску у придбанні автомобілю ВАЗ 21113
та компенсації їй грошової суми у
розмірі 1507,5 гривень у решті позовних
вимог просив відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просив
визнати за ним право власності на ?
частку земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_2, яка набута внаслідок
безоплатної передачі ОСОБА_5 під час
перебування у шлюбі.

Вислухавши пояснення
позивачки, представника позивачки,
відповідача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя підлягає
задоволенню частково, у зустрічному
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя слід
відмовити.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

23 лютого 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уклали шлюб, актовий запис № 226.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯА
№093927 від 01 грудня 2004 року, ОСОБА_2, на
підставі розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації від 09 листопада 2004 року
№ 715, є власником земельної ділянки
площею 0,0024 га, за адресою: АДРЕСА_1,
Овідіопольського району Одеської
області, цільове призначення для
будівництва індивідуального гаражу,
кадастровий номер :01:001:0059. (а.с.55)

На підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серія ЯЗ № 110596 від 13 січня 2009 року,
ОСОБА_1, на підставі рішення
Олешинської сільської ради №7 від
13.05.2005 року, є власником земельної
ділянки площею 0,1500 га, за адресою:
АДРЕСА_2, Хмельницької області, цільове
призначення для ведення особистого
селянського господарства, кадастровий
номер :01:002:1341. (а.с.122)

16.09.1994 року на ім'я ОСОБА_2
зареєстрований автомобіль ВАЗ 21113,
державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_9, який був проданий та
знятий з обліку 05.11.2004 року.

Згідно БД «Автомобіль» УДАІ УМВС
України в Хмельницькій області, причеп
ШЗК 8101 Турист шасі НОМЕР_7, 30.10.1993 року
реєструвався за ОСОБА_2. 13.01.2007 року
вищевказаний причеп знятий з обліку
для реалізації.(а.с. 212).

01.11.2010 року рішенням Київського
районного суду м.Одеси шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до статті 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового
будинку, квартири, іншого нерухомого
майна, а також про виділ нерухомого
майна дружині, чоловікові зі складу
усього майна подружжя має бути
нотаріально посвідчений.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

На підставі ч 1,2 ст. 372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленість між
ними.

Статтею 35 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни України із
земель державної і комунальної
власності мають право набувати
безоплатно у власність або на умовах
оренди земельні ділянки для ведення
індивідуального або колективного
садівництва.

18 червня 2012 року рішенням Київського
районного суду м.Одеси, яке ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
14 листопада 2012 року залишено без змін, у
задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21113, д/н
НОМЕР_6 від 13.09.2011 року
недійсним-відмовлено. У задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5
про визнання автомобілю ВАЗ 21113, д/н
НОМЕР_6, особистою приватною власністю
відмовлено.

Рішення Київського районного суду
м.Одеси від 18 червня 2012 року
встановлено, що за час перебування у
шлюбі за спільні кошти був придбаний
спірний автомобіль, яким спочатку
керували за генеральною довіреністю, в
згодом стали його власниками,
зареєструвавши автомобіль в
Хмельницькому МВРЕ за ОСОБА_2 13.09.2011
року ОСОБА_2 продав спірний автомобіль
за 4600 доларів США.

В судовому засіданні сторони не
заперечували, що дійсно спірний
автомобіль був відчужений за 4600
доларів США.(що по курсу НБУ на 13.09.2011
року становить 36662 гривень).

Пунктом 30 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ, спільного майна подружжя»
роз'яснив, що у випадку, коли при
розгляді вимоги про поділ спільного
сумісного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження, чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї, чи не на
її потреби, або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
під час поділу.

З урахуванням наведених
правових положень та встановлених
обставин справи суд вважає можливим
визнати спільною сумісною власністю
подружжя автомобіль ВАЗ 21113, державний
номер НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 у якості компенсації за
спірний автомобіль у розмірі 18331,00
(вісімнадцять тисяч триста тридцять
одну) гривень.

Згідно зі ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК
України, який набрав чинності з 1 січня
2004 року.

Статтею 61 СК України (у редакції, чинній
до внесення змін Законом
№ 2913-VI) було встановлено, що об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя. Якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Речі для професійних занять
(музичні інструменти, оргтехніка,
лікарське обладнання тощо), придбані за
час шлюбу для одного з подружжя, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

9 лютого 2011 року набрав чинності Закон
№ 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено
частиною п'ятою такого змісту: об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя є житло, набуте одним із
подружжя під час шлюбу внаслідок
приватизації державного житлового
фонду, та земельна ділянка, набута
внаслідок безоплатної передачі її
одному з подружжя із земель державної
або комунальної власності, у тому числі
приватизації.

Спірні земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, та за адресою:
АДРЕСА_2 не є майном, набутим подружжям
за час шлюбу, і не підлягає поділу між
ними, оскільки сторони безоплатно
отримали їх в приватну власність:
ОСОБА_2 -01 грудня 2004 року, а ОСОБА_1 -13
січня 2009 року, використавши своє право
на приватизацію. Оскільки
правовідносини подружжя ОСОБА_1 щодо
спірних земельних ділянок виникли у 2004
році, та 2009 році, а тому регулюються
нормами СК України, за якими
приватизовані на той час земельні
ділянки не є спільним майном подружжя
та не підлягають поділу. Закон № 2913-VI не
має зворотної дії в часі і не може бути
застосований до спірних правовідносин.

Позивачкою за первісним позовом
ОСОБА_5 не доведено, що на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_3, діл.66 за
спільні кошти та спільними зусиллями
побудований гараж.

Гараж не було введено в
експлуатацію, право власності на нього
не оформлено.

Згідно виписки з протоколу
засідання правління ГО «АС Південь» №26
від 10.01.2010 року ОСОБА_7 за невиконання
рішень загальних зборів був
виключений з членів ГО «АС Південь»
(а.с.210)

Свідок ОСОБА_8 у судовому
засіданні пояснив суду, що спірний
гараж він будував за замовленням
ОСОБА_2, але ОСОБА_2 з ним не
розрахувався, крім того, ОСОБА_2 був
виключений з членів ГО «АС Південь», і
за домовленістю право користування
перейшло свідку ОСОБА_8. Через деякий
час гараж був придбаний в нього іншою
особою - ОСОБА_9.

Позивачкою взагалі не визначено,
на які саме будівельні матеріали вона
просить визнати право власності, та не
доведено належним чином вартість
будівельних матеріалів, тому в цій
частині позовних вимог необхідно
відмовити.

В частині вимог ОСОБА_5 про
визнання права власності за
позивачкою на 1/2 частину причепа до
легкового автомобіля ШЗК 8101 ТУРИСТ,
державний номер НОМЕР_2, також
необхідно відмовити, оскільки причеп
був придбаний до укладення шлюбу 30.10.1993
року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч 3, 212-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна
подружжя-задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною
власністю подружжя автомобіль ВАЗ 21113,
державний номер НОМЕР_1,свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_5, виданий МРЕВ-1 УДАІ
УМВС України в Одеській області 09
серпня 2005 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 у якості компенсації за
автомобіль ВАЗ 21113, державний номер
НОМЕР_1 у розмірі 18331,00 (вісімнадцять
тисяч триста тридцять одну) гривень.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя -відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, про поділ спільного майна
подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Коваленко О. Б.