АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/7715/14-к, Провадження
№11кп/790/1715/14
Головуючий 1 інстанції: Макарова В.О.
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.Харків

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області у складі:

головуючого судді Остапчика С.В.,

суддів Ємця О.П. і Мозгового О.Д.,

при секретарі Репкіній М.Ю.,

за участю прокурора Золочевського С.О.,

потерпілого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3, обвинуваченого
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Харківської області апеляційні
скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та
потерпілого ОСОБА_2 на вирок Жовтневого
районного суду м.Харкова від 1 жовтня 2014
року відносно

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року у с.Буди Харківського району
Харківської області, громадянина
України, одруженого, з вищою освітою, не
судимого, працюючого приватним
підприємцем, зареєстрованого за
адресою: Харківська область,
Харківський район, АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Жовтневого районного суду
м.Харкова від 1 жовтня 2014 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального
кодексу України, і засуджено до арешту
строком на 6 місяців. На підставі п.«в»
ст.1 Закону України «Про амністію у 2014
році» ОСОБА_4 звільнено від відбування
покарання внаслідок акту амністії.

Цим же вироком суд частково
задовольнив позов потерпілого ОСОБА_2 і
стягнув на його користь зі Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія»
компенсацію завданої матеріальної
шкоди в сумі 953 гривні 08 копійок, а також
47 гривень за завдану моральну шкоду. З
обвинуваченого ОСОБА_4 суд стягнув на
користь ОСОБА_2 компенсацію завданої
моральної шкоди в сумі 5.000 гривень, а
також 5.000 гривень - компенсацію витрат
на правову допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 лютого 2014 року приблизно о 20 годині
ОСОБА_4, керуючи технічно справним
автомобілем ЗАЗ- 110557 НОМЕР_1, рухався у
Жовтневому районі м.Харкова по
вул.Полтавський шлях з боку
вул.Наріманова в напрямку
вул.Володарського. Під час руху по
вказаній вулиці в районі будинку №140-А
водій ОСОБА_4 зупинив автомобіль перед
світлофором в лівій смузі, так як
горіло червоне світло світлофору.
Дочекавшись зеленого світла
світлофора, водій ОСОБА_4, не
переконавшись в безпеці, поновив рух
вперед та приступив до виконання
лівого повороту до супермаркету
«Рост», при цьому не надавши дороги
мотоциклу LIFAN TR-150 НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_2, який рухався у
зустрічному напрямку прямо, чим грубо
порушив вимоги пункти 10.1 та 16.6 Правил
дорожнього руху України, в результаті
чого відбулося зіткнення вказаних
транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди потерпілому ОСОБА_2, відповідно
до висновку судово-медичної експертизи
№2085-ая/14 від 19 червня 2014 року, завдані
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості, що викликали тривалий розлад
здоров'я, у вигляді закритого лінійного
перелому тіла правої п'яткової кістки.

Порушення Правил дорожнього руху
України водієм ОСОБА_4 полягало в тому,
що він, керуючи технічно справним
транспортним засобом, перед початком
та зміною руху, а також при виконанні
лівого повороту не переконався в
безпеці, не надав дороги мотоциклу LIFAN
TR-150 НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2,
який рухався у зустрічному напрямку
прямо, в результаті чого відбулося
зіткнення вказаних транспортних
засобів, що спричинило ОСОБА_2
середнього ступеню тяжкості тілесні
ушкодження (т.2 а.с.54-56).

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий
ОСОБА_2 оскаржили вирок Жовтневого
районного суду м.Харкова.

Обвинувачений ОСОБА_4 у своїй
апеляційній скарзі просив вирок в
частині вирішення цивільного позову
змінити і відмовити потерпілому в
задоволенні його позову в частині
відшкодування витрат на правову
допомогу в сумі 5.000 гривень.

Обґрунтовуючи свої вимоги,
обвинувачений зазначив, що при
залученні документального доказу
позовних вимог у вигляді квитанції про
оплату послуг адвоката, судом було
порушено низку процесуальних норм
кримінального процесуального закону, а
також положення Цивільного
процесуального кодексу України. Крім
того, з договору про надання юридичних
послуг незрозуміло, яким чином було
розраховано суму витрат на правову
допомогу, надану адвокатом потерпілому
ОСОБА_2 (т.2 а.с.60-61).

Потерпілий ОСОБА_2 у своїй апеляційній
скарзі просив вирок в частині
вирішення цивільного позову змінити і
стягнути на його користь з СТзДВ
«Гарант» компенсацію завданої йому
майнової шкоди в розмірі 19.553 гривень 08
копійок.

Обґрунтовуючи свої вимоги, потерпілий
зазначив, що судом першої інстанції не
були об'єктивно з'ясовано обставини,
необхідні для задоволення в повному
обсязі цивільного позову в частині
відшкодування збитків, які складають
вартість витрат, пов'язаних з
пошкодженням (знищенням) мотоциклу,
оскільки докази, що підтверджують
правомірність вимог про відшкодування
потерпілому майнових витрат, завданих
пошкодженням мотоциклу, не були
належним чином досліджені та оцінені
судом. До того ж, обвинувачений ОСОБА_4
визнав суму матеріальних збитків, тому
вона є обставиною, що не підлягає
доказуванню (т.2 а.с.62-63).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
доводи обвинуваченого ОСОБА_4 і
потерпілого ОСОБА_2, які підтримали
свої апеляційні скарги, думку
захисника, який підтримав апеляційні
вимоги свого підзахисного і
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги потерпілого,
позицію прокурора, який проти
задоволення апеляційних скарг
заперечував, перевіривши матеріали
кримінального провадження, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги обвинуваченого і потерпілого
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до приписів статей
127,128,129 Кримінального процесуального
кодексу України шкода, завдана
кримінальним правопорушенням може
бути стягнута судовим рішенням за
результатами розгляду цивільного
позову у кримінальному провадженні.
Особа, якій кримінальним
правопорушенням завдано майнової
та/або моральної шкоди, має право під
час кримінального провадження до
початку судового розгляду пред'явити
цивільний позов до підозрюваного,
обвинуваченого або до фізичної чи
юридичної особи, яка за законом несе
цивільну відповідальність за шкоду,
завдану діяннями підозрюваного,
обвинуваченого. Форма та зміст
позовної заяви повинні відповідати
вимогам, встановленим до позовів, які
пред'являються у порядку цивільного
судочинства. Цивільний позов у
кримінальному провадженні
розглядається судом за правилами,
встановленими цим Кодексом. Якщо
процесуальні відносини, що виникли у
зв'язку з цивільним позовом, цим
Кодексом не врегульовані, до них
застосовуються норми Цивільного
процесуального кодексу України за
умови, що вони не суперечать засадам
кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається
заява;

2) ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового
характеру;

5) виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до
заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 11
липня 2014 року під час досудового
слідства потерпілий ОСОБА_2 подав
цивільний позов до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Позовна заява не
відповідає вимогам ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України. Вона
не містить посилання на докази, що
підтверджують кожну обставину, які
викладені в позовній заяві, або на
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Вимагаючи стягнення з відповідача
ОСОБА_4 вартості знищеного мотоцикла в
сумі 18.600 гривень, позивач в позовній
заяві не зазначає, які докази
підтверджують, що належний йому
мотоцикл LIFAN TR-150 коштував саме таку
суму.

Вимагаючи від відповідача ОСОБА_4
відшкодування витрат на лікування і
додаючи до позовної заяви копії чеків,
що свідчать про придбання в аптеках
м.Харкова певних ліків, позивач в
позовній заяві не зазначає, які докази
підтверджують, що придбання і
застосування потерпілим саме цих
лікарських препаратів було пов'язано з
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди (т.1 а.с.113-117, т.2 а.с.9-14).

Згідно зі ст.62 Кримінального
процесуального кодексу України
цивільним відповідачем у
кримінальному провадженні може бути
фізична або юридична особа, яка в силу
закону несе цивільну відповідальність
за шкоду, завдану злочинними діями
обвинуваченого до якого пред'явлено
цивільний позов у порядку,
встановленому цим Кодексом. Права та
обов'язки цивільного відповідача
виникають з моменту подання позовної
заяви органу досудового розслідування
або суду. Цивільний відповідач має
права та обов'язки, передбачені цим
Кодексом для підозрюваного,
обвинуваченого, в частині, що
стосуються цивільного позову, зокрема,
знайомитися з матеріалами
кримінального провадження, брати
участь у судових засіданнях, заявляти
клопотання і відводи, а також має право
визнавати позов повністю чи частково
або заперечувати проти нього.
Цивільний відповідач повідомляється
про прийняті процесуальні рішення в
кримінальному провадженні, що
стосуються цивільного позову, та
отримує їх копії у випадках та в
порядку, встановлених цим Кодексом для
інформування та надіслання копій
процесуальних рішень підозрюваному,
обвинуваченому.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що під час
досудового слідства процесуальне
рішення про притягнення Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» як
цивільного відповідача не
ухвалювалося. Відомості про отримання
представником цієї юридичної особи
копії позовної заяви ОСОБА_2 та
ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження також
відсутні. У переліку осіб, які
підлягали виклику до суду, Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю «Гарантія» не
значиться (т.2 а.с.9).

Матеріали судового провадження також
не містять жодного документу на
підтвердження факту повідомлення
Страхового товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» про
судовий розгляд, виклик його
представника в судове засідання,
вручення цивільному відповідачу копії
позовної заяви та судових повісток.

Таким чином, стягнувши зі Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія» на
користь потерпілого певні грошові
суми, суд першої інстанції, всупереч
вимогам кримінального процесуального
закону, ухвалив рішення щодо прав і
обов'язків особи, яка не була
повідомлена про судовий розгляд справи
щодо неї.

Перелічені порушення кримінального
процесуального закону колегія суддів
визнає суттєвими, оскільки вони
перешкодили суду першої інстанції
ухвалити законне та обґрунтоване
рішення в частині розв'язання
цивільного позову.

За таких обставин, враховуючи, що
статтею 129 Кримінального
процесуального кодексу України не
врегульовано, яким чином повинен діяти
суд, якщо позовну заяву, що
розглядається в межах кримінального
провадження, подано без додержання
вимог ст.119 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів вважає
необхідним застосувати правила ст.207
Цивільного процесуального кодексу
України і, скасувавши вирок в частині
вирішення цивільного позову, залишити
позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Ухвалюючи таке рішення, суд
апеляційної інстанції зазначає, що,
відповідно до ч.7 ст.128 Кримінального
процесуального кодексу України,
потерпілий ОСОБА_2 має право, в межах
позовної давності, з дотриманням вимог
ст.ст.119,120 Цивільного процесуального
кодексу України, повторно пред'явити
позов про відшкодування завданої йому
злочином матеріальної і моральної
шкоди в порядку цивільного
судочинства.

Беручи до уваги наведене, керуючись
ст.ст. 404, 405, п.2 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.408, п.3 ч.1
ст.409, ч.1 ст.412, ст.419 Кримінального
процесуального кодексу України, ст.207
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду
м.Харкова від 1 жовтня 2014 року в частині
вирішення цивільного позову ОСОБА_2
змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди залишити без розгляду.

В іншій частині вирок Жовтневого
районного суду м.Харкова від 1 жовтня 2014
року відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення.

Головуючий суддя
Остапчик С.В.

Судді
Ємець О.П.

Мозговий О.Д.