Справа № 204/8445/2013-ц
Провадження № 2/204/527/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

за участю представників відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, ОСОБА_4, третя особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
прийняття спадщини, належності
домоволодіння, визнання права
власності на 1/2 частини домоволодіння в
порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив
встановити факт належності ОСОБА_5 1/2
частини домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, встановити факт прийняття
ОСОБА_6 спадщини після смерті батька
ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті батька ОСОБА_6, що
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати за
ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, на 1/2 частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку літера «А-1», з
прибудовами літ. а-1, а2, а4-1, а5-1, житловою
площею 96,4 кв.м., загальною площею 163,2
кв.м., з ганком літ. А7, а8, з підвалом під
а-1, сараями літ. Г, Д, К, Н, вбиральнями
літ. Ж, Л, літніми душами літ. И, М,
навісом літ. О, споруд № 1-13, I, II, що
розташований на земельній ділянці
площею 776 кв.м. В обґрунтування позову
позивач вказав на те, що його дідові
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 згідно до
договору забудування від 18 грудня 1929
року була виділена земельна ділянка
АДРЕСА_1 (теперішня адреса: АДРЕСА_1),
площею 776 кв.м. для будівництва
житлового будинку з господарськими
будівлями. В період з 1929 року по 1934 рік
був побудований житловий будинок літ.
А-1, з прибудовою літ. а-1, ганком а8,
загальною площею 163,2 кв.м, житловою
площею 100,9 кв.м., підвалом під а-1 з
господарськими спорудами - сараями літ.
Н, Г, Д, К, вбиральнями літ. Ж, Л, літнім
душем літ. И, спорудами. У зазначеному
житловому будинку квартирою № 1
користувався ОСОБА_7 зі своєю родиною, а
квартирами № 2 та № 3 дід позивача зі
своєю родиною. Після будівництва
житлового будинку та господарських
споруд його дід та інший користувач
домоволодіння зверталися до виконкому
з заявами про узаконення будівництва,
але по невідомим йому причинам
документа, що підтверджував би право
власності на новозбудовані будови у
діда не було. Згідно до технічного
паспорту на житловий будинок,
складеного 24.07.2013 року, техніком з
інвентаризації нерухомого майна
ОСОБА_8, зазначене домоволодіння, що
розташовано на земельній ділянці
площею 776 кв.м. складається з житлового
будинку літера «А-1», з прибудовами а-1,
а2, а4-1, а5-1, житловою площею 96,4 кв.м.,
загальною площею 163,2 кв.м., з ганком літ.
а7, а8, з підвалом під а-1, сараями літ. Г,
Д, К, Н, вбиральнями літ. Ж, Л, літніми
душами літ. И, М, навісом літ. О, споруд №
1-13, I, II. Житловий будинок з прибудовами
має три квартири, з яких квартиру № 1
займає сім'я ОСОБА_7, а квартири № 2 та №
3 - родина позивача. Співвласник ОСОБА_7
свою частину домоволодіння узаконив, а
в подальшому ця частина перейшла у
спадок його спадкоємцям. Так, згідно до
відповіді Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради за №
6705 від 01.07.2013 року за ОСОБА_4 (онуком
ОСОБА_7) зареєстровано право власності
на 1/2 частину зазначеного
домоволодіння, на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 22.01.2004 року,
виданого Сьомою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 5-202. ІНФОРМАЦІЯ_1 року дід
позивача, ОСОБА_5, помер. Після його
смерті відкрилася спадщина, що
складалася з 1/2 частини зазначеного
вище домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
яке належало ОСОБА_5 фактично, але не
було зареєстровано належним чином в
Комунальному підприємстві
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради.
Спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 був його син,
батько позивача, ОСОБА_6. У зазначений
законом строк його батько ОСОБА_6 не
звернувся до державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті батька, але
фактично прийняв спадщину після смерті
спадкодавця, бо був зареєстрований в
зазначеному домоволодінні, проживав
постійно у даному житловому будинку.
Таким чином, його батько фактично
прийняв спадщину після смерті свого
батька, хоча і не звертався у
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини у зазначений
законом строк. Після прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 батько
позивача намагався узаконити належну
йому частину домоволодіння, але з
невідомих йому обставин це не було
доведено до логічного кінця.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року батько позивача,
ОСОБА_6, помер. Після його смерті
відкрилася спадщина, що складалася з 1/2
частини зазначеного вище
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке
фактично належало ОСОБА_6 після смерті
його батька ОСОБА_5, але не було
зареєстровано належним чином в
Комунальному підприємстві
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради.
Спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_6 був його син,
ОСОБА_1, позивач по справі. У зазначений
законом строк він також не звернувся до
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька , але фактично прийняв
спадщину після смерті спадкодавця, бо
був зареєстрований в зазначеному
домоволодінні, проживав та проживає
постійно у даному житловому будинку.
Таким чином, позивач фактично прийняв
спадщину після смерті свого батька,
хоча і не звертався у нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини у зазначений законом строк. У
1993 році він звернувся до Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради з проханням про
проведення інвентаризації та
складання нового технічного паспорту
для того, щоб в подальшому отримати
свідоцтво про спадщину після смерті
батька, який був отриманий ним 28.08.1993
року. Отримавши даний документ він
звернувся до Виконкому
Красногвардійської районної ради
народних депутатів з проханням про
узаконення належної його дідові, а в
подальшому - батькові, частини
домоволодіння. 15 жовтня 1993 року йому
був наданий Акт про ведення
домоволодіння в експлуатацію, де
зазначалося про те, що даний житловий
будинок прийнятий в експлуатацію
згідно до рішення Виконкому
Красногвардійської районної ради
народних депутатів № 406 від 15.10.1993 року.
Згідно до даного рішення Договір
забудови від 18.17.1929 року замінено на
свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок на ім'я
ОСОБА_5 (померлого). Зазначене рішення
виконкому та акт вводу житлового
будинку в експлуатацію позивач не
зареєстрував в Комунальному
підприємстві «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради, як то було зазначено у
рішенні виконкому, і як того вимагало
чинне на той час законодавство. В
теперішній час позивач звернувся у
державну нотаріальну контору з
проханням про отримання спадщини,
однак отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті діда
та батька він не може, оскільки право
власності на зазначене спадкове
домоволодіння не зареєстровано в
Комунальному підприємстві
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради. Тому,
в нотаріальній конторі, йому
запропонували звернутися до суду з
даним позовом.

Ухвалою суду до участі у справу був
залучений у якості співвідповідача по
справі ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити їх в повному обсязі,
посилався на обставини викладені в
позовній заяві. Крім того, пояснив, що
після смерті його батька, ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим повторно
Кіровським відділом РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції 26.05.2010 року, актовий
запис № 1369 (а.с.33), який був єдиним
спадкоємцем ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в належному діду
майні проживали сам позивач та два його
брати - ОСОБА_12 та ОСОБА_13. При цьому,
вказав, що його брати на теперішній час
померли, але в них є діти ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, з якими позивач зв'язку не
підтримує.

Представник Дніпропетровської міської
ради в судове засідання не з'явився, про
час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомив.

Представники ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення вимог позивача та
просили відмовити йому в задоволенні,
при цьому пояснили, що діду позивача
виділялася земельна ділянка для
будівництва будинку за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паровозна 11,
проте спірне майно розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Крім того, спадщину
після смерті ОСОБА_5 прийняли інші діти,
які проживали на день смерті в спірній
частині будинку.

Представник Третьої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори Хилько
Л.А. в судове засідання не з'явилася, про
час та місце слухання справи була
повідомлена належним чином, раніше
надала суду заяву в якій просила
розглянути дану справу без участі
представника нотконтори у зв'язку із
виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають по наступним
підставам.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії ЯР № 475959 виданим 05.05.1950 року
Красногвардійським РАГС, актовий запис
№ 240 (а.с.35).

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно.

ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 згідно до
договору забудування від 18 грудня 1929
року, посвідченого Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за №
23473/2М (а.с.9-11), була виділена земельна
ділянка АДРЕСА_1 площею 776 кв.м. для
будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями.

Позивач в своїй позовній заяві вказує,
що його дідом та ОСОБА_7 був побудований
житловий будинок літ. А-1, з прибудовою
літ. а-1, ганком а8, загальною площею 163,2
кв.м, житловою площею 100,9 кв.м., підвалом
під а-1 з господарськими спорудами -
сараями літ. Н, Г, Д, К, вбиральнями літ.
Ж, Л, літнім душем літ. И, спорудами, а
також вказує, що нова адреса вказаного
будинку: АДРЕСА_1.

Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, позивачем не були надані суду, у
встановленому законом порядку, належні
докази того, що вулиця Паровозна у м.
Дніпропетровську була перейменована у
вулицю І Клюєва.

Згідно листа Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 01.07.2013 року за № 6705 -
право власності на 1/2 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано
за ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 22.01.2004 року,
виданого Сьомою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 5-202, а реєстрація права
власності на іншу 1/2 частину
вищевказаного домоволодіння не
проводилась (а.с.8).

Крім того, позивачем вказано, що
спірний будинок був збудований його
дідом, ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Але його дід
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Разом з тим, згідно технічного паспорту
на домоволодіння АДРЕСА_1, інвентарна
справа 01821, виготовленого станом на
24.07.2013 року, у вказаному будинку після
1950 року були добудовані будівлі та
споруди, а саме прибудова літ. а2-1 в 1970
році, прибудова літ. а4-1 в 1976 році, ганок
літ. а7, в 1976 році, вбиральня літ. Л в 1986
році, літній душ літ. М в 1986 році та
навіс літ. О в 1970 році.

Тобто, з огляду на вищевказане,
твердження позивача, що спірне
домоволодіння було збудоване його
дідом, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи, оскільки
домоволодіння будувалось після смерті
діда позивача.

Таким чином, позивачем не доведено
суду, належними доказами, що 1/2 частина
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
належала його діду ОСОБА_5, у зв'язку з
чим у суду відсутні обставини для
встановлення факту належності ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 1/2 частини
вищевказаного домоволодіння.

Крім того, сам позивач в судовому
засіданні пояснював, що після смерті
його батька, ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим повторно Кіровським відділом
РАЦС Дніпропетровського міського
управління юстиції 26.05.2010 року, актовий
запис № 1369 (а.с.33), який був єдиним
спадкоємцем ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в належному діду
майні проживали сам позивач та два його
брати - ОСОБА_12 та ОСОБА_13. При цьому,
вказав, що його брати на теперішній час
померли, але в них є діти ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, з якими позивач зв'язку не
підтримує.

На підставі вищевикладеного, решта
позовних вимог також задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу
Української РСР (в редакції, яка діяла
на момент відкриття спадщини), ст. ст. 3,
15, 16, 1216, 1220, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61,
209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_4, третя особа: Третя
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
прийняття спадщини, належності
домоволодіння, визнання права
власності на 1/2 частини домоволодіння в
порядку спадкування за законом -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова