АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбич В.Л. Провадження №
22-ц/789/327/14 Доповідач - Загорський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Хоми М. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 15 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Настасівської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області з участю третіх осіб
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори, Тернопільського
районного бюро технічної
інвентаризації про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами, -

ВСТАНОВИЛА:

10.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументує тим, що після смерті матері
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1 однак через
відсутність правовстановлюючого
документа на житловий будинок вона не
може оформити спадщину у встановленому
законом порядку.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 15.01.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задоволити позовні
вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Вказує, що судом безпідставно не взято
до уваги рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 14.04.2006 року з
підстав того, що у резолютивній частині
рішення допущено описку.

Сторони будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явилися.

Заслухавши доповідь головуючого,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено родинних
відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
остання є дочкою покійної ОСОБА_2.

Погодитись з таким висновком суду
не можна, оскільки він протиречить
обставинам справи, матеріалам справи,
чинним нормам матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що Постановою
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій від 29.08.2013 року №2420/02-31 відмовлено
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами АДРЕСА_1 у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів (а.с. 5).

Спадкодавець ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 про що 12.09.1994 року зроблено
актовий запис за №1055 - свідоцтво про
смерть від 23.04.2013 року серії НОМЕР_1

Згідно довідки виконкому
Настасівської сільської ради
Тернопільського району від 05.09.2013 року
будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на
01.07.1990 року рахується за ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 14.04.2006 року
визнано ОСОБА_1 донькою померлої ОСОБА_2
(а.с. 12).

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Як слідує зі змісту рішення суду
від 14.04.2006 року ОСОБА_1 зверталася з
позовом про встановлення факту
родинних відносин з метою в подальшому
успадкувати за законом належну ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_2 (а.с 12).

Вказана квартира була
успадкована ОСОБА_1 та в подальшому
передана за договором довічного
утримання ОСОБА_3 (а.с. 13) і матеріали
справи не містять відомостей про те, що
на вказану квартиру претендували інші
спадкоємці крім ОСОБА_1 чи право
власності було оспорене.

Згідно повідомлення
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори спадкова справа
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не
заводилася і заповіт від її імені
відсутній (а.с. 25).

Суд першої інстанції ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову на вищенаведені обставини увагу
не звернув.

Колегія суддів вважає, що описка
допущена в рішенні суду від 14.04.2006 року
щодо дати смерті ОСОБА_2 не є достатньою
підставою для відмови в задоволенні
позову, оскільки змістом вказаного
рішення та матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_1 є дочкою
ОСОБА_2. Крім того, ОСОБА_1 уже
успадкувала частину майна ОСОБА_2 і
ніхто не оспорював і не оскаржував
успадкування.

Відповідно ч.4 ст. 10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Матеріали справи не свідчать про
те, що суд першої інстанції роз'яснював
позивачу право на звернення з заявою
про виправлення описки у рішенні від
14.04.2006 року, щодо дати смерті ОСОБА_2, чи
якимось чином сприяв реалізації такого
права позивача, хоча мав на це всі
законні підстави.

Судом першої інстанції не
враховано, що відповідно до постанови
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій від 29.08.2013 року (а.с. 5) зауважень до
спадкоємця немає та вказано про те, що
інших спадкоємців немає. Єдиною
причиною відмови у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом є
відсутність правовстановлюючого
документу на будинок.

Довідкою №1714 від 18.11.2013 року
Настасівська сільська рада визнала
право ОСОБА_1 на спадкове майно (а.с. 32).

Відповідно до ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Суд першої інстанції не надав
належної правової оцінки довідці
виконкому Настасівської сільської
ради №1714 від 18.11.2013 року у якій сільська
рада вказала про те, що вона не має
заперечень проти визнання права
власності на спадкове майно і
продовжив слухання справи без
постановлення мотивованої ухвали про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову, що призвело до
порушення порядку встановленого ст.174
ЦПК України.

Судом першої інстанції 20.11.2013 року
надіслано запит в Першу Тернопільську
державну нотаріальну контору
м.Тернополя, однак не дочекавшись
відповіді на свій же запит суд ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову. Такі дії суду призвели до того,
що суд сам позбавив себе можливості
отримати додаткові докази по справі,
оскільки як вбачається з рішення
Тернопільського міськрайонного суду
від 14.04.2006 року ОСОБА_1 успадковувала
належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 також
за законом.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до переконання, що
доводи апеляційної скарги підставні і
знаходять своє підтвердження в
матеріалах справи, і за позивачем слід
визнати право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1 Тернопільського
району Тернопільської області.

Вирішуючи спір, суд не дотримався
встановленого ст. 212 ЦПК України
принципу оцінки доказів, відповідно до
якого суд на підставі всебічного,
повного й об'єктивного розгляду
обставин справи аналізує і оцінює
докази як кожен окремо, так і в їх
сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і
протиріччі, і ця оцінка повинна
спрямовуватися на встановлення
достовірності чи відсутності обставин,
які обґрунтовують доводи і заперечення
сторін; у достатньому обсязі не
визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню; суд не з'ясував
усіх обставин справи та не надав їм
належної правової оцінки, хоча їх
з'ясування має суттєве значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
зсування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Рішення суду підлягає скасуванню
з постановлянням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 15 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Настасівської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області з участю третіх осіб
Тернопільської районної державної
нотаріальної контори, Тернопільського
районного бюро технічної
інвентаризації про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок з
надвірними будівлями і спорудами
скасувати і ухвалити нове, яким визнати
за ОСОБА_1, в порядку спадкування за
законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2, право власності житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський