22-ц/795/695/2014 Головуючий у I інстанції -Жук
М. І. Доповідач - Позігун М. І.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є. при
секретарі:Остапенко Г.С.за
участю:представника апелянта - ОСОБА_5,
позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на
рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 10 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м.Чернігова від 10 лютого 2014 року
стягнуто з відповідача на користь
позивача додаткові витрати на період
навчання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
комунальному вищому навчальному
закладі I рівня акредитації
Полтавської обласної ради „Лохвицьке
медичне училище" у розмірі 4500 грн., в
задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить
зазначене рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду про наявність підстав для
задоволення позовних вимог фактичним
обставинам справи, оскільки судом
неправильно встановлені обставини, які
мають значення для справи, через
неправильне дослідження та оцінку
доказів, наданих відповідачем. ОСОБА_7
зазначає, що судом не з'ясовано, в чому
полягають особливі обставини
понесених позивачем витрат на дитину, а
також чи спроможний відповідач брати
участь у додаткових витратах на дитину,
наявність у нього інших дітей чи
непрацездатних членів сім'ї. За
доводами апелянта, судом не враховано,
що на його утриманні зараз знаходиться
малолітня дитина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
тимчасово непрацююча дружина, що
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до 3-х років, та незадовільний
стан здоров'я відповідача, який
потребує лікування. ОСОБА_7 вказує, що з
урахуванням його рівня доходів він не
має можливості сплачувати додаткові
витрати на освіту сина.

Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який розірвано 15 лютого 2001 року.

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син ОСОБА_8 (а.с.17).

З 15 серпня 2012 року ОСОБА_8 є студентом
Комунального вищого навчального
закладу I рівня акредитації
Полтавської обласної ради „Лохвицьке
медичне училище", стипендію не отримує.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6
зазначала, що після закінчення
загальноосвітньої школи, маючи
захоплення і певні здібності у сфері
медицини, з метою подальшого розвитку
їх спільний з відповідачем син вступив
до вищого навчального закладу.
Навчання проходить за контрактом і нею
було внесено оплату за 4 семестри в сумі
9000 грн., що в розумінні ст.185 СК України є
додатковими витратами на дитину, а тому
відповідач зобов'язаний оплатити
половину понесених нею витрат на
навчання сина.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач зобов'язаний
компенсувати позивачу 1/2 частину
понесених додаткових витрат,
пов'язаних з навчанням сина у
Комунальному вищому навчальному
закладі I рівня акредитації
Полтавської обласної ради „Лохвицьке
медичне училище", за надання освітньої
послуги в розмірі 4500 грн., так як він за
своїм матеріальним становищем може
нести додаткові витрати на навчання
сина, що є одним з видів розвитку
здібностей дитини.

Такий висновок суду грунтується на
матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України встановлено
обов'язок батьків брати участь у
додаткових витратах на дитину. Зокрема,
вбачається, що той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

З матеріалів справи вбачається, що син
сторін по справі проживає разом з
матір'ю і знаходиться на її утриманні,
що підтверджується довідкою виконкому
Красноколядинської сільської ради
Талалаївського району (а.с.6).

У вересні 2012 року між ОСОБА_6 та
Лохвицьким медичним училищем укладено
договір №11 про навчання ОСОБА_8 зі
спеціальності лікувальна справа на
основі базової загальної середньої
освіти (9 кл.) (а.с.13). Згідно умов
договору термін навчання з 01 вересня 2012
року по 30 червня 2016 року; загальна
вартість освітньої послуги становить
18000 грн. (за рік 4500 грн.).

Позивачем внесено плату за навчання в
сумі 9000 грн. (по 4500 грн. за навчальний
рік), що підтверджується довідками
Лохвицького медичного училища та
копіями квитанцій (а.с.11, 12, 23).

Відповідач працездатний, працює в ПАТ
„Чернігів-АВТО", отримує стабільну
заробітну плату, з якої відраховуються
аліменти (а.с.44).

Виходячи з принципу рівності прав та
обов'язків батьків відносно дітей та
враховуючи фактичний розмір понесених
позивачем витрат, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
стягнення з відповідача 1/2 частини
понесених додаткових витрат,
пов'язаних з навчанням сина.

Доводи апелянта, що оплата навчання
сина у розумінні ст.185 СК України не є
додатковими витратами на дитину, що
викликані особливими обставинами, а
також на його незадовільний
матеріальний стан, не можуть бути
прийняті судом до уваги з таких
підстав.

Частинами 2 і 3 ст.150 СК України
встановлено обов'язок батьків
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, забезпечити здобуття дитиною
повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя.

Положення статті 185 СК України щодо
участі батьків у додаткових витратах
на дитину стосуються особливих
обставин, приблизний перелік яких
надається даною статтею. До таких
особливих обставин закон відносить
насамперед випадки, коли дитина, яка
знаходиться на утриманні батьків,
потребує додаткових витрат на неї у
зв'язку із розвитком певних її
здібностей. Особливі обставини можуть
бути зумовлені як негативними
(хвороба), так і позитивними фактами
(схильність дитини до музики, що
потребує купівлі музичного
інструменту, або до певного виду
спорту, що вимагає додаткових
матеріальних витрат, або дитина
потребує оздоровлення та відпочинку
біля моря чи на гірському курорті). Такі
особливі обставини будуть
індивідуальними у кожному конкретному
випадку.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку, що витрати на оплату навчання
ОСОБА_8 у Лохвицькому медичному училищі
є додатковими витратами, що викликані
особливими обставинами, оскільки таке
навчання сприяє здобуттю дитиною
належної освіти та його підготовці до
самостійного життя.

При цьому апеляційний суд враховує, що
ОСОБА_8 вступив до зазначеного
навчального закладу на основі базової
загальної середньої освіти (9 класів),
тобто він, не отримавши повної
загальної середньої освіти, для
розвитку своїх здібностей вступив до
вищого навчального закладу. Крім того,
стягнення таких витрат на навчання є
одноразовим, оскільки в червні 2014 року
ОСОБА_8 виповниться 18 років і з цього
часу припиниться обов'язок батька
брати участь у додаткових витратах на
дитину.

Оскільки весь тягар по утриманню та
вихованню неповнолітнього сина (за
виключенням аліментів) несла мати
дитини, а додаткові витрати стягуються
за минулий період, то незадовільний
стан здоров'я відповідача, незначний
заробіток, наявність іншої дитини не
можуть бути підставою для повного його
звільнення від обов'язку несення
додаткових витрат, оскільки в такому
випадку буде порушено одну із засад
цивільного судочинства, визначену ст.3
ЦК України, як справедливість.

За викладених обставин, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для її задоволення і скасування
рішення суду, яке ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки при зверненні до суду з
апеляційною скаргою апелянтом
недоплачено судовий збір в сумі 6 грн. 80
коп., його належить достягнути даним
судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м.Чернігова від 10 лютого 2014 року
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7 недоплачений при
поданні апеляційної скарги судовий
збір в сумі 6 грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: