Справа № 569/1853/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання
Герасимчук М.М.

за участі прокурора Грисюка
Ю.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи
Корнієнка О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, третя
особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувшись до суду, просить
позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав щодо їх сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач, який доводиться їй
колишнім чоловіком, після розірвання
між ними в березні 2012 року шлюбу і до
цього часу ухиляється від виконання
своїх обов'язків щодо виховання їхньої
дитини, зокрема, свідомо ухиляється від
сплати стягнутих з нього за рішенням
суду на її (позивача) користь аліментів
на сина, що спричинило накопичення
заборгованості зі сплати аліментів, і
тим самим ОСОБА_2 не забезпечує
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на фізичний розвиток сина як
складову виховання. Крім того,
стверджує, що відповідач не цікавиться
вихованням своєї дитини, із сином майже
не спілкується, не виявляє інтересу до
його внутрішнього світу, не проявляє до
нього батьківської уваги, не
турбується про фізичний і духовний
розвиток дитини, а з моменту розлучення
жодного разу не відвідував школу, де
навчається ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала та з мотивів,
наведених у позовній заяві, просить
позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, в обґрунтування своїх
заперечень пояснивши, що не ухиляється
від виконання обов'язків щодо
утримання, виховання та розвитку
дитини - сина ОСОБА_4, 2001 року
народження, оскільки після розірвання
з позивачкою шлюбу створив нову сім'ю,
після чого переїхав на постійне місце
проживання у м.Львів, де згодом
працевлаштувався та проживає по
сьогоднішній день. Заборгованість зі
сплати аліментів допустив у зв'язку з
тим, що деякий час був без роботи. Із
сином не має змоги спілкуватися
систематично, так як проживає в іншому
місті, проте за наявності можливостей
спілкується по телефону, а бачаться
тоді, коли він (відповідач) приїздить в
м.Рівне, причому на сьогодні відносини
із сином у них налагоджуються.

Прокурор просить у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити, за безпідставністю
позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування
в судовому засіданні підтримав поданий
суду третьою особою письмовий висновок
від 10.06.2014 р. №08-1493 щодо розв'язання
спору, а саме - про недоцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його малолітнього сина.

З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

На підставі поданих учасниками
цивільного процесу та досліджених в
судовому засіданні письмових доказів
(документів) судом встановлено, що з 14
липня 2000 року по 13 березня 2012 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_2
народився син - ОСОБА_4. Шлюб між
позивачкою та відповідачем було
розірвано за позовом ОСОБА_1 на
підставі рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
02 березня 2012 року, ухваленого в
цивільній справі №2-7770/11 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів. Цим же рішенням
суду місцем проживання малолітньої
дитини було визначено місце проживання
матері, тобто позивача по справі.

Також стягнуто з відповідача на
користь позивачки на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі
? частки від усіх видів заробітку
(доходу) їх платника, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 30 грудня 2011 року і до
досягнення дитиною повноліття. На
виконання ухваленого рішення в частині
стягнення аліментів, 29 березня 2012 року
стягувачу ОСОБА_1 судом було видано
виконавчий лист, який вона пред'явила
до примусового виконання у відділ
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції (а.с.6 - 8).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості зі сплати аліментів,
обчисленого станом на 31.08.2014 р.
державним виконавцем Левчук Ю.С.
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції, за період з 30.12.2011 р. по 31.08.2014 р.
підлягали до сплати аліменти в сумі 24971
грн. 14 коп., всього за вказаний період
боржником сплачено 5796 грн. 59 коп.,
відповідно, заборгованість становить
19174 грн. 55 коп. (а.с.53). Та обставина, що на
виконання виданого судом виконавчого
документа аліменти відповідачем
сплачувалися у різний час та різними
сумами, підтверджується наданими
ОСОБА_2 копіями квитанцій ПАТ КБ
"ПриватБанк" та випискою від 27.10.2014 р.
№1266306 про рух коштів на платіжній
картці ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 р. по
27.10.2014 р., наданою вказаним банком (а.с.50 -
52). З наданих відповідачем копії його
трудової книжки та довідки з
останнього місця роботи вбачається, що
у період з 12.07.2012 р. по 02.06.2014 р. ОСОБА_2
офіційно не працював (а.с.43 - 49).

Разом з тим, як на правову підставу
свого позову ОСОБА_1 посилається на
пункт 2 частини першої статті 164 СК
України, яким передбачено, що мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Виходячи з наведених норм сімейного
законодавства, встановлених судом
обставин і визначених відповідно до
них правовідносин, суд приходить до
висновку, що вищезазначені фактори, як
кожен окремо, так і в сукупності, не
знайшли свого підтвердження, оскільки
в судовому засіданні не було
встановлено факту винної поведінки
батька дитини та свідомого нехтування
ОСОБА_2 своїми обов'язками,
передбаченими статтями 150, 180 СК
України. Наявність у відповідача перед
позивачкою заборгованості зі сплати
аліментів ще не може свідчити про той
факт, що ОСОБА_2 дійсно самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо виховання сина.

Наведені у психолого-педагогічній
характеристиці на ОСОБА_4, учня 7-Б класу
Рівненської класичної гімназії
"Престиж" Рівненської міської ради,
дані про те, що його батько - ОСОБА_2 не
бере участі у вихованні та утриманні
малолітнього сина, суд оцінює критично,
оскільки така інформація була надана
психолого-педагогічній комісії лише зі
слів матері.

З висновку від 10.06.2014 р. №08-1493 органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Рівненської міської ради
вбачається, що третя особа вважає за
недоцільне позбавляти ОСОБА_2
батьківських прав стосовно
малолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Головуючий: