22-ц/795/517/2014 Головуючий у I інстанції:
Логвіна Т. В.Категорія: цивільна
Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

11 березня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

Головуючого судді: Кузюри Л.В.

Суддів: Харечко Л.К., Вінгаль В.М.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 січня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати рішення суду , посилаючись на
те, що судом було порушено норми
процесуального та матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення у справі. Позивач стверджував,
що суд першої інстанції допустив
неповноту судового розгляду, оскільки
залишив без задоволення його
клопотання про призначення судової
почеркознавчої експертизи для
з"ясування питання чи належав підпис у
заповіті, складеному 11 квітня 2007 року
ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3 спадкодавцю, чи
іншій, невстановленій особі , та про
витребування з нотаріальної контори
заповіту , складеного ОСОБА_4 12 лютого
2004 року на ім'я ОСОБА_5

Вислухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
справи, та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи судом першої
інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_4 ( а.с.11), який 11 квітня
2007 року заповів усе своє майно, яке
належало йому на день смерті дружині
ОСОБА_3 ( а.с.12).

Стверджуючи, що підпис від імені
ОСОБА_4 в заповіті від 11.04.2007 року
вчинено не тією особою, що склала
заповіт, а іншою невстановленою особою,
позивач просив визнати заповіт
недійсним, обґрунтовуючи своє право
вимоги тим, що 12 лютого 2004 року ОСОБА_4
було складено заповіт на ім'я його
матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, та за життя не встигла вчинити дій
щодо прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, а тому саме до позивача
перейшли

усі права і обов"язки, що належали його
матері на день смерті , в тому числі і
права щодо майна померлого ОСОБА_4

З матеріалів справи судом встановлено,
що 10 червня 1994 року було укладено шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якій після
укладення шлюбу було присвоєне
прізвище ОСОБА_5.. ( а.с. 8). 12 лютого 2004
року ОСОБА_4 було складено заповіт на
ім'я дружини.

В подальшому, 1 грудня 2006 року шлюб між
подружжям ОСОБА_4 було розірвано, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу ( а.с.9), та 2 лютого 2007
року ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб з
ОСОБА_3, у шлюбі ОСОБА_3 ( а.с.102), а 11
квітня 2007 року - складено оспорюємий у
даній справі заповіт на ім'я ОСОБА_3
(а.с.49).

Положеннями ч.3 ст.1254 ЦК України
визначено, що кожний новий заповіт
скасовує попередній і не відновлює
заповіту, який заповідач склав перед
ним , відтак, враховуючи наведений
припис закону, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що зі складенням ОСОБА_4 нового
заповіту на ім'я ОСОБА_3, фактично було
скасовано попередній заповіт,
складений на ім'я матері позивача.

Окрім наведеного, з матеріалів справи
встановлено, що за життя ОСОБА_5 разом
із спадкодавцем не проживала , права на
спадкування майна ОСОБА_4 як за законом
так і за заповітом не мала, єдиним
спадкоємцем померлого є його дружина
ОСОБА_3, за заявою якої 06.05.2011 року було
заведено спадкову справу, оскільки
інші особи, за повідомленням нотаріуса,
протягом шести місяців до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини за законом або
заповітом, в порядку, передбаченому
ст.1269 ЦК України, не звертались ( а.с.53).

Виходячи з наведених обставин ,
приписів ст. 15 ЦК України відносно того,
що особа має право на захист свого
цивільного права лише у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
місцевий суд під час розгляду справи
дійшов вірного висновку про те, що
відповідно до норм законодавства
позивач не має права на спадщину після
смерті ОСОБА_4, складання ним заповіту
на ім'я ОСОБА_3 в жодному разі не
порушило цивільних прав ОСОБА_1, а
відповідно підстави для задоволення
позову відсутні.

Посилання ОСОБА_1 на неправомірну
відмову суду в призначенні у справі
судової почеркознавчої експертизи та
витребуванні відомостей щодо заповіту
ОСОБА_4, складеного на ім'я його матері у
2004 році, не можуть бути взятими до
уваги, оскільки позивачем у даній
справі не доведено порушення
відповідачем належних йому майнових
прав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 січня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :