АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Страховий
капітал» на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 вересня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Страховий
капітал» про стягнення суми коштів та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року
позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Страховий капітал» (далі -
ПрАТ «СК «Страховий капітал») про
стягнення суми коштів та відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Страховий
капітал» на користь ОСОБА_1 інфляційну
складову в розмірі 1855,00 грн. та три
проценти річних в розмірі 218,63 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Страховий
капітал» на користь ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 500,00 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК
«Страховий капітал» просить вказане
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі. Посилається на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що положення ст. 625 ЦК України
не застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням. В свою чергу, ч. 36.5. ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
за кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України. При цьому,
під час розгляду справи було
встановлено, ПрАТ «СК «Страховий
капітал» здійснило виплату позивачу
страхового відшкодування в межах
ліміту відповідальності, відшкодувало
витрати по оплаті експертної оцінки,
послуги евакуатора та пеню за весь
термін прострочення у виплаті
страхового відшкодування. Таким чином,
суд мав відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судове засідання представник ПрАТ
«СК «Страховий капітал» не з'явився,
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у відсутність апелянта.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на
його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2013 року в
м.Львові, за участю транспортного
засобу «Мітсубіші Лансер» д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2 та транспортного
засобу «Ніссан Ікс-Треіл», д.н.з. НОМЕР_2
під керування ОСОБА_1, з вини ОСОБА_2
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПрАТ «СК «Страховий
капітал» на умовах договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

03 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
ПрАТ «СК «Страховий капітал» із заявою
про виплату страхового відшкодування.
На підставі вказаної заяви ПрАТ «СК
«Страховий капітал» було прийнято
рішення про виплату позивачу
страхового відшкодування в сумі 50 000,00
грн., а також відшкодування вартості
послуг евакуатора в сумі 300,00 грн. (а. с.
9).

В рахунок відшкодування збитків,
завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 17
березня 2014 року ПрАТ «СК «Страховий
капітал» позивачу було виплачено 1000,00
грн. страхового відшкодування, 21
березня 2014 року - 1000,00 грн. страхового
відшкодування, 08 квітня 2014 року - 1000,00
грн., 14 квітня 2014 року - 2000,00 грн.
страхового відшкодування, 11 червня 2014
року - 5000,00 грн. страхового
відшкодування, 16 червня 2014 року - 5000,00
грн. страхового відшкодування.

24 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПрАТ «СК «Страховий
капітал», просив стягнути з
відповідача на свою користь суму
недоплаченого страхового
відшкодування 41300,00 грн., пеню 1010,44 грн.,
інфляційну складову 3198,44 грн., три
проценти річних 159,54 грн., моральну
шкоду 2065,00 грн., витрат по оплаті
незалежної оцінки вартості
матеріального збитку, 200,00 грн. витрат
по оплаті послуг нотаріуса за
посвідчення довіреності 500,00 грн. та
витрати на правовому допомогу 1000,00 грн.

23 липня 2014 року ПрАТ «СК «Страховий
капітал» виплатило позивачу решту
страхового відшкодування в розмірі 35
000,00 грн., відшкодувало витрати по
оплаті експертної оцінки та послуг
евакуатора в розмірі 800,00 грн. та пеню за
весь термін прострочення у виплаті
страхового відшкодування в розмірі 1
649,32 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року було
прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних
вимог до ПрАТ «СК «Страховий капітал»
про стягнення суми страхового
відшкодування, пені, витрат на
проведення оцінки матеріального
збитку та витрат на евакуацію,
провадження в цій частині закрито.

Виходячи з положень ст. 625 ЦК України
суд першої інстанції стягнув з ПрАТ «СК
«Страховий капітал» на користь
позивача інфляційну складову в розмірі
1855,00 грн. та три проценти річних в
розмірі 218,63 грн. за період з 08 травня 2014
року по 22 липня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки (ст. 29 Закону №1961-IV).

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону №1961-IV
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Згідно з п. 36.2. вказаної статті
страховик (МТСБУ) зобов'язаний прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону №1961-IV,
передбачено, що за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено
обов'язок боржника, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 524, 533-535, 625
ЦК України грошовим слід вважати
будь-яке зобов'язання, що складається, у
тому числі, з правовідношення, в якому
праву кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Відтак, зобов'язання страховика
виплатити передбачене ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування є
грошовим, а тому, у разі прострочення
виконання такого зобов'язання,
страховик зобов'язаний на вимогу особи,
яка має право на отримання страхового
відшкодування, сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625
ЦК України.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 06 червня 2012 року №6-49цс12,
зобов'язання страховика про виплату
страхувальнику страхових виплат у разі
настання страхового випадку є грошовим
зобов'язанням, у разі невиконання якого
одночасно можуть застосовуватись
наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст.
625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550
ЦК України, оскільки три проценти
річних, інфляційна складова та
неустойка є різними правовими
інститутами.

В разі порушення страховиком своїх
зобов'язань за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, чинне
законодавство не виключає можливості
одночасного стягнення з боржника пені
(ч. 3 ст. 549 ЦК України, п. 36.5. ст. 36 Закону
№1961-IV), інфляційної складової та трьох
процентів річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом (ч.
2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
стягнення з ПрАТ «СК «Страховий
капітал» на користь позивача
інфляційної складової в розмірі 1855,00
грн. та трьох процентів річних в
розмірі 218,63 грн. за період з 08 травня 2014
року по 22 липня 2014 року на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Посилання апелянта на порушення судом
положень норм матеріального права є
безпідставними.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Страховий капітал»
відхилити, а рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді