Справа № 265/1849/14-ц
Провадження № 2/265/1233/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 червня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А.М.,

при секретарі Кир'яновій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до договору № MR1ERX10000107, укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_1 від 26.08.2006 року, останньому було надано кредит у сумі 2041,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 13.03.2014 року утворилася заборгованість у загальній сумі 42241,96 гривень. Просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені при зверненні до суду витрати.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Пархоменко М.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_1, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, а тому суд, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості.

Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1057-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, та процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку ви користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В сенсі ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Разом зі тим, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 2006 року між кредитодавцем Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого на сьогодення є ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку, та позичальником ОСОБА_1, з іншого, шляхом приєднання позичальника було укладено типовий договір споживчого кредиту «Товари у розстрочку» на умовах, що визначенні кредитодавцем, відповідно до якого позичальникові було надано споживчий кредит у сумі 2041,60 гривень із встановленою базовою відсотковою ставкою - 2 % на місяць від суми заборгованості, кінцевим терміном погашення кредиту до 26 серпня 2007 року включно.

При цьому, позичальника ОСОБА_1 було ознайомлено із умовами надання споживчого кредиту, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту, що засвідчено його особистими підписами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 212 ЦК України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», встановлено, що комерційні банки самостійно встановлюють процентні ставки та комісійну винагороду по своїх операціях.

Так, відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту (надалі - Умови) позичальник ОСОБА_1 зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 цих Умов. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 4.1 Умов визначено, що за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у тарифах та заяві.

Пунктом 4.2 Умов визначено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, .3.2.3 Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену у заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Крім того, пунктом 5.1 Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Пунктом 5.3 Умов також визначено обов'язок позичальника сплачувати на користь банку штраф у сумі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитом.

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13 березня 2014 року сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 за договором кредиту становить 42241,96 гривень, яка складається з суми заборгованості за відсотками у розмірі 10140,18 гривень, суми заборгованості по комісії у розмірі 330,72 гривень, пені у сумі 29283,35 гривень, а також штрафу у загальній сумі 2487,71 гривень.

Разом із тим, з зазначеного розрахунку вбачається, що суму відсотків за користування кредитом позичальникові ОСОБА_1 обраховано виходячи з двох ставок, а саме поточної ставки у розмірі 24 % річних, що відповідає умовам заяви позичальника, та ставки за простроченою заборгованістю у розмірі 132,10 % річних, що суперечить змісту п. 4.2 Умов надання споживчого кредиту.

Крім того, відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Пунктом 4.3 Умов сторони погодили, що кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку, далі пені, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків по кредиту, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася, направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту.

Отже, у розумінні положень ст. 534 ЦК України та п. 4.3 Умов надання споживчого кредиту заборгованість позичальника перед банком у вигляді не сплачених винагород, комісій, відсотків, пені тощо, може існувати лише у випадку наявності заборгованості за кредитом.

Проте, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованість позичальника ОСОБА_1 за тілом кредиту, у тому числі й прострочена, відсутня, а тому взагалі залишається не зрозумілим з яких саме сум позивач виходи при обрахування пред'явленого до стягнення боргу.

Разом із тим, представник позивача, не прибувши у судове засідання, обмежившись заявою про розгляд справи у його відсутність, не побажав реалізувати свій процесуальний обов'язок щодо доведеності обставин нарахування заборгованості та доказування правомірності її нарахування.

За таких конкретних обставин суд приходить до висновку про безпідставність пред'явленого ПАТ КБ «ПриватБанк» позову, а тому відмовляє у його задоволенні.

На підставі ст. ст. 534, 628, 629, 651, 1049, 1050, 1054, 1055, 1057-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 89, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ________________________