АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Братасюк В.М. Провадження №
22-ц/789/226/14 Доповідач - Загорський
У Х В А Л А

06 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Бершадської Г. В., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участю представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 26 грудня 2013
року про відмову у задоволенні заяви
ОСОБА_1 про скасування заходів
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

20.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з заявою про скасування заходів
забезпечення позову. Вимоги аргументує
тим, що ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 16.12.2013 року в
порядку забезпечення позову
заборонено Першому відділу ДВС
Тернопільського МУЮ перераховувати -
72207,62 грн. ОСОБА_1, від реалізації гаража
ОСОБА_6

Вказав, що ухвалою
Тернопільського міськрайонного суду
від 27.11.2013 року вже накладено арешт на
належну йому станцію технічного
обслуговування і її вартість перевищує
розмір вимог позивачів. Зазначив, що
накладення арешту на нерухоме майно в
сукупності з забороною Першому
відділу ДВС Тернопільського МУЮ
перераховувати йому отримані від
продажу гаража кошти є неспівмірними
із заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 26.12.2013 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову встановлених ухвалою від 16.12.2013
року відмовлено.

В апеляційні скарзі апелянт
просить скасувати ухвалу суду і
задоволити заяву, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. Зазначає, що
вартість СТО - 1250000 грн., що майже в два
рази перевищує ціну позову і висновок
про вартість майна виконаний
відповідно до вимог чинного
законодавства, а подана позивачем
довідка про значно меншу вартість СТО
не може спростувати вказану вартість в
1250000 грн., оскільки ТОВ "Яворина" не є
суб'єктом оціночної діяльності. Вказав,
що судом в ухвалі допущена помилка при
зазначенні особи від якої надійшли
кошти за реалізацію гаража.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав і
вказав, що продавати СТО на яку
накладено арешт вони не хочуть, що
оспорюється тільки ухвала від 26.12.2013
року.

Представник позивачів апеляційну
скаргу заперечив і вказав, що
заборгованість відповідача - 742791 грн
підтверджена рішенням суду від 12.02.2014
року винесеним у цій же справі, що і
ухвала про забезпечення позову.
Зазначив, що вартості арештованого
майна може бути не достатньо для
погашення заборгованості, а тому
підстав для скасування ухвал про
забезпечення позову немає.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Суд першої інстанції
постановляючи ухвалу про відмову в
скасуванні заходів забезпечення
позову виходив з того, що судом не
порушено співмірності вжитих заходів
забезпечення позову і заявлених
позивачами вимог, оскільки стороною не
доведено, що вартість майна - 1250000 грн..

З таким висновком суду слід
погодитися.

Судом встановлено, що між
сторонами існує спір про стягнення
заборгованості за договорами позики -
618169 грн., що сторонами не заперечується.

Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 27.11.2013 року в
порядку забезпечення позову накладено
арешт на станцію технічного
обслуговування по АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1 в межах суми позовних вимог 618169
грн. (а.с 15).

При розгляду справи позивачі
збільшили позовні вимоги і просять
стягнути з відповідача 676210,28 грн (а.с. 16)
і 16.12.2013 року представник позивачів
подав заяву про забезпечення позову
вказавши, що 28.11.2012 року на прилюдних
торгах реалізовано належний ОСОБА_1
гараж за 76000 грн., який перебував в
іпотеці (а.с. 22).

Ухвалою від 16.12.2013 року заяву про
забезпечення позову задоволено
частково (а.с. 28). В порядку забезпечення
позову заборонено Першому відділу ДВС
Тернопільського МУЮ перераховувати -
72207,62 грн. ОСОБА_1, що надійшли від
реалізації гаража ОСОБА_6

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 12.02.2014 року
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено і
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 -
585598 грн. та на користь ОСОБА_4 - 157193 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо не вжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду - ч.3 ст. 151 ЦПК України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

П. 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» вказано - заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Заходи забезпечення позову
застосовуються до виконання рішення
суду і тільки при наявності певних
обставин, які свідчать про те, що
підстави для забезпечення позову
відпали, суд у виняткових випадках може
скасувати заходи забезпечення позову.

Враховуючи вищевказане, що:

- позов забезпечено в межах суми
боргу;

- позивачами збільшувалися
позовні вимоги;

- рішенням суду від 12.02.2014 року з
апелянта стягнуто заборгованість;

- що рішення суду не виконано і не
виконується;

- мотивування заяви не містить
доказів того, що підстави для
забезпечення позову відпали;

- продавати приміщення СТО власник
не планує, як вказано представником в
засіданні при розгляді апеляційної
скарги, а отже і не несе ніякого
негативного наслідку від забезпечення
позову оскаржуваною ухвалою.

Колегія суддів приходить до
переконання про підставну відмову суду
першої інстанції у скасуванні заходів
забезпечення позову встановлених
ухвалою Тернопільского міськрайонного
суду від 16.12.2013 року.

Колегією суддів критично
оцінюються доводи апеляційної скарги
про неспівмірність вжитих судом
заходів забезпечення позову заявленим
позивачами вимогам, оскільки апелянтом
не представлено неспростовних доказів
в підтвердження своїх доводів про
вартість майна.

Належним і допустимим доказом про
вартість майна може бути тільки
висновок експерта і згідно ст. 66 ЦПК
України висновок експерта - докладний
опис проведених експертом досліджень,
зроблені у результаті них висновки та
обґрунтовані відповіді на питання.

Всі інші докази по справі суд
оцінює відповідно до ст. 212 ЦПК України -
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Враховуючи вищенаведене, норми
ЦПК України, суд першої інстанції надав
вірну правову оцінку представленому
відповідачем висновку про вартість
майна, що висновок містить тільки
резолютивну частину, але не містить
опису проведених суб'єктом оціночної
діяльності досліджень, не вказано про
метод визначення ринкової вартості,
технічні характеристики оцінюваного
майна. Висновок не містить посилання на
регіон у якому визначалася вартість
майна, оскільки така вартість може
коливатися в залежності від місця
розташування майна (а.с. 31).

Критично оцінюються і доводи
апелянта, щодо оцінки вартості
вказаного ТОВ "Яворина" з мотивів, що
товариство не є суб'єктом оціночної
діяльності.

Згідно ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Судом першої інстанції надана
вірна правова оцінка вищенаведеній
довідці і апелянтом не наведено
беззаперечних доказів які свідчать про
протилежне.

Доводи апеляційної скарги, що
ухвала суду містить описку та те, що
інформація щодо покупця гаражу ОСОБА_6
є конфіденційною, колегією суддів
оцінюються критично, оскільки
наявність описки в ухвалі не є
підставою для її скасування, суд або
сторони по справі можуть її виправити в
порядку ст.219 ЦПК України. Інформація
щодо ОСОБА_6 міститься в поданих
сторонами доказах по справі і ОСОБА_6 не
ставив питань щодо захисту своїх прав
та інтересів, хоча міг, якщо б вважав їх
порушеними.

Апелянтом не наведено яким чином
вказаними вище обставинами порушено
його права.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Ухвала суду постановлена у
відповідності до чинних норм
матеріального і процесуального права і
підстав для її скасування немає. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський