Єдиний унікальний номер 249/6043/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2882/2014
Головуючий в 1 інстанції Пархоменко І.О.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК шахта
«Комсомолець Донбасу» про
відшкодування моральної шкоди, в якій
подано апеляційну скаргу публічним
акціонерним товариством «ДТЕК шахта
«Комсомолець Донбасу» на рішення
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 10 лютого 2014 року,
-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
до публічного акціонерного товариства
«ДТЕК шахта «Комсомолець Донбасу»
/надалі Товариство/ з вимогами про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10000,00 грн., отриманої за час
роботи на підприємстві вугільної
промисловості на підземних роботах, у
зв'язку з професійним захворюванням.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 10 лютого 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково
та стягнуто на користь останнього з
Товариства моральну шкоду у розмірі
7000,00 грн.

Представник Товариства в апеляційній
скарзі просив рішення скасувати та
ухвалити нове яким в позові відмовити,
через порушення норм матеріального
права, зокрема апелянт зазначав, що
відсутні правові підстави для
відшкодування моральної шкоди саме з
Товариства, також відсутні докази щодо
протиправності дій відповідача та
причинного зв'язку із настанням
професійного захворювання та
спричиненням моральної шкоди. Окрім
того, судом прийнята до уваги довідка
МСЕК якою позивачу визначено втрату
працездатності, хоча сама по собі ця
довідка не підтверджує факту
спричинення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, за відсутності
позивача, повідомленого про час та
місце судового розгляду належним
чином, також за відсутності
представника відповідача від якого
надійшла заява про розгляд справи без
нього, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити за наступних
підстав.

В рішенні, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 за час роботи на Товаристві
отримав професійне захворювання та
право позивача на страхову виплату
виникло з часу встановлення йому
вперше МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності 25%, а саме з 14 січня 2010
року та діючим на час виникнення
правовідносин законодавством був
передбачений обов'язок саме Товариства
сплатити моральну шкоду потерпілому.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи та визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Задовольняючи позов, суд керувався
статтею 237-1 Кодексу законів про працю
України та виходив із того, що особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, і таке відшкодування проводиться
у разі, якщо порушення законних прав
особи призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від неї додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. N 4 "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" роз'яснено, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Порушення прав позивача в судовому
засіданні підтверджено письмовими
доказами, зокрема актом розслідування
причин хронічного професійного
захворювання /а.с. 13-14/ із змісту якого
вбачається, що саме Товариством
порушені права позивача на безпечні
умови праці, при цьому апеляційний суд
виходить з того, що на час
працевлаштування позивача на роботу в
Товаристві, ОСОБА_1 проходив медичне
обстеження та за станом здоров'я не мав
протипоказань щодо працевлаштування
на роботу в підземних умовах, та
відсутні докази щодо наявності у
позивача професійного захворювання на
час його працевлаштування в
Товаристві.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Тобто, виходячи із змісту наведених
норм, суд дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відшкодування моральної
шкоди позивачу саме Товариством, та
врахував при цьому, що позивачу стійка
втрата працездатності 25% встановлена
МСЕК з 14 січня 2010 року, у зв'язку з -
хронічним захворюванням легенів
пилової етіології другої стадії.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги щодо неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки такі
доводи не ґрунтуються на чинному
законодавстві України.

Також вирішуючи спір, судом першої
інстанції повно встановлені обставини,
які враховуються для визначення
розміру моральної шкоди та суд дав
оцінку наданим сторонами доказам. Так,
при задоволенні позовних вимог суд
прийняв до уваги, що згідно положень
наведених норм, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди незалежно
від відшкодування майнової шкоди є
одним із способів захисту особистих
немайнових прав працівника та моральна
шкода підлягає відшкодуванню за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Та розмір грошового відшкодування
моральної шкоди судом визначено з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань, а також з
урахуванням інших обставин
встановлених при розгляді справи, які
мають істотне значення.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про те, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
відшкодування визначений судом на
підставі наявних у справі доказів та
відповідає принципам розумності та
справедливості. У той же час, суд
застосував належну норму статтю 237-1
КЗпП України, та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК шахта
«Комсомолець Донбасу» відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 10 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: