СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 30 жовтня 2014р. по цивільній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України до ОСОБА_1

про відшкодування переплати пенсії,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 1296грн. 04коп.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідач
перебуває на пенсійному обліку та
отримує пенсію в управлінні Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва. Після проведеної інвентаризації
позивачем було виявлено переплату
пенсії відповідачу за період з 1
листопада 2010р. по 30 квітня 2012р. у зв'язку
з програмною помилкою.

Рішенням суду від 30 жовтня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Апелянт посилається на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, та судом порушено
норми матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.26-27), у судове
засідання не з'явилися, причини неявки
не повідомили, тому колегія суддів
відповідно до ст. 305 ЦПК України провела
судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що вона задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є
пенсіонером і перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Оболонському районі м. Києва.

Позивач стверджував, що відповідачу
виплачена пенсія у більшому розмірі,
ніж приз-

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/14442/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Великохацька В.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.начена.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх безпідставності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

- 2 -

Частина 2 даної норми передбачає,
що положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не
підлягає поверненню безпідставно
набуті:

1) заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено
законом.

Безпідставно набуті особою
кошти, що належать до виплат
встановлених абзацом 2 частини першої
статті 1215 ЦК України, за відсутності
рахункової помилки з боку особи, яка
добровільно провела їх виплату, та
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню (правова позиція
Верховного Суду України у справі
6-151цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Отже, позивач повинен був
довести, що відповідачу пенсія у
більшому розмірі була виплачена у
зв'язку із рахунковою помилкою.

Проте, таких доказів позивачем
суду надано не було. Також позивачем не
було надано доказів у підтвердження
розміру пенсії, яка призначена
відповідачу, а також, що відповідачу
була виплачена пенсія у більшому
розмірі.

Надані позивачем розпорядження
про нездійснення утримання у
відповідача переплату пенсії та
відповідний протокол засідання
комісії від 4 червня 2013р. не є доказами,
які підтверджують переплату пенсії та
причини її виникнення.

Крім того, звертаючись до суду з
даним позовом, позивач зазначав, що
переплата пенсії відповідачу виникла у
зв'язку із програмною помилкою, що не
може вважатися рахунковою помилкою.

Оскільки судом не встановлено факту
недобросовісного набуття відповідачем
отриманих коштів у розмірі 1296грн. 04коп,
які є пенсійною виплатою, призначеною
їй Управлінням ПФУ, як не встановлено й
наявності рахункової помилки, то
відповідно до статті 1215 ЦК України
поверненню зазначена сума не підлягає.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, оцінені
надані докази, правильно застосовані
норми матеріального права, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва відхилити,
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 30 жовтня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: