Справа № 442/2221/13
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/5796/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю директора ТзОВ «Чагарі»
Кушніра І.Б., та представника ТзОВ
«Чагарі» Шемеляк Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою особи, яка не брала
участі у справі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Чагарі»
на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 01 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_5, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_9, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41
ОСОБА_11»янівної до Дрогобицької
міської ради, за участю третьої особи -
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області про
визнання права власності на самочинне
будівництво,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року позивачі
звернулись з позовом про визнання за
ними права власності на самовільно
побудовані нежитлові приміщення, що
знаходяться по вул. П.Орлика, 20 «а» в м.
Дрогобич, Львівської області, що
становить собою комплекс
одноповерхових цегляних будівель.

В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що ними самочинно за
власні кошти на земельній ділянці, яка
належить Дрогобицькій міській раді
збудовані нежитлові приміщення, які у
відповідності до висновків
експертного будівельно-технічного
дослідження (для кожного окремо)
знаходяться у доброму технічному
стані, використовуються за
призначенням і відповідають діючим
будівельним нормам та правилам.
Стверджували, що оскільки оформлення
права власності необхідне їм для
здійснення законного володіння,
користування та розпорядження майном,
яке їм належить, а також у зв»язку з
відмовою Дрогобицької міської ради про
визнання за ними права власності на
спірні нежитлові приміщення просили
позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 1 квітня 2013 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,90 кв.м.
позначене на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 31), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,30 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 22), що розташоване по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
самочинно побудоване не житлове
приміщення загальною площею 8,20 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 24), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,30 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 36) , що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 17,40 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 33-34), що розташоване по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_9 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 15,30 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 37-38, що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_10 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,40 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 29, що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_11 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,20 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1 (ряд 1, місце
35)», що розташоване по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_12 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,30 кв.м.
позначену на плані літ. «Б-1» (ряд 1,
місце 18), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_13 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 21,30 кв.м.
позначену на плані літ. «В-1» (ряд 7,
місце 13-14), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_14 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 17,30 кв.м.
позначену на плані літ. «В-1» (ряд 7,
місце 8-9), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_15 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,50 кв.м.
позначену на плані літ. «В-1» (ряд 7,
місце 7), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_16 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 16,60 кв.м.
позначену на плані літ. «В-1» (ряд 7,
місце 10-11), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_17 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 17,20 кв.м.
позначену на плані літ. «В-1» (ряд 7,
місце 4-5), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_18 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,00 кв.м.
позначену на плані літ. «Г-1» (ряд 2,
місце 41), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_19 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
нежитлове приміщення загальною площею
8,30 кв.м. позначену на плані літ. «Г-1»
(ряд 2, місце 42), що розташоване по
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_20 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
нежитлове приміщення загальною площею
7,80 кв.м. позначену на плані літ. «Д-1»
(ряд 6, місце 3), що розташоване по
АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_42 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,80 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 2), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_22 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 9,00 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 14), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_23 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 15,90 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 10-11), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_24 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,40 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 7), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_25 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,80 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 1), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_26 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,20 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1», (ряд 5,
місце 5) що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_27 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,80 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 6), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_28 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 16,50 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 12-13). що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 15,80 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 3-4). що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_29 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,10 кв.м.
позначену на плані літ. «Ж-1» (ряд 5,
місце 9), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_30 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 15,80 кв.м.
позначену на плані літ. «К-1» (ряд 3,
місце 6-7). що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_31 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 7,60 кв.м.
позначену на плані літ. «К-1» (ряд 3,
місце 9), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_32 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,30 кв.м.
позначену на плані літ. «К-1» (ряд 3,
місце 10), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_33 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 16.50 кв.м.
позначену на плані літ. «К-1» (ряд 3,
місце 1-2), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_34 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,70 кв.м.
позначену на плані літ. «Л-1» (ряд 2,
місце 34), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_35 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,50 кв.м.
позначену на плані літ. «Л-1» (ряд 2,
місце 31), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_36 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,20 кв.м.
позначену на плані літ. «Л-1» (ряд 2,
місце 33), що розташоване по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_9 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
риміщення загальною площею 17,30 кв.м.
позначену на плані літ. «М-1» (ряд 2,
місце 27-28), що розташоване ю АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_37 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,40 кв.м.
позначену на плані літ. «Н-1» (ряд 2,
місце 24), що розташоване по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_38 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,30 кв.м.
позначену на плані літ. «Н-1» (ряд 2,
місце 25), що розташоване по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_41 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,60 кв.м.
позначену на плані літ. «Н-1» (ряд 2,
місце 26), що розташоване па АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_39 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,50 кв.м.
позначену на плані літ. « 0-1» (ряд 2,
місце 21), що розташоване АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_40 право власності на
самочинно побудоване нежитлове
приміщення загальною площею 8,70 кв.м.
позначену на плані літ. «Ф-1» (ряд 2,
місце 1), що розташоване по АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила особа, яка не
брала участі у розгляді справи - ТзОВ
«Чагарі». В апеляційній скарзі
зазначає, що вказаним рішенням суду
порушені їхні законні права як
власника ринку «Чагарі» по АДРЕСА_1.
Задовольняючи позов, суд не перевірив
факт будівництва позивачами спірного
майна, останні не є забудовниками, ні
землекористувачами земельної ділянки
пл. 4626м.кв. по АДРЕСА_1. Зазначає, що
постановами Апеляційного
господарського суду Львівської
області від 12.06.2012 року та
Господарського суду Львівської
області від 02.11.2006 року підтверджено, що
саме ТзОВ «Чагарі» упродовж 2003-2005 років
на орендованій земельній ділянці за
відсутності дозвільних документів
самочинно побудувало спірні торгові
приміщення, які орендували позивачі і
за якими суд першої інстанції
безпідставно визнав право власності.
Звертає увагу на те, що визнання судом
права власності на самочинне
будівництво можливе в тому разі, якщо в
прийнятті такого об»єкта в
експлуатацію було незаконно
відмовлено та за умови дотримання
визначених законом вимог, необхідних
для прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об»єкта, а
висновки експертного
будівельно-технічного дослідження
підготовленого СПД - ФОП ОСОБА_43 про те,
що вказані об»єкти нерухомості
відповідають діючим будівельним
нормам і правилам, не є підставою для
задоволення позову. Крім того, апелянт
вважає, що спір мав би розглядатися
порядку господарського судочинства,
оскільки позивачі є суб»єктами
підприємницької діяльності. Просить
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 1 квітня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення директора ТзОВ Чагарі»
Кушніра І.Б. та представника ТзОВ
«Чагарі» Шемеляк Г.Т. на підтримання
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Задовольняючи позов про визнання права
власності на самочинне будівництво,
районний суд виходив з того, що
позивачами здійснено самочинне
будівництво без порушення будівельних
норм, власник земельної ділянки не
заперечує проти спірного будівництва
та що таке будівництво не суперечить
суспільним інтересам, не порушує прав
інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту право подання
позову про визнання права власності на
самочинне будівництво, позивач в силу
ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести
правову та фактичну підставу своїх
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно рішень Дрогобицької міської
ради №129 від 18.05.2001 року та №58 від 10.10.2002
року МПП «Романтик» надано в оренду
земельну ділянку під будівництво
торгового майданчику по торгівлі
товарами бувшими у вжитку по вул.
П.Орлика терміном на три роки (а.с.157,158
т.2).

З витягу з протоколу засідання
постійної комісії по регулюванню
земельних відносин, містобудування та
архітектури від 21 липня 2003 року
вбачається, що комісія рекомендувала
Раді переоформити земельну ділянку з
МПП «Романтик» на новоутворене ТзОВ
«Чагарі»(а.с.155 т.2).

Рішенням Виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради від 21.08.2003
року №179 зобов»язано ТзОВ «Чагарі»
організувати облаштування
торговельного майданчика по вул.
П.Орлика та ввести його в дію згідно
акту Державної технічної комісії про
прийняття закінченого будівництвом
об»єкта в експлуатацію. (а.с.152 т.2).

Ухвалою Дрогобицької міської ради від
06 жовтня 2003 року №238 надано дозвіл на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки ТзОВ «Чагарі» площею
0,2415 га на вул. П.Орлика для облаштування
торгового майданчику (а.с.161 т.2).

Ухвалою Дрогобицької міської ради від
27 грудня 2006 року №188 надано в
користування на умовах оренди ТзОВ
«Чагарі» земельну ділянку площею 4626
кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування ринку, терміном на три
роки (а.с.167 т.2).

Строк оренди неодноразово
продовжувався (а.с.169-172 т.2).

Рішенням Дрогобицької міської ради від
23 травня 2013 року №1035 відмовлено у
поновленні терміну дії( у укладенні на
новий строк) договору земельної
ділянки ТзОВ «Чагарі» площею 4626 кв. м.
на АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі
ринку, у зв»язку з відсутністю права
власності на будівлі (а.с.173 т.2).

На підставі даних рішень міської ради
між ТзОВ «Чагарі» та Дрогобицькому
міською радою укладались договори
оренди.

В свою чергу між позивачами та ТзОВ
«Чагарі» були укладені договори оренди
торгових приміщень (а.с.263-327 т.1).

Звертаючись з позовом до Дрогобицької
міської ради позивачі стверджували, що
не знаючи закону ними здійснено
будівництво нежитлових спірних
будівель за власні кошти без належно
затвердженого проекту і без надання
дозволу на початок проведення
будівельних робіт та інших належно
оформлених документів на земельній
ділянці, яка належить Дрогобицькій
міській раді, а тому вважають, що на
підставі ст.376 ЦК України мають право на
визнання за ними права власності на
спірні нежитлові будівлі.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За змістом частини першої статті 376 ЦК
України самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані на земельній
ділянці, що не була відведена особі, яка
здійснює будівництво; або відведена не
для цієї мети; або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту; або з істотним
порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

З вищенаведених рішень органу
місцевого самоврядування чітко
вбачається, що земельна ділянка
надавалась ТзОВ «Чагарі» для
будівництва та обслуговування ринку, а
відтак висновок суду про те, що
визнання права власності на нежитлові
приміщення за позивачами не буде
порушувати будь-чиїх інших інтересів
не відповідає обставинам справи.

Крім того, як вбачається з листа
Виконкому Дрогобицької міської ради
№3-29/10136 від 07.12.2012 року (а.с.9 т.1)
позивачам відмовлено у оформленні
права власності на спірні нежитлові
приміщення, а відтак твердження
позивачів та висновок суду, що власник
земельної ділянки не заперечує проти
визнання права власності є хибним та
таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З Постанови Вищого господарського суду
України від 16 серпня 2012 року, якою
залишено без змін Постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.06.2012року
вбачається, що Апеляційним
господарським судом в ході розгляду
справи за позовом ТзОВ «Чагарі» до
Дрогобицької міської ради та третіх
осіб, які в даній справі виступають
позивачами про визнання права
власності на самочинне будівництво,
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ТзОВ «Чагарі»
самочинно, за відсутності дозвільних
документів на орендованій земельній
ділянці, площею 4626 кв.м. у м. Дрогобич, на
АДРЕСА_1 було збудовано об»єкти ринку
під літ. А-1-7, площею 111,8 кв. м, Б-1-26,
площею 301,4 кв.м, В-1-10, площею 165 кв.м., Г-1-6,
площею 64,7 кв.м, Д-1-10, площею 81,8 кв.м, Ж-1-11,
площею 118,2 кв.м, 3-1-2, площею 85,9 кв.м, К-1-7,
площею 82,4 кв.м, Л-1-4, площею 36 кв.м, М-1-4,
площею 35,2 кв.м, Н-1-3, площею 37,2 кв.м, 0-1-2,
площею 34,6 кв.м, П-1-3, площею 35,8 кв.м, Р-1-4,
площею 34,6 кв.м, С-1-3, площею 37,1 кв.м, Т-1-2,
площею 38,8 кв.м, Ф-1-2, площею 18,2 кв.м, та
навіси під літерами Е1, Е2, ЕЗ, Е4, Е5
(а.с.277-280) та крім цього, в судовому
засіданні апеляційної інстанції було
оглянуто ряд документів, які
підтверджують будівництво ринку саме
ТзОВ «Чагарі».

Враховуючи наведене та оглянувши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позивачі у відповідності до
ст.60 ЦПК України не довели, що саме вони
будували нежитлові приміщення на
АДРЕСА_1, оскільки в матеріалах справи
не має жодних письмових чи будь яких
інших належних та допустимих доказів,
які б підтверджували дані обставини.

У зв»язку з цим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про задоволення
позову.

Відповідно до ст.309 п.п.3,4 підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1.п.п.3,4, 314
ч.2 , 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Чагарі»
задовольнити .

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 01 квітня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачам у
задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого Спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин