Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4311/14
Головуючий у 1 інстанції: Андреєв В.В.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко
Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 12 червня 2014 року у справі за
позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У позові зазначалось, що відповідно до
укладеного договору №б/н від 04.07.2006
року відповідач отримав кредит у
розмірі 250 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач не виконав зобов'язання за
договором належним чином, внаслідок
чого станом на 31.08.2013 року виникла
заборгованість у сумі 22725,54 грн., яка
складається з: 4624,01 грн. -
заборгованість за кредитом, 16543,17 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1058,36 грн. - штраф
(процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
22725,54 грн. за кредитним договором №б/н
від 04.07.2006 року та судові витрати.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 12 червня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість за
кредитним договором б/н від 04.07.2006 року
в сумі 4624,01 грн. і витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229,4 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за
пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк звернення до суду, тому
стягнув з відповідача заборгованість
за кредитом у розмірі 4624,01 грн. та
відмовив у задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості по
процентам за користування кредитом та
штрафів.

Проте, погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він суперечить
нормам матеріального та
процесуального права.

Судом встановлено, що 04.07.2006 року між
сторонами укладено договір №б/н, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 250 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. В подальшому йому також
надавався кредитний ліміт на платіжну
картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується його підписом у заяві
(а.с. 7-11).

Внаслідок не виконання відповідачем
належним чином зобов'язань за
договором, станом на 31.08.2013 року виникла
заборгованість у сумі 22725,54 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом в розмірі 4624,01 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 16543,17
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 1058,36 грн.

Згідно з з п. 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг такий договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання.

Судом установлено, що ОСОБА_4 останній
раз вніс кошти за цим картковим
рахунком 26 грудня 2007 року.

Позов про стягнення кредитної
заборгованості пред'явлено банком у 29
січня 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Отже, оскільки платіжна картка діяла 1
рік, відповідач отримав кредит на
картку 05 липня 2006 року, а кошти від
відповідача за цією карткою останній
раз надійшли 26 грудня 2007 року, то
пред'явлення позову у січні 2014 року є
порушенням строку позовної давності,
про поновлення якого банк не просив.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 до ухвалення судом рішення 24
квітня 2014 року заявив про застосування
строків позовної давності (а.с. 53).

Згідно зі ст. 266 ЦПК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта фактично визнав,
що ними пропущений строк звернення до
суду, але посилаючись на те, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги просив
змінити рішення суду та стягнути з
відповідача заборгованість по
процентам за користування кредитом та
штрафи.

Проте, враховуючи зазначені вимоги
закону (ст. 266 ЦПК України), колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в розмірі
4624,01 грн. та відмову в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 16543,17
грн., штрафу (фіксована частина) в
розмірі 500 грн. та штрафу (процентна
складова) в розмірі 1058,36 грн. та штрафів
у зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України, тому на підставі ч. 2 ст. 303,
п.3, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 12 червня 2014 року
по цій справі скасувати та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте вона може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: