АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6944/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В. В. Доповідач - Дерев'янко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
«Трест Дніпродорбуд» про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за весь час затримки виплати, моральної
шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що з 23
лютого 2010 року по 29 листопада 2013 року
працював у відповідача на посаді
інженера-енергетика та звільнився за
власним бажанням. При звільненні
відповідач не здійснив йому виплату
розрахунку, тому позивач у своїх
позовних вимогах просив суд стягнути з
відповідача заборгованість по
заробітній платі 4567 грн., середній
заробіток за весь час затримки виплати
зарплати у розмірі 15200.00 грн. і моральну
шкоду у розмірі 6 000 гривень.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково, стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2
невиплачену заробітну плату в розмірі
4567 грн., в задоволенні позовних вимог
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки виплати та моральної
шкоди - відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi ОСОБА_2 ставить
питання про зміну рішення суду та
ухвалення рішення про задоволення
позову, вказуючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення
порушено норми матерiального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних пiдстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позовних щодо стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивач не ставив питання щодо
поновлення на роботі, тому підстави для
задоволення позову в цій частині
відсутні.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не можна.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 23.02. 2010
року працював на посаді
інженер-енергетика ЗАТ «Трест
Дніпробуд», яке перейменовано у
Публічне акціонерне товариство «Трест
Дніпродорбуд». Наказом № 669-к від 29.11.2013
року позивача звільнено з роботи на
підставі ст. 38 КЗпП України. (а.с.4)

Вбачається, що за період
жовтень-листопад 2013 року позивачу не
виплачено заробітну плату, яка складає
4567,86 грн., зазначені обставини
підтверджуються довідкою. (а.с.8)

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
провадиться в день звільнення.

Відповідач зобов'язаний був позивачу
згідно вказаної норми КЗпП України
виплатити всі належні йому від
підприємства суми в день його
звільнення, але це зроблено не було.
Повний розрахунок з позивачем
проведено не було.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2
та стягнув невиплачену йому заробітну
плату в розмірі 4567 грн., і в цій частині
рішення суду відповідає вимогам
закону.

Разом з тим, рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки виплати та моральної
шкоди є необгрунтованим.

На підставі ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені з ст. 116 КзпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського міськрайонного суду в
тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», не
проведення розрахунку з працівником у
день звільнення або, якщо в цей день він
не був на роботі, наступного дня після
його звернення з вимогою про
розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст.. 117 КЗпП України. У
цьому разі перебіг тримісячного строку
звернення до суду починається з
наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку.

Пунктом 21 зазначеної Постанови
передбачено, що при визначенні
середньої заробітної плати слід
виходити з того, що в усіх випадках,
коли за чинним законодавством вона
зберігається за працівниками
підприємств, установ, організацій, це
слід робити відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100
(з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якої пов'язана відповідна
виплата. Нарахування виплат у випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться, виходячи з розміру
середньої заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (погодинного)
заробітку на число робочих днівгодин, а
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Виходячи із визначеного відповідачем
середньоденної заробітної плати
позивача 104,75 грн. (а.с.50), затримку
виплати 240 робочих днів ( 29.11.2013- 17.11.2014),
середній заробіток за які становить 25
140 грн. (240*104,75=25140)

Крім того, несвоєчасне отримання
позивачем при звільненні грошових
коштів порушило його законні права,
призвели до втрати нормальних життєвих
зв'язків та вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим спричинено моральні
страждання, тому враховуючи обставини
справи колегія суддів вважає,
відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у
розмірі 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року в частині
відмови ОСОБА_2 у стягненні середнього
заробітку за весь час затримки виплати,
моральної шкоди - скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Трест Дніпродорбуд» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки виплати розрахунку - 25140
грн., моральну шкоду - 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та протягом двадцяти днів може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: