Справа № 163/560/14-ц
Провадження № 6/163/2/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

в складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Федчишин Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
подання старшого державного виконавця
відділу ДВС Любомльського районного
управління юстиції Волинської області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець відділу
ДВС Любомльського районного
управління юстиції Волинської області
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України. Свої вимоги
обґрунтував тим, що на виконанні у
відділі ДВС Любомльського районного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист Любомльського
районного суду Волинської області №
2/0310/305/11 від 17.10.2011 року про зменшення
розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_1
в користь ОСОБА_2 на утримання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх в
розмірі 1/3 частки від прибутку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дітей віком з 6 до 18 років і до
досягнення дитиною повноліття.
Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1
в користь зазначеного стягувача в
розмірі ? частки від прибутку за
виконавчим листом, виданим на підставі
рішення Любомльського районного суду
Волинської області від 15.03.2007 року.
Оскільки боржник самостійно рішення
суду не виконує, тому станом на 01.03.2014
року утворилась заборгованість по
аліментах в розмірі 14385,02 грн. В ході
здійснення виконавчого провадження
державним виконавцем встановлено, що
боржник має можливість виїжджати за
межі України, оскільки йому видавався
паспорт для виїзду за кордон серії
НОМЕР_2, виданий 19.07.2010 року. З
викладених підстав державний
виконавець просив встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони згідно із ст.377-1 ЦПК України в
судове засідання не викликались, а
старший державний виконавець відділу
ДВС Любомльського районного
управління юстиції у поданні одночасно
просив справу розглядати без його
участі, підтримавши в повному обсязі
викладені в поданні вимоги.

За таких обставин, подання розглянуто у
відповідності до положень ч.2 ст.197 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали подання суд
приходить до висновку, що в його
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів подання, на
виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції
перебуває виконавчий лист
Любомльського районного суду
Волинської області № 2/0310/305/11 від 17.10.2011
року, виданий у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів на утримання дитини, за яким
зменшено розмір стягуваних аліментів з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визначено їх стягнення в розмірі 1/3
частки від прибутку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей віком
з 6 до 18 років і до досягнення дитиною
повноліття та одночасно припинено
стягнення аліментів з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частки від
прибутку за виконавчим листом, виданим
на підставі рішення Любомльського
районного суду Волинської області від
15.03.2007 року (а.с.3).

Постановою державного виконавця ВДВС
Любомльського районного управління
юстиції від 08.04.2011 року за вищевказаним
виконавчим листом суду відкрито
виконавче провадження та зобов'язано
боржника добровільно виконати
(сплатити) встановлене судом стягнення
та з'явитись до державного виконавця
(а.с.4, 5).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право в
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Застосування таких обмежень може мати
місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

За змістом ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Таким чином, вищенаведені норми
чинного законодавства України
свідчать про те, що суд має право
встановити щодо боржника тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України лише за поданням державного
виконавця, обов'язково погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, за умови доведення
та документального підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду чи іншого органу
(посадової особи). Таке обмеження може
бути встановлено лише строком до
виконання боржником своїх зобов'язань.

З матеріалів подання вбачається, що
постановою старшого державного
виконавця ВДВС Любомльського
районного управління юстиції від 02.04.2012
року оголошено розшук та затримання
майна боржника - автомобіля марки
«VOLKSWAGEN PASSAT 1.9D», тип кузова - універсал;
номер двигуна НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.10).

Разом з тим, державним виконавцем не
представлено доказів виконання чи
неможливості виконання зазначеної
постанови про розшук майна боржника, а
тому таке становище, в тому числі
відсутність у боржника коштів та майна
не може слугувати беззаперечною
підставою для обмеження боржника у
праві виїзду. Адже для прийняття такого
рішення суду мають бути надані докази
про те, що боржник ухиляється від
виконання рішень державних органів та
має намір виїхати за кордон з метою
уникнення від виконання своїх
зобов'язань.

Крім цього, державним виконавцем не
надано доказів того, що боржник має
закордонний паспорт та вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості. Сам факт видачі ОСОБА_1
закордонного паспорта серії НОМЕР_2 від
19.07.2010 року, не може підтверджувати факт
його наявності у боржника та
підтверджувати факти перетинання ним
митного кордону України (а.с.12).

Із доданих до подання матеріалів
вбачається, що боржник ОСОБА_1 до
державного виконавця викликався лише
двічі: на 10 год. 23.02.2012 року та на 10 год.
03.02.2014 року, при цьому підтверджуючих
доказів про отримання даних викликів
боржником в матеріалах подання немає
(а.с.8, 13). Додана до подання копія
квитанції поштового відділення від
20.02.2012 року про відправлення
рекомендованого листа, сама по собі не
підтверджує факту отримання даного
повідомлення боржником, а лише
посвідчує факт його відправлення (а.с.9).

Крім цього, з копії відповіді
Рівненської сільської ради
Любомльського району Волинської
області від 19.11.2013 року № 470/2-13
вбачається, що боржник ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у будинку
батька за АДРЕСА_1, але фактично
проживає в м.Києві, на території
сільської ради офіційно не працює.

Незважаючи на надану Рівненською
сільською радою інформацію державним
виконавцем не було вжито будь-яких
заходів з метою встановлення
фактичного місця проживання боржника в
м.Києві, зокрема, не опитано близьких
родичів, сусідів тощо, та повторно
надіслано боржнику виклик, у
відповідності до ст.5 Закону України
«Про виконавче провадження» на адресу:
АДРЕСА_1 про необхідність прибуття до
ВДВС Любомльського РУЮ на 10 год. 03.02.2014
року (а.с.13). Підтвердження про
отримання даного виклику боржником у
справі немає.

Вищенаведене свідчить, що на час
розгляду подання державним виконавцем
не встановлено фактичного місця
проживання боржника, відсутні
відомості про його обізнаність із
фактом відкриття виконавчого
провадження, як це вимагає ч.1 ст.31
Закону України "Про виконавче
провадження", та викликом його до ВДВС
Любомльського районного управління
юстиції, а тому будь-які належні та
допустимі докази на підтвердження
того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від
виконання обов'язку сплатити належні
до стягнення з нього платежі в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, у відповідності до ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем не
використано наданих йому прав у точній
відповідності із законом, не надано
доказів на підтвердження обставин
умисного ухилення боржника від
виконання рішення суду та намір вибути
за межі України з метою невиконання
цього рішення, а тому суд приходить до
висновку, що зазначене подання є
передчасним і в його задоволенні слід
відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, ч.2 ст.197, ст.ст.
210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції
України, ст.313 ЦК України, ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження", суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
Любомльського районного управління
юстиції Волинської області про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її
проголошення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Волинської області через Любомльський
районний суд.

Особою, яка оскаржує ухвалу,
постановлену без її участі, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуюча : суддя

А.Л.Гайдук