Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-9974
Головуючий у 1-й інстанції Пасинок В.С.
Доповідач Волошина В.М.
11 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду міста Києва
Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційними скаргами
Васютіна Андрія Георгійовича -
представника Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Нова»,
ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 23 червня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
Заслухавши доповідь судді
Волошиної В.М., перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
У липні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те, що шкода не була
обгрутовував тим, що вироком
Голосіївського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2013 року, зміненого ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 19 червня
2013 року, відповідача ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
оскільки останній 04 грудня 2012 року,
керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Науки
у м. Києві, не виконав вимог п. п. 2.3 б), 11.4,
12.1, вимоги розд. 34 ПДР України,
внаслідок чого сталося зіткнення з
автомобілем НОМЕР_2, керування яким
здійснював він. Внаслідок зіткнення не
тільки його автомобіль зазнав
технічних пошкоджень, а також і ним
були отримані легкі та середнього
ступеню тяжкості тілесні ушкодження.
відповідальність відповідача ОСОБА_4
на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в ПрАТ «СК
З урахуванням збільшених
позовних вимог позивач просив суд
стягнути на його користь з ПрАТ «СК
«НОВА» 43 976,27 грн. страхового
відшкодування, 5 000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 12 352,44
грн. витрат на втрату заробітку, 19 389,80
грн. витрат на лікування та пеню за
несвоєчасну виплату страхового
відшкодування в розмірах 2 494,14 грн. та 3
073,53 грн., а також просив стягнути з
ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди
80 000,00 грн. Крім того, просив стягнути
солідарно з відповідачів 2 000,00 грн.,
витрачених на правову допомогу (а.с.
Рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА на користь ОСОБА_3
матеріальний збиток у розмірі 43976,27
грн.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА» на користь ОСОБА_3
витрати на лікування у розмірі 19389,80
грн.

Стягнуто з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА» в дохід держави
судовий збір у розмірі 663,66 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди
10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід
держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
Васютін А.Г. - представник ПраТ «СК
«НОВА» подав на нього апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні. Зокрема
зазначав, що відповідно до ст.35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач повинен був
звернутися до страховика із заявою про
настання страхового випадку.
Відповідну заяву про виплату
страхового відшкодування, внаслідок
настання ДТП від 04.12.2012 р., позивачем
було подано в АТ «СК «НОВА» лише 09.04.2013
р.

Враховуючи, що до моменту
подання позовної заяви та першому
розгляду її в суді позивач не звернувся
до АТ «Страхова компанія «Нова» із
письмовою заявою про виплату
страхового відшкодування та не надавав
документів, передбачених ст. 35 Закону,
то у АТ «Страхова компанія «Нова» в
свою чергу відсутні правові підстави
для виплати страхового відшкодування
або для відмови у виплаті страхового
відшкодування.

Представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 не погодившись із рішенням суду
частково подав на нього апеляційну
скаргу просив його змінити та стягнути
з ПрАТ «СК «НОВА» на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.,
витрати на втрату заробітку у розмірі 12
352 грн. 44 коп., пеню за несвоєчасну
виплату страхового відшкодування у
розмірі 3073 грн. 53 коп., стягнути з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 80 000 грн. та солідарно стягнути
з відповідачів 2000 грн. витрат на
правову допомогу. Зокрема зазначав, що
суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушив норми матеріального та
процесуального права і прийшов до
помилково висновку про часткове
задоволення позовних вимог. Особливу
увагу в апеляційній скарзі
представник позивача акцентував на
спричиненні його довірителю моральної
шкоди, яка полягає у фізичних
стражданнях в наслідок отримання
тілесних ушкоджень, тривалого курсу
лікування, отримання інвалідності,
втрати майна.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК
України апеляційний суд відкладає
розгляд справи в разі неявки у судове
засідання особи, яка бере участь у
справі, щодо якої немає відомостей про
вручення їй судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що надійшли від нього письмова
розписки, причину неявки суду не
повідомив, тому колегія суддів у
відповідності до вимог ст. 305 ЦПК
України вважає за можливе розглядати
справу у його відсутності.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
визначено, що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Положенням п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України
визначено, що підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

До частини першої статті 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Задовольняючи позовні вимоги
частково та стягуючи з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «НОВА» на користь ОСОБА_3
матеріальний збиток у розмірі 43976,27
грн., у відшкодування моральної шкоди
3000 грн., витрати на лікування у розмірі
19389,80 грн. та з відповідача ОСОБА_4 у
відшкодування моральної шкоди 10000 грн.,
суд першої інстанції виходив з того, що
лише в цій частині було доведено позов.

Проте, з такими висновками суду
повністю погодитись не можна виходячи
з наступного.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК
України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення
не відповідає; висновки суду не
відповідають обставинам справи;
порушено норми як процесуального, так і
матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 04.12.2012
приблизно о 08.07 год., керуючи технічно
справним автомобілем НОМЕР_3, рухаючись
по пр. Науки в м. Києві зі сторони
вул.Лісогірської в напрямку
Стратегічного шосе, проїхавши
перехрестя пр.Науки та вул
Грабовського з урахуванням дорожньої
обстановки не вірно обрав безпечну
швидкість руху автомобіля,
застосувавши гальмування, втратив
контроль над керуванням транспортного
засобу, після чого перетнув дорожню
розмітку п.1.3 Правил дорожнього руху
України та здійснив наїзд на смугу
зустрічного руху транспортних засобів,
чим порушив п.п.2.3 б), 11.4, 12.1 вимоги
розділу 34 ПДР України, в результаті
чого відбулося зіткнення з автомобілем
НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3
Внаслідок ДТП транспортний засіб
ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вироком Голосіївського районного
суду м.Києва від 02 квітня 2013 року,
зміненого ухвалою Апеляційного суду м.
Киева від 19 червня 2013 року, відповідача
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України.

Відповідно до ст. З Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди та захисту
майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
визначено, що страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час дорожньо-
транспортної пригоди, яка сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно звіту № 938 з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, складеного ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія» 16 січня
2013 року за заявою ПрАТ «СК «НОВА»,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «Деу
Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2,
складає 43 976,27 грн. (а.с. 93-116).

Так як відповідачу ПраТ «СК «Нова»
достовірно було відомо про розмір
матеріальної шкоди, а звернення
позивача 03 та 09.04.2013 до страхової
компанії залишилось поза увагою, суд
вірно дійшов висновку про стягнення з
ПраТ «СК «Нова» на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 43 976,27
грн.

Згідно п. 23.1. ст. 23 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок дорожньо-
транспортної пригоди, є: шкода,
пов'язана з лікуванням потерпілого;
шкода, пов'язана з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим; шкода,
пов'язана із стійкою втратою
працездатності потерпілим; моральна
шкода, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; шкода,
пов'язана із смертю потерпілого.

Згідно п. 24.1. ст. 24 зазначеного
закону у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 04 грудня 2012
року, позивач ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження у вигляді забійної рани та
перелом кісток носу, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я, переломи правого
надколінника, лівої вертлюгової
западини, лівої лобкової та сідничної
кісток, які відносяться до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості (за
критерієм тривалості розладу здоров'я).

Через отриманні тілесні
ушкодження позивач у справі перебував
на лікарняному з 04 грудня 2012 року по 29
липня 2013 року, переніс хірургічні
операції зі встановлення
металоконструкцій, які підлягають
видаленню через 12 місяців, крім того,
через отримані ушкодження став
інвалідом III групи (а.с. 92, 126- 138).

Вартість отриманого ним
лікування склала 19 389,80 грн., про що
достовірно було відомо ПрАТ «СК «НОВА»,
оскільки підтверджуючі з даного
приводу документи останній були надані
позивачем 03 квітня 2013 року (а.с. 156-160,
169-172), а виплата не була проведена, то
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог про відшкодування
витрат на лікування позивача у розмірі
19 389,80 грн. грунтуються на вимогах
закону та наданих суду доказів.

Розглядаючи спір суд першої
інстанції в межах доводів позову повно
і всебічно дослідив обставини спору,
дав належну оцінку зібраним по справі
доказам, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює і у відповідності з
вимогами закону прийшов до
правильного висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково. Разом з тим, колегія суддів не
може погодитись із визначеним судом
розміром в рахунок відшкодування
моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 дивлячи на таке.

Як вбачається з матеріалів
справи позивач ОСОБА_3 внаслідок ДТП
отримав значні тілесні ушкодження і
згідно висновків експертизи легкого
та середнього ступеня, приблизно 230
днів був прикутий до ліжка ( а.с.126-138). З
моменту ДТП і до теперішнього часу він
періодично змушений перебувати на
лікуванні в медичних закладах, зокрема,
тричі лікування було пов'язане з
оперативним втручанням. На даний час
продовжує лікування,отримав третю
групу інвалідності, про що свідчить
довідка до акту огляду МСЕК від 05.07.2014
серії 10 ААА №312085 і за висновком комісії
ОСОБА_3 протипоказана праця з тривалим
перебуванням на ногах, може працювати
за фахом з обмеженим обсягом праці.
Позивач має на утриманні малолітніх
дітей, яких зобов'язаний утримувати. З
часу скоєння ДТП ( 04.12.2012) і до часу
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції відповідач, як винна особа в
ДТП будь-якої допомоги позивачу не
надавав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншими ушкодженнями здоров'я; у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України
встановлено, що моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Визначаючи розмір моральної
шкоди та покладаючи обов'язок по його
відшкодуванню у розмірі 10 000 грн. на
відповідача ОСОБА_4, суд першої
інстанції не достатньо врахував
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, даних у п.9 постанови „ Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної / немайнової /
шкоди", згідно з якими розмір
відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Зваживши на наведене, та
враховуючи характер завданих
моральних страждань і первісні вимоги
позивача щодо розміру моральної шкоди,
судова колегія вважає , що розмір
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 слід визначити у розмірі 20 000
грн. А тому, рішення суду в частині
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень п.22.3 ст.22 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Таким
чином, з положень ст.ст.22, 23 вказаного
закону вбачається, що страхова
компанія несе відповідальність за
заподіяну моральну шкоду у разі її
завдання життю або здоров'ю фізичної
особи або у разі душевних страждань,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

З розміром відшкодування
моральної шкоди визначеним судом у 3000
грн. зі страхового товариства на
користь позивача колегія суддів
погоджується.

В іншій частині рішення суду є
законним, оскільки позивач в
підтвердження своїх позовних не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог та
не надав докази у розумінні ст.ст.57-59
ЦПК України. Правових підстав до його
скасування не вбачається.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі представника ПраТ «СК «НОВА»
були предметом дослідження суду першої
інстанції і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш
и л а :

Апеляційні скарги Васютіна
Андрія Георгійовича - представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Нова», ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 23 червня 2014
року в частині позовних вимог про
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким позовні
вимоги в цій частині задовольнити
частково. Стягнути ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди
20 000 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: