Суддя Близнюківського районного суду
Харківської області Лобановська С.М.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди спричиненої злочином,-
Вироком Близнюківського районного
суду Харківської області від 20 червня
2014 року ОСОБА_2 було визнано винною у
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та
призначено покарання у вигляді 150 годин
громадських робіт.

ОСОБА_1 по цій справі заявила цивільний
позов до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Вказаний позов було задоволено
частково та на користь позивачки
стягнуто з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 1068
грн. 20 коп., в задоволенні вимог в іншій
частині позову – відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 22 вересня 2014 року вирок
Близнюківського районного суду
Харківської області від 20 червня 2014
року в частині розгляду цивільного
позову про відшкодування моральної
шкоди було скасовано та справу в цій
частині направлено на новий розгляд в
суді першої інстанції в порядку
цивільного судочинства, в іншій
частині вирок залишено без змін.

Вивчивши позовну заяву, знаходжу, що
вона підлягає залишенню без руху,
оскільки не відповідає вимогам ст. 119
ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити: зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 «Про судову
практику в правах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від
31.03.1995, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому
числі інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

В порушення цих вимог позивачем не
вказано, в чому саме полягає моральна
шкода, не зазначені докази, які б
підтверджували дійсність спричинення
моральної шкоди та не зазначено, з яких
саме розрахунків позивач виходила,
визначаючи її розмір.

Про наявність підстав для звільнення
від доказування також не вказано.

Згідно ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

А тому, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України,-

у х в
а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої злочином, залишити без
руху, надавши їй строк для усунення
відмічених недоліків – три дні з дня
отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк, позовну заяву
вважати неподаною та повернути
позивачу зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

С.М. Лобановська