Справа № 2-275/11 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М. Провадження №
22-ц/780/6554/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

2 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» на
ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 3 жовтня 2014
року у справі за заявою публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» про
видачу виконавчого листа та поновлення
пропущеного строку для його виконання
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на майно, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року представник ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
звернулася до суду із вказаною заявою,
посилаючись на те, що 23 квітня 2010 року
по справі було ухвалено заочне рішення
про часткове задоволення позову, на
виконання якого стягувачем отримано
виконавчий лист № 2-1230/2010 та пред'явлено
його до виконання у відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби ГУЮ в Київській
області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ в
Київській області).

У відповідь запит № 61-05-165 від 13 березня
2014 року щодо стану примусового
виконання рішення суду, від ВПВР УДВС
ГУЮ в Київській області банк отримав
інформацію про те, що виконавче
провадження № 25449709 закрито на підставі
п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження». 8 травня 2014
року Києво-Святошинським районним
судом Київської області скасовано
постанову державного виконавця від 27
грудня 2012 року про закінчення
виконавчого провадження та відмовлено
в задоволенні вимоги про повернення
виконавчого листа до відділу
примусового виконання.

Заявник вказав, що лише під час
ознайомлення з матеріалами цивільної
справи було з'ясовано, що заочне
рішення від 23 квітня 2010 року скасовано
та ухвалено нове рішення від 30 грудня
2010 року. У зв'язку з тим, що судом новий
виконавчий лист по справі № 2-4138/10 не
видавався, заявник просив суд видати
виконавчий лист для виконання заочного
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2010 року та поновити пропущений
строк для пред'явлення його до
виконання до травня 2015 року.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 3
жовтня 2014 року в задоволенні заяви
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 8
жовтня 2014 року представник заявника
подала апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати, з мотивів
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи, та постановити
ухвалу про задоволення заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що відмовляючи в
задоволенні заяви ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» про
видачу виконавчого листа та поновлення
пропущеного строку для його виконання,
суд першої інстанції не повній мірі
дослідив доводи заявника щодо причин
його невчасного пред'явлення до
виконання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні заяви, суд першої
інстанції виходив з того, що заявником
не доведено поважність пропуску строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання, а обставини, на які він
вказує, не є поважними причини з огляду
на те, що вони виникли внаслідок
обставин залежних від його волі та
об'єктивно не перешкоджали йому у
вчиненні відповідних дій.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони не
суперечать вимогам процесуального
законодавства та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 371 ЦПК
України стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення виконавчого
документа до виконання з причин,
визнаних судом поважними, пропущений
строк може бути поновлено.

Поважними можуть бути визнані лише ті
причини, що виникли внаслідок обставин,
не залежних від волі зацікавленої
особи та об'єктивно перешкоджали їй у
вчиненні відповідних дій.

Даній статті кореспондує ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
(діючого на час ухвалення рішення),
відповідно до якої, стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання. Суд розглядає
таку заяву в десятиденний строк, якщо
інше не передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання встановлені
ст. 22 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема п. 2 .ч. 1 цієї
статті передбачено, що виконавчі
документи пред'являються протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому зазначений строк
встановлюються для виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню -
з наступного дня після його
постановлення.

Так судом встановлено, що заочним
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 23
квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Перший Український
міжнародний банк» заборгованість за
кредитним договором № 5936420 від 20 грудня
2007 року в розмірі 877 730,09 дол. США та 1 649
799,51 грн., понесені судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 172,07
дол. США та 323,50 грн. а також 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки № 5936560 від 20 грудня
2007 року, а саме домоволодіння,
реєстраційний номер 18960855, загальна
площа 378,80 кв.м., житлова площа 104,50 кв.м.,
що складається з жилого будинку літ.
«А», свердловина, номер «1», огорожа
номер « 2-5» за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Петропавлівська Борщагівка, вул.
Молодіжна, 17, а також на земельну
ділянку площею 0,0835 га, кадастровий
номер :01:030:0027, яка розташована за
адресою: с. Петропавлівська Борщагівка,
Києво-Святошинського району, Київської
області, вул. Молодіжна, 17, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

На виконання даного рішення, за заявою
позивача судом видано виконавчий лист
№ 2-1230/2010 від 17 червня 2010 року, який
пред'явлено до виконання у ВПВР УДВС
ГУЮ в Київській області.

В подальшому, ухвалою суду від 6 вересня
2010 року заочне рішення скасовано та
призначено справу до розгляду в
загальному порядку.

30 грудня 2010 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області
повторно ухвалив заочне рішення,
згідно якого позов ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на майно задоволено
частково, що за змістом його
резолютивної частини відповідає
попередньому заочному рішенню.

Наполягаючи на своїх вимогах,
представник банку зазначив, що лише 13
травня 2014 року під час ознайомлення з
матеріалами цивільної справи було
з'ясовано, що заочне рішення від 23
квітня 2010 року скасовано та ухвалено
нове рішення від 30 грудня 2010 року, а
його копію як і виконавчий лист судом
не видавалися та стягувачем не
отримувалися.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, уповноважений представник ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
Вяткін М.В. був присутній в судовому
засіданні 30 грудня 2010 року під час
проголошення заочного рішення, а також
надавав суду пояснення, висловлював
свою думку щодо можливості розгляду
справи без участі відповідача та брав
участь у дослідженні доказів у справі.

Згідно до ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, мають право
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії з
документів, долучених до справи,
одержувати копії рішень, ухвал тощо.
Водночас особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов'язки.

За ст. 222 ЦПК України копії повного
рішення суду видаються особам, які
брали участь у справі, негайно після
проголошення такого рішення. У разі
проголошення тільки вступної та
резолютивної частин судового рішення,
особам, які брали участь у справі і були
присутні у судовому засіданні, негайно
після його проголошення видаються
копії судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин.

За правилами ст. 368 ЦПК України питання,
пов'язані із зверненням судового
рішення до виконання, вирішує місцевий
суд, який розглянув справу. За кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких
воно ухвалено, видається один
виконавчий лист.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність вимог
заявника, оскільки, знаючи про ухвалене
заочне рішення, банк не скористався у
визначений законодавством термін
своїм процесуальним правом на
отримання виконавчого листа у справі
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на майно.

Разом з тим будь-яких доказів того, що
заважало заявнику чи його представнику
звернутися до суду вчасно з
відповідним заявами суду не надано, як
і не доведено обставин виникнення
труднощів в отримані виконавчих
документів або інших поважних причин,
по яких банк не в змозі був одержати їх.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не мотивовано причини відмови у
видачі копії заочного рішення від 30
грудня 2010 року не приймаються до уваги
як безпідставні, оскільки цивільним
процесуальним законом не передбачено
судового розгляду заяв про видачу
копії рішень, це право сторін, які
беруть участь у справі, і воно може бути
реалізоване в будь-який час.

На переконання колегії суддів
проведення процедури банкрутства
відносно ФОП ОСОБА_1 також не було
перешкодою в отриманні ПАТ «Перший
Український міжнародний банк»
виконавчого листа для виконання
ухваленого рішення суду з огляду на те,
що на час здійснення виконавчих дій за
виконавчим листом № 2-1230/2010 від 17 червня
2010 року заочне рішення від 23 квітня 2010
року вже було скасоване відповідною
ухвалою суду, яка також була
постановлена за участю представника
банку.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Таким чином доводи апеляційної скарги
є необгрунтованими, а ухвала суду
першої інстанції постановлена
відповідно до вимог процесуального
законодавства і підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк»
відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 3 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: