У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Кафідової О.В. Умнової О.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8, ОСОБА_9 в інтересах малолітніх
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ОСОБА_12 в інтересах
малолітньої ОСОБА_13, ОСОБА_14 в
інтересах малолітнього ОСОБА_15, ОСОБА_16
в інтересах малолітнього ОСОБА_17 до
ОСОБА_18, товариства з обмеженою
відповідальністю «Галлан ЛТД»,
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_19, треті
особи: Служба у справах дітей
Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області,
Реєстраційна служба Дергачівського
районного управління юстиції у
Харківській області, Прокуратура
Дергачівського району Харківської
області, Головне управління юстиції у
Харківській області, Регіональне
відділення Фонду Державного майна у
Харківській області, Дергачівська
міська рада Харківської області про
визнання правочину недійсним, за
касаційними скаргами заступника
прокурора Харківської області та
ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
інтересах малолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 в інтересах малолітньої
ОСОБА_13, ОСОБА_14 в інтересах
малолітнього ОСОБА_15, ОСОБА_16 в
інтересах малолітнього ОСОБА_17 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 18 червня
2014 року, ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 29 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_5 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_8,
ОСОБА_9 в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_13, ОСОБА_14 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_15,
ОСОБА_16 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_17 звернулися до суду з позовом, в
якому просили визнати недійсним
договір купівлі-продажу гуртожитку
АДРЕСА_1 від 9 листопада 2010 року,
укладений між ТОВ «Галлан ЛТД» та
ОСОБА_18, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_19
Зобов`язати Реєстраційну службу
Дергачівського районного управління
юстиції внести до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно запис
щодо припинення права власності
ОСОБА_18 на спірний гуртожиток.

Позов мотивовано тим, що 9 листопада
2010 року між ТОВ «Галлан
ЛТД» та ОСОБА_18 було укладено договір
купівлі-продажу гуртожитку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_19, зареєстровано в реєстрі
за № 1806. Станом на дату укладання
вказаного договору купівлі-продажу у
гуртожитку за вказаною адресою
постійно проживали та були
зареєстровані малолітні та
неповнолітні діти разом зі своїми
батьками, а саме: неповнолітня ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зі своєю матір'ю ОСОБА_7,
яка зареєстрована у гуртожитку з
6 серпня 1988 року; малолітній ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_9, яка зареєстрована у гуртожитку
з 19 січня 2001 року; малолітня ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_5, яка зареєстрована у гуртожитку
з 27 березня 2001 року; малолітній
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з матір'ю
ОСОБА_9, яка зареєстрована у гуртожитку
з 19 січня 2001 року; малолітня ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_5, разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_12, яка зареєстрована у гуртожитку
з 16 квітня 2003 року; малолітній ОСОБА_17,
ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає разом з
матір'ю ОСОБА_16, яка зареєстрована у
гуртожитку з 20 грудня 2003 року.

В силу положень, ст. 29 ЦК України,
місцем проживання неповнолітньої
ОСОБА_8, малолітнього ОСОБА_11,
малолітньої ОСОБА_6, малолітнього
ОСОБА_10, малолітньої ОСОБА_13 та
малолітнього ОСОБА_17, на момент
укладання спірного договору купівлі
продажу, було місце проживання їх
батьків.

Факт проживання та реєстрації місця
проживання батьків вищевказаних дітей
у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, на
момент укладення спірного договору
купівлі-продажу, підтверджується
відповідними відмітками про
реєстрацію місця проживання у
паспортах ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
ОСОБА_12 та ОСОБА_16

Оскільки, на момент укладання
оспорюваного договору купівлі-продажу,
у гуртожитку, що був відчужений,
проживали та були зареєстровані діти,
була обов'язковою попередня згода
органу опіки та піклування на
укладання такого договору. Тобто,
укладання купівлі-продажу гуртожитку
було можливе лише у разі забезпечення
прав та законних інтересів дітей. Разом
з тим, такої згоди отримано не було.

Позивачі, посилаючись на те, що
оспорюваний договір купівлі-продажу
гуртожитку був укладений з порушенням
вимог діючого законодавства та йому
суперечить, порушує права та законні
інтереси дітей, звернулися до суду з
позовом про визнання такого правочину
недійсним та застосування наслідків
його недійсності.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області
від 18 червня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 29 липня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Харківської
області, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Позивачі, також не погоджуючись з
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подали касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просять їх
скасувати з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційні скарги слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову
виходив з того, що неповнолітні діти
позивачів на момент укладення договору
купівлі-продажу 9 листопада 2010 року не
мали права власності на частину
спірного будинку, не мали також і
встановленого законом права
користування житловими приміщеннями в
гуртожитку. За таких обставин, згода
органів опіки і піклування для
укладення договору купівлі - продажу
гуртожитку не була обов`язковою.
Позовні вимоги про визнання
оспорюваного правочину недійсним, з
підстав, на які посилаються позивачі,
необґрунтовані і задоволенню не
підлягають.

Вказані висновки судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
фактичним обставинам справи та
узгоджуються з нормами матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 9 листопада 2010 року між
ТОВ «Галлан ЛТД» та ОСОБА_18 був
укладений договір купівлі-продажу
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений договір було посвідчено
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_19

Договір купівлі - продажу гуртожитку,
який оспорюють позивачі укладено між
власником гуртожитку - юридичною
особою ТОВ «Галлан ЛТД» та
фізичною особою - ОСОБА_18

В ході розгляду справи позивачами не
надано ордеру на житлове приміщення,
який є єдиною підставою для вселення в
надане житло.

Згідно доводів позивачів, вони
вселилися у гуртожиток на підставі
клопотання Дергачівського міського
голови до органів паспортної служби
Дергачівського РВ про їх реєстрацію.

Суди дали належну оцінку вказаним
доводам та дійшли обґрунтованих
висновків, що таке вселення не
передбачено чинним законодавством.

Згідно оспорюваного договору власник
гуртожитку по АДРЕСА_1
ТОВ «Галлан ЛТД» в особі директора
Бондаренко В.А. продала ОСОБА_18
зазначену будівлю. В договорі
купівлі-продажу зазначено, що
приватним нотаріусом ОСОБА_19
перевірено та повернуто будинкову
книгу для прописки громадян, що
проживають в спірному будинку. Записів
про облік неповнолітніх або малолітніх
дітей в будинку не виявлено.

Відповідно до вимог ст 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей» держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустиме зменшення або
обмеження прав та інтересів дітей під
час вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень. Органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону. Для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Посадові особи
органів опіки та піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

Вирішуючи даний спір, суди правильно
врахували роз'яснення, надані у пункті
п.44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №5
у яких зазначено, що згідно зі статтею 32
ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону
України від 26 квітня 2001 року № 2402-III
«Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Крім того, згода органу опіки і
піклування є необхідною умовою при
передачі майна в іпотеку або при
відчуженні майна саме батьками дітей, а
не іншими юридичними чи фізичними
особами.

Суди дійшли обґрунтованого висновку
щодо відсутності правових підстав для
визнання оспорюваного договору
купівлі-продажу недійсним, оскільки
позивачами не доведено тих обставин, на
які вони посилаються на підтвердження
своїх вимог. На момент укладення
оспорюваного договору неповнолітні
діти позивачів не мали права власності
на частину спірного будинку. Їх право
користування житловими приміщеннями у
гуртожитку не підтверджено належними і
допустимими доказами.

Встановивши факти та визначивши
правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, суд першої
інстанції правильно застосував
правові норми та ухвалив правильне по
суті рішення, а суд апеляційної
інстанції при перегляді справи, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Харківської області та касаційну
скаргу ОСОБА_5 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_8,
ОСОБА_9 в інтересах малолітніх ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 в інтересах
малолітньої ОСОБА_13, ОСОБА_14 в
інтересах малолітнього ОСОБА_15, ОСОБА_16
в інтересах малолітнього ОСОБА_17
відхилити.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області
від 18 червня 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 29 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова
О.В. Умнова