У х в а л а

іменем україни

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на майно, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 31 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом, у якому просило в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 21 лютого 2014 року в
розмірі 62359,94 долари США, що
еквівалентно 496 453 грн 72 коп.,
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, виселити
її з цієї квартири зі зняттям з
реєстраційного обліку.

На обґрунтування своїх вимог
посилалось на ті обставини, що
відповідачка заборгованість за
кредитним договором не сплачує, чим
порушує умови договору, що є підставою
для звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення боргу.

05 лютого 2014 року рішенням
Івано-Франківського суду
Івано-Франківської області позов
задоволено.

31 липня 2014 року рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Івано-Франківської
області рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
№ 1 загальною площею 53,4 кв.м. по
АДРЕСА_1, як належить відповідачці,
надано позивачу право укладати
договори купівлі-продажу цієї квартири
за ціною, встановленою за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
за відсутності згоди на підставі
оцінки майна, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, з право звернення до Бюро
технічної інвентаризації та нотаріуса
щодо укладення договору
купівлі-продажу предмета іпотеки.

Розподіл коштів від продажу квартири
направлено на погашення
заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» в загальному розмірі 496 453
грн 72 коп. та 1820 грн судових витрат,
залишок від продажу повернути
відповідачці.

У задоволенні позову про виселення
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення апеляційного суду в
частині відмови у задоволенні позову
про виселення та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким задовольнити їх,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову про виселення, суд
апеляційної інстанції, надавши належну
оцінку обставинам справи, повно та
всебічно з'ясувавши їх, виходив з того,
що в матеріалах справи відсутні докази
направлення відповідачці письмової
вимоги, як і сама вимога, про
добровільне звільнення квартири, що є
предметом іпотеки, протягом місяця з
дня її отримання, тому підстав для її
виселення та задоволення цих позовних
вимог немає.

При цьому судом вірно застосовано ст. 40
Закону України «Про іпотеку», рішення
ухвалено з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених у
мотивувальній частині оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити, рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П.
Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук