У Х В А Л А[1]

25 червня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О., Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №1672-0201001/ФКВ-08 від 15 серпня 2008 року.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом, про визнання недійсним кредитного договору з двох підстав, а саме: про визнання недійсним кредитного договору з підстав порушення відповідачем вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) та про визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України і застосування наслідків недійсності правочину передбачених ст. 216 ЦК України.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача - ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для дооформлення, оскільки при ухвалені рішення судом першої інстанції не було вирішено питання про судові витрати.

Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, що беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» судам роз'яснено, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшкодованого майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до Закону за вимоги про визнання недійсним кредитного договору з підстав порушення відповідачем вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 від сплати судового збору звільняється.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду ОСОБА_2 не сплачено судовий збір за немайнові вимоги з підстав ст. 230 ЦК України та майнові вимоги з підстав ст. 216 ЦК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення судом першої інстанції в порушення вимог, встановлених ст. 215 ЦПК України не зазначено в резолютивній частині рішення про розподіл судових витрат між сторонами.

Якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення (п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що справа є неналежно оформленою.

Частиною 7 статті 297 ЦПК України передбачено, що при надходженні неналежно оформленої справи з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки

Враховуючи викладене, а також те, що в рішенні суду не вирішено питання щодо однієї з позовних вимог та питання розподілу судових витрат між сторонами, дану цивільну справу слід повернути до Солом'янського районного суду м. Києва для ухвалення додаткового рішення з наданням строку для належного оформлення п'ятнадцять днів з часу отримання справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 297, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и ла :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним кредитного договору повернути до Солом'янського районного суду м. Києва для ухвалення додаткового рішення, надавши строк для належного оформлення п'ятнадцять днів з часу отримання справи.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя:

Судді:

Справа № 760/3988/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8825/2014

Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.