Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2014 Справа №607/24119/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Дядьо У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання права власності та зміни черговості у спадкуванні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля та зміни черговості у спадкуванні. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона та ОСОБА_5 проживали разом однією сім'єю як чоловік і жінка, були пов'язані спільним побутом мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство та з березня 2002 року проживали в м. Тернополі на найманій квартирі, а з червня 2007 року в квартирі АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 Шлюб не реєстрували, однак проживали однією сім'єю у цивільному шлюбі. 05.11.2013 року ОСОБА_5 помер. Протягом життя ОСОБА_5 страждав на емфізему легень, ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу та кріптонічний гепатит, в наслідок чого з 1994 року йому було встановлено третю групу інвалідності, він кілька разів на рік знаходився в тяжкому фізичному стані в зв'язку із проблемами зі здоров'ям і потребував стороннього догляду. ОСОБА_5 в зв'язку з вказаними захворюваннями не мав повної працездатності, його життєдіяльність була обмежена. Догляд за ОСОБА_5 вона здійснювала аж моменту його смерті. Всі витрати по організації поховання чоловіка несла вона. Встановити факт проживання однією сім'єю їй необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та одержання свідоцтва про право на спадщину. Також зазначає, що вона протягом тривалого часу опікувалася, надавала матеріальну та іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, а тому має право на спадкування разом з спадкоємцями першої черги. Окрім того вказує, що за час спільного проживання з ОСОБА_5 у 2012 році вони за спільно зароблені кошти придбали автомобіль «TOYOTA CAMRY» 2007 р.в., яка є їх спільною сумісною власністю тому просить визнати за нею право власності на ? частину даного автомобіля.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просять задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позову не визнали та подали суду письмове заперечення в якому зазначено, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними, а обставини, зазначені в їх обґрунтуванні не відповідають дійсності, а саме неправдивими є посилання позивача на те, що ОСОБА_5 за час життя перебував у безпорадному стані, оскільки останній вів активний спосіб життя, був лише інвалідом третьої групи та проходив лікування для профілактики та підтвердження групи. Не відповідають дійсності і твердження позивача проте, що вона надавала матеріальну допомогу ОСОБА_5, оскільки до останнього дня свого життя ОСОБА_5 займався підприємницькою діяльністю, а також отримував пенсію. Окрім того вказує на те, що позивачем не представлено належних доказів проживання її з ОСОБА_5 однією сімєю, як чоловіка та дружини з веденням спільного побуту, взаємними правами та обовязками, а тому в задоволенні позову просять відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих на те суду причин, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_5 помер 05.11.2013 року в м. Тернопіль у віці 56 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №163381 виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

ОСОБА_5 з 14.08.2007 р. по 05.11.2013 року був зареєстрований та проживав в квартирі №32, що знаходиться в будинку №39 по вул. Чалдаєва в м. Тернополі, яка належить йому на праві власності, що підтверджується довідкою №1516 виданою ТОВ «Коменрго-Тернопіль» від 08.11.2013 р.

Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в м. Тернополі від 04.02.2014р. ОСОБА_5, 1957. р.н. отримував пенсію як інвалід 3-ї групи з 16.01.1995 р. по 31.12.2005 р. та з 27.01.2006р. по 30.11.2013р.

Як вбачається з витягу з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.01.2014р. ОСОБА_5 був фізичною особою підприємцем з роздрібної торгівлі з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом та взуттям, реєстраційний номер платника єдиного внеску:6.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД № 027073 виданого відділом РАГС Тернопільської міської ради, ОСОБА_5 16.05.2001 року розірвав шлюб з ОСОБА_6.

06.11.2013 року СКП «Ритуальна служба Тернопільської міської ради» видано ОСОБА_1 свідоцтво про поховання ОСОБА_5 на Микулинецькому кладовищі.

ОСОБА_1 займалася організацією поховання ОСОБА_5 та поминальним обідом, що підтверджується відповідними товарними чеками від 06.11.2013 р.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 протягом життя хворів на емфізему легень, ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу та кріптонічний гепатит, внаслідок чого був інвалідом третьої групи та проходив курси стаціонарного лікування, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 від 29.06.2007 р., 10.07.2009 року, витягами з історії хвороби №№ 1311, 4274, 4515, 4912, 5210, виданих Тернопільською міською комунальною лікарнею швидкої допомоги, висновками лікарів Тернопільської комунальної лікарні від 19.11.2003р., 21.11.2003р., 21.11.2012 р.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є тіткою покійного ОСОБА_5, який з 2001 року проживав з позивачем ОСОБА_1 як чоловік та дружина. ОСОБА_5 протягом життя хворів, по декілька разів на рік проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, в періоди загострення хвороб. Також він кожного року по декілька разів (2-3 тижні 2-3 рази в рік) хворів та лікувався у дома та потребував стороннього догляду, оскільки був в безпорадному стані, який за ним здійснювала лише позивач. Також зазначила, що в 2011 році вона позичила ОСОБА_5 та ОСОБА_1 7000 доларів на придбання автомобіля.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду пояснили, що вони як сусіди знають ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2007 року, як чоловіка та дружину, що проживали ІНФОРМАЦІЯ_2, які вели спільне господарство, набували майно, піклувалися про стан здоров'я один одного, разом проводили дозвілля. ОСОБА_5 хворів, лежав у лікарні, часто лікувався вдома по 2-3 тижні де потребував стороннього догляду, оскільки лежав та не міг пересуватись, доглядала за ним лише ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_5 позивач організувала його похорони, отримала документи про смерть. Сина покійного бачили лише на похороні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є братовою позивача, а за фахом медсестрою та підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прожили разом, як чоловік та дружина більше 12 років. ОСОБА_5 хворів хронічними хворобами внаслідок яких потребував постійного лікування, а в періоди загострення хвороб, що ставалося по кілька разів на рік лікувався стаціонарно. Крім стаціонарного лікування, кожного року він по 2-3 неділі 2-3 рази в рік лежав та лікувався у дома, вона приходила до нього додому, щоб поставити капельниці та робити уколи, купляла памперси. ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, оскільки був в лежачому стані та не вставав. В серпні 2013 року стан здоровя ОСОБА_5 погіршився, він не вставав з ліжка, доглядала за ним протягом життя та до дня смерті ОСОБА_1 Діти ОСОБА_5 до нього не приходили та матеріально не допомагали.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка третя особа ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сестрою померлого ОСОБА_5 та підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили як чоловік та дружина біля 12 років. Діти ОСОБА_5 ставилися до останнього погано, близьких стосунків не підтримували та не допомагали матеріально. Її брат часто хворів та 2-3 рази на рік лікувався у дома, був в лежачому стані та потребував цілодобової сторонньої допомоги, доглядала за ним його дружина ОСОБА_1 та вона приходила допомагати. Від дітей він матеріальної допомоги не хотів, однак хотів їхньої присутності та моральної підтримки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_5 з 1985 року, та засвідчив, що зі слів ОСОБА_5 знає, що останній проживав з другою дружиною ОСОБА_1, з сином в певний період час мав напруженні стосунки, які покращилися лише нещодавно, також знає що ОСОБА_5 хворів та щороку лежав у лікарні, мав групу інвалідності. Останній раз бачив померлого за два тижні до його смерті, він був у нормальному стані.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є підприємцем та часто приходила на ринок де бачила ОСОБА_5, останні раз бачила померлого у вересні про його хворобу нічого не знала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він знайомий з померлим ОСОБА_5 останні пять років, оскільки є товаришем його сина ОСОБА_14 з яким часто навідувалися до ОСОБА_5 на ринок. Про хворобу померлого нічого не знав. ОСОБА_15 з батьком були хороші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він знайомий з померлим ОСОБА_5, однак в останні роки з ним спілкувався не часто, останні раз бачив його на початку серпня, стан його був нормальний, зі слів померлого знає, що останній спілкується з сином, про хворобу померлого не знає однак знає, що останній був на групі та кілька разів на рік лягав на обстеження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона є сусідкою відповідача ОСОБА_2 та знайома з померлим ОСОБА_5, приходила до нього на ринок, при кожній новій зустрічі ОСОБА_5 виглядав все гірше з фізичної та психологічної сторони, оскільки зі слів знає що останній хворів на серцеву хворобу, однак пересувався та спілкувався вільно. Останній раз бачила померлого у кінці літа чи на початку осені. ОСОБА_15 з батьком були добрі, ОСОБА_5 купляв подарунки для внучки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_5, однак спілкувалися вони рідко лише на свята. Померлий любив своїх дітей та внуків, для них робив подарки та підтримував хороші стосунки. Знає, що ОСОБА_5 2-3 рази на рік лежав в лікарні на денному стаціонарі для підтвердження групи Також підтвердила, що ОСОБА_5 мав з позивачкою особисті стосунки в які вона не втручалася.

Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 п. 5) ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 096633 виданого ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області 08.08.2012 року за ОСОБА_5 зареєстровано автомобіль «TOYOTA CAMRY» 2007 р.в., номер шассі JTNВЕ40К603136131, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що під час проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було набуто спірне майно - автомобіль «TOYOTA CAMRY» 2007 р.в., номер шассі JTNВЕ40К603136131, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Також згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні справи про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, ті інших обставин, які мають значення для справи.

Таким чином поясненнями свідків в судовому засіданні, документами на поховання та іншими матеріалами справи підтверджено факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з спільним побутом, взаємними правами та обов'язками з березня 2002 року до 05.11.2013 року.

Крім цього, приймаючи до уваги покази свідків та досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає підтвердженими в повному обсязі обставини, що ОСОБА_5 через тяжку хворобу, періодично перебував у безпорадному стані, потребував стороннього догляду, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувалася, надавала допомогу спадкодавцеві ОСОБА_5, а тому позивач має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача та його представника на ті обставини, що померлий працював, виходив на роботу, отримував доходи, та міг сам себе обходити посилаючись на покази їхніх свідків, оскільки на думку суду вони спростовуються показами свідків позивача, які є близькими родичами померлого, які спілкувалися з померлим, які надавали йому допомогу, які періодично перебували по місцю проживання померлого. Крім цього показами свідків позивача підтверджується безпорадний стан померлого ОСОБА_5 періодично по 2-3 тижні 2-3 рази на рік.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сімєю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з березня 2002 року по 05 листопада 2013 року, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину автомобіля «TOYOTA CAMRY», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, як спільно нажите майно з ОСОБА_5 та зміни черговості одержання спадкоємцем ОСОБА_1 права на спадкування за законом шляхом визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після померлого 05 листопада 2013 року ОСОБА_5.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 213, 215, 256, 294 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 1258, 1259 ЦК України, ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сімєю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з березня 2002 року по 05 листопада 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «TOYOTA CAMRY», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, як спільно нажите майно з ОСОБА_5.

Змінити черговість одержання спадкоємцем ОСОБА_1 права на спадкування за законом шляхом визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після померлого 05 листопада 2013 року ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 675 грн. 30 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_19