Справа
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

06.03.2014 Чорноморський
районний суд Автономної Республіки
Крим у складі:
головуючого судді
Дядіченко С.В.

при секретарі
Каштанової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ліквідатора СПД ОСОБА_1 Концевого
Костянтина Івановича до СПД ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, скасування державної
реєстрації та визнання незаконним і
скасування рішення органу виконавчої
влади,

В
С Т А Н О В И В :

Ліквідатор СПД ОСОБА_1 Концевої К.І.
пред'явив позов до СПД ОСОБА_1, ОСОБА_3
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, скасування державної
реєстрації та визнання незаконним і
скасування рішення органу виконавчої
влади, мотивуючи свої вимоги тим, що
постановою Господарського суду АР Крим
від 02.04.2009 року суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
було визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Ухвалою
Господарського суду від 05.02.2013 року
позивач був призначений арбітражним
керуючим. При ознайомленні з
матеріалами справи позивачеві стало
відоме про те, що ОСОБА_1 на підставі
державного акту серії ЯД 587646 від 16.04.2007
року має право власності на земельну
ділянку, яка розташована за адресою у
АДРЕСА_1. Іншого майна у боржника не
виявлено. При здійснення своїх
повноважень ліквідатору стало відомо
про те, що ОСОБА_1 всупереч ст.ст.23,48
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», постанови
Господарського суду від 02.04.2009 року
здійснила реалізацію майна на підставі
договору купівлі-продажу від 31.07.2009
року. У зв'язку з чим позивач просить
визнати дії боржника СПД ОСОБА_1
незаконними, визнати договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеному між відповідачами
недійсним, скасувати державну
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку за вищезазначеною
адресою та визнати незаконним і
скасувати рішення органу виконавчої
влади з передачі права власності на
вищевказану земельну ділянку.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав частково,
просив задовольнити тільки п.2
прохальної частини позовної заяви щодо
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
надав вищевикладені пояснення, крім
того зазначив, що ОСОБА_1 не правомочна
була підписувати договір
купівлі-продажу. Єдина особа, яка мала
таке право - це ліквідатор. Всі гроші
від реалізації повинні бути внесені на
депозитний рахунок нотаріальної
контори. ОСОБА_1 було добре відомо про
те, що вона є банкрутом, про це її
сповістив Господарський суд та
інформація щодо банкрутства
друкується в офіційних виданнях -
«Урядовому кур'єрі» та «Віснику
Верховної Ради». Про наявність
договору купівлі-продажу позивач
дізнався у 2013 році, а тому вважає, що
строк позовної давності ним не був
пропущений.

Представник відповідача - СПД
ОСОБА_1 - у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, надав пояснення, що на
майно СПД арешт судом не був
накладений, в реєстру заборон
відчуження інформації не було.
Ліквідатор був в змозі перевірити
інформацію щодо укладення договору
купівлі-продажу раніше, але цього не
зробив. Крім того, позивачем пропущений
строк позовної давності, із заявою про
поновлення строку позовної давності
позивач не звернувся, тому представник
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник у судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, надали
пояснення, що договір купівлі-продажу
укладався у нотаріальної конторі, були
витребувані всі необхідні довідки.
Земельна ділянка ще до процедури
банкрутства була у заставі у банку у
зв'язку з тим, що відповідачка ОСОБА_1
була поручителем за кредитним
договором, укладеному між ОСОБА_4 і КРД
ОАО «Райфазен Банк Аваль». 31.07.2009 року
між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений
договір переводу боргу, згідно до якого
ОСОБА_3 став новим боржником по
кредитному договору, укладеному між
ОСОБА_4 і КРД ОАО «Райфазен Банк Аваль».
Для забезпечення зобов'язань по
кредитному договору земельна ділянка
та житловий будинок по АДРЕСА_1 були
передані в іпотеку по іпотечному
договору від 21.08.2009 року. Тобто на
земельну ділянку ОСОБА_1 не можна було
звертати стягнення відповідно до вимог
ст.1 Закону України «Про заставу». Арешт
на майно боржника судом не накладався,
інформація щодо арешту земельної
ділянки в Єдиному реєстру заборон
відчуження була відсутня на момент
укладення договору купівлі-продажу.
Крім того, позивачем був пропущений
трьохрічний строк позовної давності, у
зв'язку з чим відповідачка та її
представник просили у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши сторони,
представників відповідачів, вивчивши
матеріали цивільної справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів
цивільної справи, ОСОБА_1 на підставі
державного акту серії ЯД 587646 від 16.04.2007
року належала земельна ділянка, яка
розташована за адресою у АДРЕСА_1, що
підтверджується вищезазначеним
державним актом (а.с.9). Постановою
Господарського суду АР Крим від 02.04.2009
року суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру (а.с.24-25). Відповідно до
договору купівлі-продажу від 31.07.2009
року за реєстровим № 2057 ОСОБА_1 продала
ОСОБА_3. належну їй земельну ділянку, що
розташована за адресою у АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до ст. 42 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» -
усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси.

Суд погоджується з думкою позивача про
те, що при укладенні договору
купівлі-продажу від 31.07.2009 року ОСОБА_1
були порушені вимоги Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» -
згідно до якого керівник або орган
управління боржника виключно за
погодженням з розпорядником майна
вчиняють правочини (укладають
договори) щодо відчуження нерухомого
майна боржника.

Згідно до ч.2,3 ст.203 ЦК України -
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
яки встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього кодексу.

Але разом з тим, суд погоджується з
думкою представників відповідачів
щодо пропущення позивачем
трьохрічного строку позовної давності,
оскільки договір був укладений 31.07.2009
року, а до суду позивач звернувся
тільки 03.02.2014 року, майже через п'ять
років. Заяву про поновлення строку
позивач до суду не надав. Доводи
позивача про те, що він дізнався про
зазначений договір тільки у 2013 році суд
вважає неспроможними, оскільки
відповідно до ст.22 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» -
розпорядник майна зобов'язаний
надавати господарському суду та
комітету кредиторів звіт про свою
діяльність, відомості про фінансове
становище боржника, пропозиції щодо
можливості відновлення
платоспроможності боржника. Обставин,
які б перешкоджали своєчасному
з'ясуванню майнового стану боржника та
наявності договору про відчуження
земельної ділянки, у позивача не було.

Відповідно до ст. 257 ЦК України -
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України -
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

У зв'язку з чим доводи
представників відповідачів про
застосування позовної давності
заслуговують уваги, а позовні вимоги
задоволенню не підлягають у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

При таких обставинах суд вважає, що
підстав у задоволені позову немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 215,257, 267ч.4, 655-657 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позовних вимог
ліквідатора СПД ОСОБА_1 Концевого
Костянтина Івановича

до СПД ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
скасування державної реєстрації та
визнання незаконним і скасування
рішення органу виконавчої влади
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду АРК через Чорноморський районний
суд АРК шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги в порядку,
передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя
Дядіченко С.В.