Справа № 167/1264/14-ц Провадження №
22-ц/773/1833/14 Головуючий у 1 інстанції:
Хитрик Р.І. Категорія: 39 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Овсієнко А.А.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача Немирської
сільської ради - Карась О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до Немирської
сільської ради, ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 на рішення
Рожищенського районного суду
Волинської області від 27 жовтня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Немирської сільської
ради, ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно. Вимоги
обґрунтувані тим, що він є єдиним
спадкоємцем за законом житлового
будинку з надвірними господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю
його батьку ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Він прийняв спадщину
фактично вступивши в управління та
володіння спадковим майном, йому було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на земельну ділянку та
майновий пай. У зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
спадкове нерухоме майно нотаріусом
відмовлено у видачі свідоцтва. Просив
визнати за ним право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6 на житловий будинок з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішенням Рожищенського районного суду
Волинської області від 27 жовтня 2014 року
позов в даній справі задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право
власності за кожним на ? частину
житлового будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, як на
спадкове майно після смерті батька
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5
сплачений судовий збір в сумі 146,96 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник позивача ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу. Покликаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну
скаргу з підстав в ній наведених.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача Немирської сільської ради
- Карась О.М. вважають апеляційну скаргу
безпідставною, просять рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 21.08.1998 року (а.с.
5).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 належать до
спадкоємців першої черги після смерті
ОСОБА_6 як діти померлого.

Згідно витягу з погосподарської книги
№ 1 за 1996-2000 рік за ОСОБА_6 зареєстровано
будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 13.08.2014 року
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на
вказане спадкове майно у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на ім'я спадкодавця ОСОБА_6
(а.с.11).

Зі спадкової справи № 750 Рожищенської
державної нотаріальної контори
оглянутої судом вбачається, що позивач
звернувся з заявами про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20, 22) та 10.08.2000 року
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на земельну частку (пай).
15.01.2004 року видано свідоцтво про право
на спадщину на прості іменні акції
Відкритого акціонерного товариства
«Рожищенський сирзавод», що належали
спадкодавцеві на підставі сертифікату,
виданого 13.05.1996 року за № 907 в кількості
210 шт. (а.с.23).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
про визнання за спадкоємцями першої
черги позивачем ОСОБА_5 та
відповідачкою ОСОБА_2 права власності
по ? частині будинку з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, як на
спадкове майно після смерті батька
ОСОБА_6 виходив з того, що вони є
спадкоємцями першої черги за законом і
фактично вступили в управління та
володіння спадковим майном.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2
мають право на спадкування по ? частині
спадкового майна, належного
спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності
у зв'язку з тим, що вони є спадкоємцями
першої черги і фактично вступили в
управління та володіння майном після
його смерті.

У зв'язку з тим, що спадщина відкрилась
і була прийнята в 1998 році, тому
підлягають застосуванню при вирішенні
спору норми законодавства, чинні на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є в рівних частинах діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

В своїх поясненнях в суді апеляційної
інстанції відповідач ОСОБА_2 зазначила,
що після смерті батька ОСОБА_6 вона
фактично вступила в управління та
володіння майном батька, а саме
обробляла земельну ділянку, яка
належала на праві власності
спадкодавцю, отримала частку
спадкового майна - на протязі
шестимісячного строку забрала з
будинку шафу, одяг батька.

Ці обставини підтвердила в суді
апеляційної інстанції відповідач
сільський голова Немирської сільської
ради Карась О.М., яка пояснила, що
відповідач ОСОБА_2 після смерті батька
користувалась його земельною ділянкою,
крім того на протязі півроку після
смерті забрала з будинку шафу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Обставини щодо фактичного вступу в
управління та володіння майном
спадкодавця ОСОБА_6 його дітьми ОСОБА_5
та ОСОБА_2 підтверджені поясненнями
сторони, яка не є заінтересованою
особою в наслідках розгляду справи, а
тому ці пояснення є належним та
допустимим доказом у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, що після смерті ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 його діти ОСОБА_5 та ОСОБА_2
обоє вступили у фактичне управління та
володіння майном померлого в межах
шестимісячного строку після смерті
батька і як спадкоємці першої черги
відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року
мають право на ? частку майна померлого,
в тому числі право на ? частину будинку
по АДРЕСА_1, а тому доводи апеляційної
скарги про те, що за ОСОБА_5 слід визнати
право власності на весь будинок є
безпідставними.

Зазначений висновок суду не спростовує
повідомлення сільської ради від 28.10.2014
року, долучене до апеляційної скарги
про те, що довідку сільської ради від
04.09.2014 року слід вважати недійсною.

В своїх поясненнях представник
сільської ради Карась О.М. щодо видачі
сільською радою довідок пояснила, що
довідка від 04.09.2014 року містила
інформацію стосовно ОСОБА_2, яка не
зверталась в сільську раду за наданням
такої інформації, а тому з зазначених
причин ця довідка відкликана.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
визнання права власності на ? частину
будинку за відповідачем ОСОБА_2, суд
першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь справі.

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» відповідно до
положень ст. ст. 10 і 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
позивачем вимог та зазначених і
доведених ним обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, ст. 1 ЦПК та з урахуванням
положення ч. 4 ст. 10 ЦПК вийти за межі
заявлених вимог (вирішити незаявлену
вимогу, задовольнити вимогу позивача у
більшому розмірі, ніж було заявлено)
суд має право лише у випадках, прямо
передбачених законом.

У даній справі ОСОБА_2 з позовом про
визнання за нею права власності на ?
частину житлового будинку не
зверталась, не пред'явлено ОСОБА_2
зустрічний позов, а тому суд першої
інстанції не вправі був ухвалювати
рішення щодо визнання за ОСОБА_2 права
власності на ? частину спірного
житлового будинку, тобто ухвалювати
рішення щодо вимог, які не заявлені в
суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині визнання права
власності на спадкове майно за
відповідачем ОСОБА_2 слід скасувати у
зв'язку з порушенням норм
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожищенського районного суду
Волинської області від 27 жовтня 2014 року
в частині визнання за ОСОБА_2 права
власності на ? частину житлового
будинку з надвірними господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1, як на спадкове майно після
смерті батька ОСОБА_6 скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: