Провадження № 2/537/565/2014
Справа № 537/1775/13-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2014 року

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В.,

при секретарі Омельченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчук Полтавської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участі третіх осіб Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання такими, що втратили право на житло та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за участю третіх осіб Управління житлово комунального господарства м. Кременчука, Крюківського районного відділу у м. Кременчуці державної міграційної служби України у Полтавській області, ТОВ «Добробит» про скасування рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, реєстрацію та вселення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третіх осіб Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, Кременчуцької міської ради Полтавської області, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №89 в будинку №20 по вулиці Генерала Манагарова в м. Кременчук Полтавської області.

03.06.2014 року до початку розгляду справи по суті від ОСОБА_4, ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за участю третіх осіб Управління житлово комунального господарства м. Кременчука, Крюківського районного відділу у м. Кременчуці державної міграційної служби України у Полтавській області, ТОВ «Добробит» про скасування рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, реєстрацію та вселення.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.2014 року зустрічна позовна заява прийнята та обєднана в одне провадження з первісним позовом.

В судовому засідання позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка в даний час належить на праві власності невідомій особі.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов дозволяється забезпечити шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

П.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до первісного позову, квартира АДРЕСА_2, в якій були зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 була не приватизована. Позивач за зустрічнимм позовом не подала доказів, що квартира АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_1 В обґрунтування заяви про забезпечення позову, в якій ставить питання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 зазначено, що вказана квартира належить на праві власності невідомій особі. Разом з тим, суду не було подано доказів на підтвердження зазначеного факту.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не навів доказів, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_1 і знаходиться в інших осіб, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року За змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_5