У х в а л а

01 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О. суддів:
Дем'яносова М.В., Ступак
О.В.,Завгородньої І.М., Юровської
Г.В.,розглянувши заяву ОСОБА_6 про
перегляд ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
про поновлення порушеного права
власності та усунення перешкод у його
здійсненні,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що
йому на праві приватної власності
відповідно до договору купівлі-продажу
від 09 листопада 2010 року належить
гуртожиток літ. «А-2» за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 фактично
проживають та користуються кімнатами
№ 25 та № 26 в цьому будинку без будь-яких
правових підстав, оскільки ці кімнати
їм у користування не надавалися, а
будь-які зобов'язання у ОСОБА_6 перед
відповідачами відсутні. Вказував, що
зазначені дії відповідачів порушують
його право власності.

На підставі наведеного ОСОБА_6 просив
суд визнати за ним виключне право
володіння, користування та
розпорядження вказаними кімнатами, а
також поновити його порушене право
власності шляхом витребування кімнат
№ 25 та № 26 в будинку по АДРЕСА_1

у м. Дергачі із чужого незаконного
володіння відповідачів та виселити
останніх із вказаних кімнат без
надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області

від 02 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 31 жовтня 2013 року, у
задоволенні позову

ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року у справі

№ 6-50296св13 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - ГУ ДМС
України в Харківській області, про
поновлення порушеного права власності
та усунення перешкод у його здійсненні,
у відкритті касаційного провадження,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 02 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 31 жовтня 2013
року відмовлено.

У серпні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами, в
тому числі й судом касаційної
інстанції, норм матеріального закону,
зокрема ст. ст. 127−?129 ЖК УРСР,

ч. 2. ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ч. 7 ст. 319, ч. 1 ст.
321 та ст. 391 ЦК України.

Одночасно ОСОБА_6 просить поновити
строк подання заяви про перегляд
ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року.

За змістом положень ст. ст. 73, 360 ЦПК
України питання про поновлення строку
на подання вказаної заяви має
вирішуватись колегією суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Клопотання про поновлення строку на
подання заяви про перегляд судового
рішення підлягає задоволенню, з огляду
на зазначені заявником обставини, які
свідчать про поважність причини його
пропуску.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 19 березня 2014 року.

Перевіривши матеріали провадження за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з наступних
підстав.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Встановлено, що згідно з нотаріально
посвідченим договором

від 09 листопада 2010 року ОСОБА_10
належить гуртожиток, літ. «А-2»,
загальною площею 886,20 кв. м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
державна реєстрація якого проведена 12
листопада 2010 pоку.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову,
дійшов висновку, що будь-які докази про
те, що відповідачі незаконно
заволоділи кімнатами, в яких
проживають та зареєстровані, відсутні,
а зміна власника житла не є достатньою
підставою для виселення мешканців
гуртожитку без надання іншого
житлового приміщення.

Зі змісту ухвали колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року, на яку
посилається заявник як на підставу
неоднакового застосування касаційним
судом одних і тих самих норм
матеріального права, вбачається, що
ОСОБА_11 не був працівником ТОВ
«Галлан», правонаступником якого є АТ
«Галлан», правонаступником якого в
свою чергу є ТОВ «Галлан ЛТД»; своєї
згоди на проживання в будинку та на
реєстрацію в ньому підприємство не
надавало, рішення про надання жилої
площі ОСОБА_11 адміністрацією установи
власника будинку не приймалося,
спеціальний ордер на вселення та на
проживання йому не видавався, будь-яких
договорів, в тому числі й про
користування жилими приміщеннями між
підприємством і громадянином, не
укладалося, відсутні документи, які б
надавали право на вселення та
проживання вказаного громадянина у
будинку.

Частинами 1, 2 ст. 128 ЖК УРСР встановлено
порядок надання жилої площі в
гуртожитках. Жила площа в гуртожитках
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Згідно зі ст. 129 ЖК Української РСР на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Отже, існує неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст. ст. 127−?129 ЖК УРСР, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

З огляду на те, що наведені заявником
доводи містять ознаки, які згідно з
вимогами вищевказаної норми є
підставою для перегляду судових
рішень, справу необхідно допустити до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_6 строк на звернення до
суду із заявою про перегляд ухвали
колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 січня 2014 року.

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа -
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області, про поновлення
порушеного права власності та усунення
перешкод у його здійсненні, за заявою
ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 січня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї матеріалами надіслати до
Верховного Суду України протягом п'яти
днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді: М.В.
Дем'яносов І.М. Завгородня О.В. Ступак
Г.В. Юровська