Справа № 653/2804/14-ц
Провадження № 2/653/911/14
РІШЕННЯ

іменем України

"21" листопада 2014 р. Генічеський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді
Венглєвської Н.Б.,

при секретареві
Мустафаєві Ф.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні з залі суду в м.
Генічеськ Херсонської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом у якому просить зменшити
розмір аліментів, що стягуються з нього
на користь відповідачки ОСОБА_2 на
утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в
розмірі 400 грн. щомісячно на кожну
дитину, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 22.07.2011 року та до досягнення
старшою дитиною повнолітнього віку за
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 29 вересня 2011
року. Свої вимоги мотивує тим, що на
даний час зареєстрував шлюб з ОСОБА_12,
яка має ще одну дитину від першого
шлюбу, яка також перебуває на його
утриманні. Таким чином, просить суд
зменшити розмір аліментів, що
стягуються з нього за рішенням суду від
29.09.2011 року про стягнення з нього
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій
грошовій сумі в розмірі 400 грн.
щомісячно на кожну дитину, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві. Додатково
пояснив що на даний час працює в ФОП
ОСОБА_7 та отримує мінімальну заробітну
плату. Розмір аліментів, що стягується
з нього за рішенням суду складає більшу
частину його заробітної плати,
внаслідок чого не має можливості
утримувати свою дружину ОСОБА_8 та її
дочку від першого шлюбу ОСОБА_5. Просить
суд зменшити розмір аліментів, що
стягується за рішенням суду від 29.09.2011
року в твердій грошовій сумі в розмірі
400 гривень на кожну дитину до 1/5 частки
заробітної плати.

Представник позивача за
довіреністю ОСОБА_8 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, наполягає на їх
задоволенні. Вимоги викладені в позові
обґрунтовує тим, що дійсно на даний час
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
позивачем. Проживають з ним в житловому
будинку за місцем реєстрації місця
проживання останнього. Разом з ними
проживає її неповнолітня дитина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка також
перебуває на утриманні позивача.
Вказує, що позивач з вересня 2014 року
працює у фізичної особи підприємця
ОСОБА_7 та отримує мінімальну заробітну
плату. Розмір аліментів, що стягується
з ОСОБА_1 становить більшу частину його
заробітної плати та після сплати всіх
належних платежів суми коштів, що
залишається не вистачає. Крім того
представник позивача вказує, що також
отримує аліменти на утримання своєї
дитини ОСОБА_5, однак їх розмір
визначений в частці від доходу ОСОБА_9
та становить ? частина всіх видів
доходу, та в залежності від місця
роботи та його заробітку коливається
від 400 грн. до 1000 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, проти зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, заперечувала у повному
обсязі з тих підстав, що відповідно до
суті позовних вимог зменшення розміру
аліментів пов'язано з перебуванням
позивача в іншому шлюбі та наявність у
нього на утримання іншої дитини. Однак,
твердження позивача про те, що він
витрачає всі грошові кошти, оскільки
він проживає однією родиною з іншою
жінкою, та має на утриманні іншу дитину
у розумінні ст. 192 СК України
погіршенням матеріального становища
вважати неможливо, оскільки позивач є
молодою працездатною особою та не
позбавлений права у подальшому
влаштуватися на більш
високооплачувану роботу для
збільшення своїх доходів. Крім того
вказує, що позивач має у своєму
користуванні сільськогосподарську
техніку, а саме комбайн, вантажний
автомобіль, легковий автомобіль, а
також має земельну ділянку, розміром 5.33
га, від якої також має прибуток. Крім
того вказує, що дружина позивача
отримує аліменти на утримання своєї
дочки які за період з 01.07.2014 року по
01.10.2014 року становлять 3068 грн.12 коп.
Позивачу слід враховувати свої
зобов'язання по утриманню своїх
малолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 від першого шлюбу, які,
внаслідок зменшення розміру аліментів
опиняться у нерівних умовах, одна
дитина буде забезпечена краще, ніж
інші. Діти рівні та, виходячи з
принципів справедливості, зменшення
розміру аліментів буде порушувати
права та законні інтереси малолітніх
дітей. Таким чином, просила суд
відмовити у задоволенні позову,
оскільки навіть тих аліментів, що
сплачує на даний час позивач, все одно
не вистачає на повноцінне забезпечення
дітей, так як діти з кожним роком
потребують додаткових витрат на
виховання, харчування, одяг, а
відповідач участі в додаткових
витратах на дитину не приймає та
аліменти, визначені за рішенням суду
від 29.09.2011 року сплачує не в повному
обсязі, внаслідок чого має
заборгованість понад 13 тис. грн..

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснив, що працює по найму у
позивача комбайнером, а саме здійснює
ремонт комбайна та в подальшому працює
на нього. Однак вказує, що техніка
перебуває в неробочому стані та
прибутку позивачу не приносить. Також
зазначає, що позивач надає послуги з
перевезення на своєму автомобілі людей
на роботу, та інші перевезення.

Свідок ОСОБА_11 в судовому
засіданні пояснила, що проживає поряд з
позивачем та знає про наявність
сільськогосподарської техніки у
позивача, яку останній використовує за
призначенням, на протязі сезонного
періоду та має від її використання
стабільний прибуток. Крім того вказує,
що ОСОБА_1 також використовує належний
йому мікроавтобус для здійснення
перевезень за що також отримує
прибуток.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, пояснення відповідачки,
проаналізувавши та дослідивши
матеріали справи вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні було
встановлене те, що згідно з рішенням
Генічеського районного суду
Херсонської області від 29 вересня 2011
року з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в
розмірі 400 грн. щомісячно на кожну
дитину, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 22.07.2011 року та до досягнення
старшою дитиною повнолітнього віку.

Відповідно до свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.09.2014
року, позивач зареєстрував повторний
шлюб з ОСОБА_12. На даний час вони
проживають однією сім'єю та мають на
своєму утриманні дочку ОСОБА_12 - ОСОБА_5
Ці факти у судовому засіданні визнані
сторонами та підтверджені копією
відповідного свідоцтва, а отже
відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України
не підлягають доказуванню.

Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК
України регулювання сімейних відносин
має здійснюватися з максимально
можливим урахуванням інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки ст. 192
СК України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей.

Також слід зазначити, що в
загальній декларації прав людини
проголошено, що діти мають право на
особливе піклування і допомогу. Дитині
законом та іншими заходами повинен
бути забезпечений спеціальний захист
та надані можливості та умови, які б
дозволяли їй розвиватися фізично,
розумово, морально, духовно та в
соціальному відношенні здоровим та
нормальним шляхом, що дитина повинна
рости під піклуванням та
відповідальністю своїх батьків та у
будь-якому разі в атмосфері
матеріальної забезпеченості, що
суспільство та органи публічної влади
повинні здійснювати особливе
піклування про дитину, яка не має
достатніх коштів для існування, що
дитина за будь-яких обставин повинна
бути серед тих, хто першим отримує
захист та допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

З'ясовуючи обставини, які повинні
бути враховані судом при визначенні
розміру аліментів, суд враховує, що
позивач працездатний, хронічних
захворювань не має, на обліку у центрі
зайнятості населення як безробітний не
перебуває має постійну роботу, а також
допоміжні види заробітку пов'язані зі
здійсненням ним сільськогосподарської
діяльності та, виходячи з засад ст. 192
СК України не можливо вважати
погіршенням матеріального становища
наявність на утриманні неповнолітньої
дитини в іншому шлюбі.

Відповідно до виконавчого листа,
виданого Генічеським районним судом
Херсонської області від 29.09.2011 року №
2-831 ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти
на утримання неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в
розмірі 400 грн. щомісячно на кожну
дитину, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 22.07.2011 року та до досягнення
старшою дитиною повнолітнього віку на
користь ОСОБА_2, але у добровільному
порядку сплату аліментів він не
здійснює (ухиляється від сплати
аліментів), у наслідок чого, має
заборгованість по сплаті аліментів, що
визнано сторонами. Крім того, слід
зазначити, що з позовом про зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітніх дітей позивач звернувся
після того, як влаштувався на постійну
роботу та почав отримувати стабільний
заробіток, тобто з урахування цього
матеріальний стан позивача навіть
покращився.

Крім того суд враховує, що надана
позивачем довідка про середню
заробітну плату не містять інформації
про доходи позивача від здійснення
інших видів діяльності, пов'язаної з
сільськогосподарською діяльністю,
надання послуг з перевезення та
отримання прибутку від земельної
ділянки. При цьому суд критично оцінює
покази представника позивача, щодо
того, що сільськогосподарська техніка
перебуває в оренді, оскільки ним не
надано жодного доказу на підтвердження
своїх доводів. Погіршення, як
стверджував позивач, матеріального
стану не завадило останньому мати на
праві приватної власності легковий
автомобіль «opel VIVARO», 2008 року випуску, а
також мати в своєму управління
вантажний автомобіль та
сільськогосподарську техніку.

Доводи позивача щодо
користування зазначеними
транспортними засобами на праві
оренди, користування чи управління не
ґрунтуються на наявних в матеріалах
справи доказах та нормах матеріального
права та є припущенням, зробленим
виключно зі слів позивача.

Крім того слід врахувати, що
рішеням суду від 29.09.2011 року позивачеві
присуджено до сплати 400 грн. на кожну
дитину щомісячно, при цьому
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину, визначений ст. 182 СК України на
даний час становить понад 370 грн., що з
урахуванням заборгованості позиваач
свідчить проте, що останній на даний
час не сплачує навіть мінімальний
розмір аліментів, встановлений
Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких, у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Таким чином, позивачем не
доведено факт зміни його матеріального
стану у зв'язку з наявністю на
утриманні іншої дитини, а отже підстави
для задоволення його позову відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, суд
вважає за необхідне відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174 ЦПК
України, ст.ст. 180-183, 191, 192 Сімейного
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Генічеський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення набрало
законної сили ______________2014 року

Суддя:
Н.Б. Венглєвська