Справа № 453/1056/14
Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6141/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Павлишина О.Ф.

при секретарі Куцик І.Б.

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
заінтересованої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Сколівського
районного суду Львівської області від
13 серпня 2014 року по справі за скаргою
ОСОБА_3 на дії та рішення державного
виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 13 серпня 2014 року
в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та
рішення державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Сколівського управління юстиції
Львівської області Лискової Світлани
Ярославівни при здійсненні
примусового виконання згідно
виконавчого листва Сколівського
районного суду Львівської області
№2/453/61 від 23.06.2014 року щодо винесення
11.07.2014 року постанови про відкриття
виконавчого провадження, а також
зупинення виконання на підставі
вказаного листа до вирішення іншої
справи суду по суті відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному
порядку оскаржив представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4. Вважає ухвалу незаконною,
необгрунтованою, такою, що
постановлена з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, таким, що не грунтується на
належних та допустимих доказах, судом
допущено неоднакове застосування норм
матеріального права та неповне
з"ясування обставин, що мають значення
для справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи і
підлягає скасуванню. В апеляційній
скарзі просить ухвалу Сколівського
районного суду Львівської області від
13 серпня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу, якою вимоги
скарги ОСОБА_3 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає до
задоволення із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК ,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з тих
підстав, що у старшого державного
виконавця Лискової С.Я. були всі
підстави, наведені у ст.19 Закону
України "Про виконавче провадження" для
відкриття виконавчого провадження. Що
ж до недоліків, на які вказує скаржник у
скарзі, суд вважав, що такі не є
сутт.євими і не вливають на законність
винесення старшим державним
виконавцем Лисковою С.Я. постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43990621 від 11.07.2014 року. Що ж до вимоги
скарги про зупинення виконання за
виконавчим листом Сколівського
районного суду Львівської області від
23.06.2014 року до вирішення судом іншої
справи у порядку цивільного
судочинства, то в задоволенні такої
вимоги відмовлено з тих підстав, що
такі дії суду у межах розгляду скарги
на дії та рішення державного виконавця
не передбачені чинним ЦПК України чи
положеннями спеціального
законодавства.

Колегія суддів з такими
висновками погоджується в повній мірі.

Згідно рішення Сколівського
районного суду Львівської області,
ухваленого 01.03.2013 року у цивільній
справі № 1320/454/12 р. (провадження № 2/453/61/13
р.) були задоволені позовні вимоги
ОСОБА_5, зокрема зобов'язано ОСОБА_3 не
чинити перешкоди останній у
користуванні житловим будинком,
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 шляхом виселення без
надання іншого житлового приміщення та
земельною ділянкою площею 0, 15 га.,
наданою для обслуговування житлового
будинку за вказаною адресою. Зазначене
рішення суду набрало законної сили і на
підставі заяви ОСОБА_5 23.06.2014 року
видано виконавчий лист № 2/453/61 (а.с.22),
рішення звернуто до примусового
виконання.

Судом встановлено, що 11.07.2014 року
на підставі заяви ОСОБА_5 від 09.07.2014 року
у визначений ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" строк, старшим
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Сколівського районного управління
юстиції Львівської області Лисковою
С.Я. при примусовому виконанні
виконавчого листа №2/453/61, виданого
23.06.2014 року Сколівським районним судом
Львівської області, винесено постанову
ВП №43990621 про відкриття виконавчого
провадження та запропоновано боржнику
добровільно виконати виконавчий
документ у визначений строк. Копія
зазначеної постанови була в цей-же
день скерована учасникам виконавчого
провадження супровідним листом вих. №
09-4/3077, для відома та виконання
відповідно.

ОСОБА_4 будучи приведеною до
присяги і допитаною в якості свідка
дала суду пояснення, що боржник ОСОБА_3
постанову від 11.07.2014 року не отримав, а
була вручена лише 16.07.2014 року ОСОБА_7,
наголосила, що в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
будь-які докази про отримання
боржником ОСОБА_3 постанови від 11.07.2014
року про відкриття виконавчого
провадження ВП №43990621. ОСОБА_4 надала
суду аналогічні пояснення, які були
викладені нею і в її апеляційній скарзі
з інтересах ОСОБА_3.

Заінтересована особа - ОСОБА_5 в
своїх пояснення з постановою про
відкриття виконавчого провадження від
11.07.2014 року погодилася, вважає, що така
ухвалена підставно у відповідності до
вимог чинного законодавства.

В Постанові Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року зазначено, що
виконання судових рішень у цивільних
справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Частино 1 ст. 14 ЦПК України
передбачено, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами. Цією ж
статтею передбачено, що обов'язковість
судового рішення не позбавляє осіб, які
не брали участі у справі, можливості
звернутися до суду, якщо ухваленим
судовим рішенням порушуються їхні
права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею
25 вказаного Закону передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

В зв"язкуз вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що у старшого державного
виконавця Лискової С.Я. були всі
підстави у відповідності до вимог ст.19
Закону України «Про виконавче
провадження» для відкриття
виконавчого провадження (заява
стягувача, оформлена належним чином та
подана у строк, визначений ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження").

Оскаржувана ж постанова про
відкриття виконавчого провадження
оформлена у відповідності до вимог,
визначених ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" і містить всі
необхідні реквізити.

Також колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно недоліків, на які
вказує скаржник у поданій скарзі
(відсутність на копії постанови
гербової печатки, скорочення назви
установи, яка видала виконавчий
документ, зазначення ініціалів
державного виконавця, який виніс
постанову та відсутність штрих-коду) і
загального вигляду оскаржуваної
постанови про відкриття виконавчого
провадження, як "папірця", що такі
недоліки не є суттєвими, і не можуть
вплинути на законність винесення
старшим державним виконавцем Лисковою
С.Я. згаданої постанови. Одночасно на
постанові про відкриття виконавчого
провадження і на її копії чітко
вбачається ідентифікатор доступу та
адреса для ознайомлення з виконавчим
провадження для його учасників. З
фабули зобов"язальних дій у
оскаржуваній постанові вбачається, що
така послідовно перенесена з
виконавчого листа і резолютивної
частини рішення суду. Державний
виконавець не вправі вносити зміни до
згаданих документів (вказувати
детальну адресу чи конкретизувати
назву господарських будівель, щодо
яких повинні бути вчинені дії
зобов"язального характеру), як про це
зазначає скаржник та його представник.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що розгляд однієї
справи не може бути підставою для
зупинення виконання судового рішення,
що набрало законної сили.

Що ж до твердження представника
заявника - ОСОБА_4, що особисто скаржник
- ОСОБА_3 не отримував постанови про
відкриття провадження, а таку отримала
ОСОБА_7, не заслуговує на увагу,
оскільки згідно Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.08.2002 року № 1155, адресовані
фізичним особам рекомендовані поштові
відправлення вручаються особисто
адресату, а у разі його відсутності -
повнолітнім членам сім'ї за умови
пред'явлення ними документа, що
посвідчує особу.

Проаналізувавши долучені до
матеріалів справи докази, суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку, що
державний виконавець діяв у межах
наданих йому повноважень та у
відповідності до вимог Закону України
"Про виконавче провадження".

Згідно з вимогами ч.2 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
в досліджені яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Разом з тим, апелянт до апеляційної
скарги не долучив та не представив в
засідання апеляційної інстанції
жодних інших доказів, що підтверджують
його вимоги, таких не встановила і
колегія суддів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
відповідає вимогам процесуального
права, а тому підстав для її скасування
немає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1
ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Сколівського районного суду
Львівської області від 13 серпня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
Н.П.
Крайник

О.Ф. Павлишин