Провадження № 2/645/428/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2014 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого суді ОСОБА_1 секретаря Христенко А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський районний відділ у м.Харкові ГУ ДМС в Харківській області про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 816, їй на праві власності належить двокімнатна ізольована квартира, розташована АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані: син позивачки - ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3, з якою її син перебував у фактичних шлюбних відносинах до травня 2013 року і саме на прохання сина позивачка зареєструвала відповідачку в належній їй квартирі. Фактично відповідачка в спірну квартиру проживати не поселялася. Після придбання квартири, позивачка почала робити в ній ремонт і квартира не придатна для проживання. Фактично ОСОБА_5 з відповідачкою проживали за місцем реєстрації позивачки АДРЕСА_2. Навесні 2013 року ОСОБА_5 припинив стосунки з відповідачкою і вона, забравши свої речі, пішла від нього. Позивачка зверталася до відповідачки з проханням знятися з реєстрації в добровільному порядку, але остання не бажає цього робити і не бажає надавати адресу, за якою мешкає в даний час. Реєстрація відповідачки в належній позивачці квартирі порушує її права власника майна та змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за відповідачку. Позивачка вважає, що перешкоди, які чинить відповідачка, підлягають усуненню шляхом позбавлення її права користування житловим приміщенням та скасування державної реєстрації відповідачки в належній їй квартирі.
Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник 3-ї особи Фрунзенського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області у судове засідання не зявився, про день та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повыдомили.
За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані у їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено по матеріалам справи, що двокімнатна ізольована квартира, розташована АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 816 та зареєстрована в КП «Харківське міськБТІ», що вбачається з копії витягу про державну реєстрацію.
Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 53 від 03.09.2013р. в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожен окремо, пояснили, що знають позивачку та її сина тривалий час. Знають, що син позивачки ОСОБА_5 проживав з відповідачкою ОСОБА_3 до весни 2013 року. Проживали вони в ІНФОРМАЦІЯ_1. В квартирі АДРЕСА_1 вони не проживали тому, що там йде ремонт і квартира е придатна для проживання. Свідкам відомо, що з весни 2013 року ОСОБА_5 з відповідачкою не проживає, де вона проживає в даний час нікому не відомо. Суд не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків і таких даних суду не надано.
Виходячи з фактів, що встановлені в ході судового розгляду справи, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про можливість позбавити відповідачку ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням за місцем реєстрації АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування на вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. місце проживання адміністративно-теріторіальна одиниця, на території якої особа проживає строком більше шести місяців на рік. У звязку з тим, що відповідачка з травня 2013 року проживає в іншому житловому приміщенні, вона зобовязана зареєструватися саме в ньому, а в належній мені квартирі повиння знятися з реєстрації, але не бажає цього робити.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 11, 57-60, 207, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст.319; 391 ЦК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський районний відділ у м.Харкові ГУ ДМС в Харківській області про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та підлягає до зняття з реєстрації в квартирі 68, по вул. Рибалка, 17/12, у м.Харкові.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя