Справа №473/4436/13-ц 03.03.2014 03.03.2014 03.03.2014
Провадження №22-ц/784/675/14
Суддя суду першої
інстанції Лузан Л.В.
Доповідач апеляційного суду
Рішення

Іменем України

03 березня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Богатирьовою В.А.,

за участю: представника позивача
Ремешевського Є.А.,

представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 27 грудня 2013
року, ухваленого за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 25 квітня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №NKXRRC10490026,
за яким останній отримав строковий
кредит в сумі 6 600 (шість тисяч шістсот)
грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1.0% у
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту в
розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн. 80 коп.,
з кінцевим терміном повернення
25 квітня 2010 року включно.

Позичальник неналежно виконував
зобов'язання, тому станом на 17
вересня 2013 року утворилась
заборгованість за договором на
загальну суму 30 176 (тридцять тисяч сто
сімдесят шість) грн. 16 коп., з якої:
1 116 (одна тисяча сто
шістнадцять) грн. 91 коп. -
заборгованість по кредиту, 7 933 (сім
тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 62 коп.
- заборгованість по процентам, 2 376 (дві
тисячі триста сімдесят шість) грн. 00
коп. - заборгованість по комісії, 16 836
(шістнадцять тисяч вісімсот тридцять
шість) грн. 48 коп. - пеня, 500 (п'ятсот) грн.
00 коп. - штраф (фіксована частина) і 1 413
(одна тисяча чотириста тринадцять) грн.
15 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, позивач
просив стягнути з відповідача вказану
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати у справі в розмірі 301
(триста одна) грн. 76 коп.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 27 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором №NKXRRC10490026 від 25
квітня 2007 року в розмірі
11 426 (одинадцять тисяч чотириста
двадцять шість) грн. 53 коп., яка
складається з заборгованості по
кредиту в розмірі 1 116 (одна тисяча сто
шістнадцять) грн. 91 коп., заборгованості
по процентам в розмірі 7 933 (сім тисяч
дев'ятсот тридцять три) грн. 62 коп.,
заборгованості по комісії в розмірі 2 376
(дві тисячі триста сімдесят шість) грн.
00 коп., а також пеню в сумі 6 093 (шість
тисяч дев'яносто три) грн. 72 коп. й
штрафи в розмірі 1 071 (одна тисяча
сімдесят одна) грн. 33 коп., а всього - 18 591
(вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто
одна) грн. 58 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача
судовий збір у розмірі 187 (сто
вісімдесят сім) грн. 09 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, в особі
свого представника ОСОБА_5, оскаржує
рішення суду в частині стягнення
штрафних санкцій. При цьому, вказує на
невідповідність висновків суду
вимогам закону і умовам договору та
просить рішення суду в цій частині
скасувати.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
міськрайонний суд виходив з того, що
оскільки позичальник належним чином не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, що призвело до
виникнення заборгованості, то останній
повинен відшкодувати банку
заборгованість за кредитом,
заборгованість за процентами та
комісією, а також сплатити неустойку,
виходячи з положень п.5 ч.3 ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів у повній мірі з цим не
погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

У ст.629 ЦК України визначено, що договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст.251,253,509,525-526,598,610,611,616,622,631 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 25
квітня 2007 року на підставі письмової
заяви ОСОБА_4 між Закритим акціонерним
товариством Комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
позивач, та відповідачем укладено
кредитний договір за №NKXRRC10490026, за яким
банк надав позичальнику строковий
кредит у сумі 6 600 (шість тисяч шістсот)
грн. 00 коп. під 1,0% у місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту, зі
сплатою щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн. 80 коп.
до 25 квітня 2010 року включно, в обмін на
зобов'язання позичальника повернути
кредит, сплатити проценти та комісію
(а.с.5).

У договорі сторони узгодили, що при
порушенні позичальником зобов'язань
по погашенню кредиту, позичальник
сплачує банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 8.5% на місяць
розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом.

При цьому, відповідач ознайомився з
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»),
(Стандарт) і Тарифами банківських
послуг, та погодився з тим, що вказані
документи, є складовою частиною
кредитного договору.

Зі змісту вищевказаної заяви
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
які діяли на час укладення спірного
договору вбачається, що вони містять
всі істотні умови договору про надання
фінансових послуг, передбачені ст.6
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», в редакції, яка
діяла на момент укладення договору, а
саме: назву документа; прізвище, ім'я і
по батькові та адресу особи, яка
отримує фінансову послугу,
найменування фінансової операції,
кредитного ліміту, базової відсоткової
ставки, порядку погашення боргу;
найменування та місцезнаходження
банку (Заява); розміру фінансового
активу, зазначеного у грошовому виразі,
строки його внесення та умови
взаєморозрахунків (Заява та п.4 Умов);
строк дії договору; зазначення порядку
зміни і припинення дії договору; права
та обов'язки сторін (п.3 Умов);
відповідальність сторін за
невиконання або неналежне виконання
умов договору (п.5 Умов); підписи сторін
(Заява).

Банк виконав свої зобов'язання
належним чином, надавши позичальнику
кредитні кошти, в розмірі передбаченим
договором. Проте, відповідач свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконав, у зв'язку з чим, станом
на 17 вересня 2013 року утворилось
заборгованість, з якої: 1 116 (одна тисяча
сто шістнадцять) грн. 91 коп. -
заборгованість по тілу кредиту, 7 933 (сім
тисяч дев'ятсот тридцять три) грн. 62 коп.
- заборгованість по відсоткам, 2 376 (дві
тисячі триста сімдесят шість) грн. 00
коп. - заборгованість по комісії, 16 836
(шістнадцять тисяч вісімсот тридцять
шість) грн. 48 коп. - пеня, 500 (п'ятсот) грн.
00 коп. - штраф (фіксована частини) і 1 413
(одна тисяча чотириста тринадцять) грн.
15 коп. - штраф (процентна складова).

Разом з тим, банк, а за ним і
міськрайонний суд, помилково вважали,
що тіло кредиту у розмірі 6 600 (шість
тисяч шістсот) грн. 00 коп. не є сплаченим
в повному обсязі, проте згідно виписки
з особистого рахунку позичальника,
станом на 31 грудня 2009 року тіло кредиту
було сплачено страховою компанією
відповідно до страхового договору.

У зв'язку з цим, відповідач не повинен
був повторно сплачувати його банку.

Суд першої інстанції цього до уваги не
взяв, і помилково ще раз стягнув його з
позичальника ОСОБА_4, а тому у названій
вимозі банку слід відмовити рішенням
апеляційної інстанції.

У зв'язку з цим, розмір стягнення
процентів за користування кредитом,
штрафу та пені підлягає відповідному
корегуванню, враховуючи наступне.

За змістом ст.611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з таких подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
визначену суму, яка залежить не тільки
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, а й від часу
такого невиконання.

Тобто, пеня та штраф є видами
відповідальності за різні порушення
зобов'язань боржником. Зокрема, штраф
має разовий характер, оскільки
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язань.

Відповідно до укладеного сторонами
договору передбачено як нарахування
пені, так й штрафу.

Так, згідно з п.5.1 Умов при порушенні
позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 вказаних Умов банк має право
нарахувати, а позичальник зобов'язаний
сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми
непогашеної заборгованості, але не
менше 1 гривні за кожний день
прострочки платежу.

В силу п.5.3 Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 250
(двісті п'ятдесят) грн.+5% від суми
позову.

Отже, враховуючи положення п.5.3 Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам, в редакції, яка діяла на час
укладення договору кредиту, розмір
фіксованої складової штрафу повинен
становити 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00
коп., а не 500 (п'ятсот) грн. 00 коп., як
визначив міськрайонний суд, а
плаваючої складової штрафу 5% від суми
позову, тобто 174 (сто сімдесят чотири)
грн. 54 коп. (1 114 грн. 84 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом (станом на 31
грудня 2009 року) + 2 376 грн. 00 коп. -
заборгованість по комісії х 5 % : 100 % ).

Також, помилковим є висновок суду
першої інстанції і щодо розміру пені,
яка підлягає стягненню.

Відповідно до витягу з особистого
рахунку станом на 31 грудня 2009 року
розмір заборгованості за кредитним
зобов'язанням становив 5 013 (п'ять тисяч
тринадцять) грн. 90 коп., з яких 1 114 (одна
тисяча сто чотирнадцять) грн. 84 коп.
становила заборгованість зі сплати
процентів і 2 376 (дві тисячі триста
сімдесят шість) грн. 00 коп. -
заборгованість з комісії, 1 523 (одна
тисяча п'ятсот двадцять три) грн. 06
коп. становила пеня.

Через це, починаючи з 31 грудня 2009 року і
до 17 вересня 2013 року, пеню слід було
нараховувати на суму заборгованості зі
сплати процентів та комісії, тобто на 3
490 (три тисячі чотириста дев'яносто)
грн. 84 коп. і вона складе 7 100 (сім тисяч
сто) грн. 37 коп.

Разом з пенею, нарахованою позивачем до
31 грудня 2009 року, загальний розмір пені,
належний до стягнення, становив 8 623
(вісім тисяч шістсот двадцять три) грн.
43 коп., які і підлягали стягненню з
відповідача.

При цьому, не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про
безпідставність задоволення позову в
частині стягнення неустойки через
відсутність доказів підписання
позичальником ОСОБА_4 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам.

Так, згідно з вимогами ст.1055 ЦК України,
кредитний договір укладається в
письмовій формі. Кредитний договір,
укладений з недодержанням письмової
форми є нікчемним.

В письмовій заяві позичальника
№NKXRRC10490026 від 25 квітня 2007 року (факт
підписання якої ним особисто
відповідач не оспорював) зазначено, що
позичальник погоджується з тим, що ця
заява разом із запропонованими
ПриватБанком Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), й Тарифами
складає кредитний договір.

Відповідно до ст.203 ЦК України, чинним є
правочин зміст якого не суперечить
Цивільному кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Крім того, особа, яка
вчиняє правочин, має необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину є вільним і
відповідає його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом та бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України встановлює, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Укладена між сторонами угода не
суперечить чинному законодавству.
Окремого позову чи зустрічного позову
про оспорювання укладеного сторонами
кредитного договору відповідач не
заявляв.

Таким чином, відповідно до вимог
закону, обумовлений кредитний договір
укладений сторонами у
простій письмовій формі правомірно,
дійсність цього договору сторони не
оспорювали.

З урахуванням наведеного, посилання
відповідача на те, що оскільки він не
підписував Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), а тому правовідносини між
сторонами з приводу кредитування
регулюються тільки Заявою
позичальника, в якій не узгоджувалась
відповідальність позичальника за
порушення грошових зобов'язань,
колегія суддів вважає юридично не
обґрунтованим, виходячи з наступного.

Так, зі змісту договору вбачається, що
підписання сторонами заяви
позичальника є незаперечною і
достатньою правовою підставою
правомірного укладення ними вказаної
кредитної угоди з дотриманням належної
встановленої діючим законодавством
письмової форми. Тому, підписання
сторонами будь-яких інших документів
на підтвердження цього не
потребується.

Крім того, виходячи з положень
ст.ст.640,1054,1055 ЦК України, кредитний
договір є укладеним з моменту
досягнення сторонами згоди за всіма
істотними умовами шляхом підписання
письмового договору, формою якого в
даному випадку є заява позичальника.
При цьому підпис позичальника в такій
заяві є свідченням згоди з умовами, які
пропонує кредитодавець.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України
слід провести й розподіл судових
витрат, понесених сторонами в обох
судових інстанціях.

Оскільки загальна сума, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
банку становить 12 538 (дванадцять тисяч
п'ятсот тридцять вісім) грн. 81 коп.,
тобто 41 % від заявлених позовних вимог,
отже відповідач повинен сплатити на
користь позивача судові витрати
сплачені останнім при подачі позовної
заяви в суд першої інстанції в розмірі
123 (сто двадцять три) грн. 72 коп.

Шляхом взаєморозрахунку по судовим
витратам, з відповідача на користь
позивача слід стягнути 34 (тридцять
чотири) грн. 71 коп. (123 грн. 72 коп. - 89 грн.
01 коп. (150 грн. 88 коп. х 59%/100)).

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 27 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити у справі нове
рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№NKXRRC10490026 від 25 квітня 2007 року в розмірі
12 538 (дванадцять тисяч п'ятсот тридцять
вісім) грн. 81 коп., яка утворилась станом
на 17 вересня 2013 року та складається із:
заборгованості по процентах за
користування кредитом в розмірі 1 114
(одна тисяча сто чотирнадцять) грн. 84
коп., заборгованості по комісії 2 376
(дві тисячі триста сімдесят шість) грн.
00 коп., пені в сумі 8 623 (вісім тисяч
шістсот двадцять три) грн. 43 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 250 (двісті
п'ятдесят) грн. 00 коп. та штрафу
(процентна складова) - 174 (сто сімдесят
чотири) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» судові витрати в
розмірі 34 (тридцять
чотири) грн. 71 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: