Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5177/14
у 1-й інстанції: Мінаєв І.М.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріЕвальд Д.Д.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про
встановлення факту батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 ОСОБА_6, звернулась до суду
з вказаним позовом посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, з яким
позивача перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з липня 2001 року. У
червні 2002 року ОСОБА_7 виїхав за межі м.
Слов'янська на заробітки, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народився син ОСОБА_8.

Оскільки позивач та ОСОБА_7 не
перебували в зареєстрованому шлюбі, на
час народження дитини ОСОБА_7 перебував
за межами м. Слов'янська, то під час
реєстрації народження сина запис в
актовому записі про батька був
зроблений за прізвищем позивача
«ОСОБА_6», в графі батько дитини були
записані ім'я та по-батькові батька
дитини «ОСОБА_7».

У серпні 2002 року ОСОБА_7 повернувся до м.
Слов'янська, вони проживали однією
сім'єю по АДРЕСА_1. ОСОБА_7 визнавав своє
батьківство, проявляв турботу про сина.
За пропозицією матері ОСОБА_7 вони з 2004
року переїхали та стали проживати
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2,
ОСОБА_7 утримував сина, займався його
вихованням, піклувався про стан його
здоров'я, навчання, з народження
називав ОСОБА_9 сином, а ОСОБА_9 ОСОБА_7
називав батьком. Через такі відносини
між батьком та сином вони не надавали
значення, що прізвище сина як у матері,
а не прізвище батька, відкладали
вирішення питання про встановлення
батьківства на певний строк, вважали,
що вирішать це питання по досягненню
сином віку для отримання паспорта.

21.04.2014р. ОСОБА_7 раптово помер від
внутрішнього крововиливу у головний
мозок. Після його смерті відкрилася
спадщина. Оскільки ОСОБА_7 є батьком
малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, то
останній має право на спадщину, для
чого необхідно встановити факт
батьківства.

Відповідач ОСОБА_5 також є спадкоємцем
першої черги за законом на майно
померлого ОСОБА_7, як дочка померлого.
Відповідач достовірно знає, що ОСОБА_7
визнавав себе батьком ОСОБА_9, сама
визнавала його братом, а ОСОБА_9
визнавав ОСОБА_5 своєю сестрою. Але
після смерті спадкодавця відповідач не
бажає добровільно визнавати, що ОСОБА_7
є батьком ОСОБА_9.

Просила встановити факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 21 жовтня 2014
року позов задоволено. Встановлено що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, є батьком
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5,
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_9, про що в
книзі РАГС про народження 14.08.2002 року
зроблено відповідний запис № 576 та
видано свідоцтво про народження
НОМЕР_1, в якому в графі «батьки»
зроблено запис про матір ОСОБА_6, батько
- ОСОБА_10 ( а. с. 10).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про
народження та запису акту про
народження № 576 від 14.08.2002 року,
відомості про батька ОСОБА_10 записані
на підставі заяви матері № 80 від 14.08.2002
року, державна реєстрація народження
проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК
України (за вказівкою матері) (а.с. 34).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 41 року помер ОСОБА_7,
про що відділом РАЦС по м. Слов'янську
реєстраційної служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області зроблено запис № 623
та видано свідоцтво про смерть Серії
НОМЕР_2 (а. с. 11).

З довідки загальноосвітньої школи № 20
Слов'янської міської ради № 42 від 29.07.2014
року вбачається, що ОСОБА_9 навчається в
7 класі, батько ОСОБА_7 регулярно
відвідував школу, цікавився навчанням
та поведінкою сина (а. с. 12).

Відповідно до акту від 31.07.2014 року,
складеного комісією у складі
квартальної та мешканців АДРЕСА_2, за
адресою: АДРЕСА_2 з 2004 року проживали
однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з
дитиною ОСОБА_9. Зі слів свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_9 називали один одного сином та
батьком, відповідно, між ними були
теплі доброзичливі стосунки, як у
батька та сина ( а. с 13).

Згідно свідоцтва про хрещення від
08.02.2003 року у Свято-Воскресенському
храмі охрещений ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а. с. 14).

Відповідно до пунктів 3,9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 року „Про застосування судами
окремих норм Сімейного Кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
при розгляді справ про встановлення
батьківства щодо дитини, яка
народилася до 1 січня 2004 року, необхідно
застосовувати відповідні норми КпІІІС,
беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір'ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини;
рішення щодо визнання батьківства має
ґрунтуватися на всебічно перевірених
судом даних, що підтверджують або
спростовують заявлені вимоги та
заперечення проти них.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 31
березня 1995 року "Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення"суд розглядає
заяви про встановлення факту
батьківства в разі смерті особи, яку
заявник вважає батьком дитини, і
вирішує їх з урахуванням обставин,
передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та
сім'ю України. Заяви про встановлення
фактів батьківства розглядаються
судом, якщо у свідоцтві про народження
певна особа не вказана батьком дитини
(наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55
Кодексу про шлюб та сім'ю запис про
батька дитини проведено за вказівкою
матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж
такий запис зовсім відсутній) і можуть
бути подані матір'ю, опікуном чи
піклувальником дитини чи самою дитиною
після досягнення повноліття.

Згідно зі ст. 53 КпШС України, який діяв
на момент виникнення спірних відносин
сторонами, підставою для встановлення
батьківства (факту батьківства) може
бути не сам по собі факт біологічного
походження дитини, а фактичні дані, які
підтверджують спільне проживання
матері й особи, яку та вважає батьком
дитини, ведення ними спільного
господарства до народження останньої,
або спільне її виховання чи утримання,
або ж докази, що достовірно
підтверджують визнання особою
батьківства.

Оцінивши вказані докази, допитавши
свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_26, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, які
підтвердили як факт фактичних сімейних
стосунків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
народження так і після народження сина,
так те, що останній визнавав за життя
себе батьком ОСОБА_9, утримував та
виховував його, критично оцінивши
пояснення свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25,
суд попередньої інстанції дійшов до
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав, для визнання рішення суду
першої інстанції таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
скасування чи з міни цього рішення
немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 21 жовтня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: