У х в а л а

іменем україни

03 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Кафідової О.В.,
Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Сімекс» до ОСОБА_3, треті
особи: Одеська міська рада,
реєстраційна служба Головного
управління юстиції в Одеській області,
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності та скасування реєстрації,
стягнення матеріальної та
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Сімекс» на рішення
апеляційного суду Одеської області від
26 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Сімекс» (далі - ОСББ «Сімекс»)
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 16 серпня 2012 року
ОСОБА_3 зареєструвала право власності
на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
до складу якої включено частину горища
цього будинку, який є неподільним
допоміжним приміщенням та в якому
розміщене технічне оснащення, яке
забезпечує належне функціонування
житлового будинку, без доступу до якого
експлуатація цього будинку неможлива.
18 липня 2012 року вона отримала свідоцтво
про право власності на реконструйовану
квартиру, площа якої збільшилась на 196
кв. м за рахунок приєднання частини
горища будинку. Враховуючи викладене,
позивач просив витребувати зазначену
частину горища з незаконного володіння
відповідачки, визнати свідоцтво про
право власності, видане 18 липня 2012 року
виконавчим комітетом Одеської міської
ради, недійсним, стягнути з
відповідачки матеріальну шкоду у
розмірі 480 тис. грн. та моральну шкоду у
розмірі 20 тис. грн.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 25 листопада 2013 року позов
ОСББ «Сімекс» задоволено частково.
Витребувано з незаконного володіння
ОСОБА_3 частину даху житлового
багатоповерхового будинку АДРЕСА_1.
Визнано свідоцтво про право власності,
видане 18 липня 2012 року виконавчим
комітетом Одеської міської ради,
недійсним. В іншій частині позову
відмовлено. Розподілено судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26 травня 2014 року рішення
районного суду в частині задоволення
позову скасовано. У задоволенні позову
в цій частині відмовлено. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
горище будинку згідно Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» є
неподільним майном та не підлягає
відчуженню, оскільки в ньому
знаходяться технічне оснащення для
нормальної експлуатації житлового
будинку, а відповідачка неправоміно
заволоділа частиною горища,
розташованою над її квартирою.

Частково скасовуючи рішення районного
суду та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що право власності відповідачки
на спірну квартиру, до складу якої
входить частина горища, зареєстровано
у встановленому законом порядку. Крім
того, суд апеляційної інстанції
послався на те, що до участі у справі не
залучено виконавчий комітет Одеської
міської ради, який видав відповідачці
свідоцтво про право власності на
квартиру, до складу якої включив
частину горища.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1.

У 2008 році вона розпочала реконструкцію
зазначеної квартири з розширенням її
меж за рахунок горища житлового
будинку, розташованого над її
квартирою шляхом улаштування другого
рівня над вказаною квартирою
безпосередньо на даху житлового
будинку, внаслідок чого розмір її
квартири збільшився на 196 кв. м.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю 29
листопада 2011 року склала декларацію
про початок будівельних робіт з
реконструкції зазначеної квартири, а 11
червня 2012 року зареєструвала
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації.

На підставі вказаних декларацій
виконавчий комітет Одеської міської
ради 18 липня 2012 року видав ОСОБА_3
свідоцтво про право власності на
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
загальна площа якої склала 385,5 кв. м.

Рішенням Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року визнано протиправними та
скасовано зазначені декларації
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.

Пред'являючи позов, ОСББ «Сімекс»
посилалось на те, що ОСОБА_3 без дозволу
всіх співвласників будинку АДРЕСА_1
зайняла частину горища цього будинку,
хоча горище є неподільним технічним
приміщенням, яке не може бути передано
їй у власність.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» допоміжні
приміщення багатоквартирного будинку -
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

При цьому неподільним майном є
неподільна частина житлового
комплексу, яка складається з частини
допоміжних приміщень, конструктивних
елементів будинку, технічного
обладнання будинку, що забезпечують
належне функціонування жилого будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» неподільне
майно перебуває у спільній сумісній
власності співвласників
багатоквартирного будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 3.2.1 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила)
встановлено, що на горищах та технічних
поверхах повинен забезпечуватися:
температурно-вологісний режим
горищних приміщень, що перешкоджає
випаданню конденсату на поверхні
захисних конструкцій; доступ до всіх
елементів і чистота горищного
приміщення.

У п. п. 3.2.5, 3.2.7 Правил зазначено, що
горищні приміщення не повинні бути
захаращені будівельним сміттям,
домашніми й іншими речами та
обладнанням; використання горищних
приміщень під майстерні, для сушіння
білизни і під складські приміщення не
допускається.

Не дозволяється використовувати
горища, технічні поверхи й приміщення
(у т. ч. венткамери, електрощитові) для
зберігання устаткування, меблів,
вибухопожежонебезпечних матеріалів та
інших небезпечних предметів (п. 3.7.12
Правил).

Системний аналіз наведених норм права
свідчить про те, що допоміжні
приміщення, якими, зокрема, є горища, не
підлягають приватизації та не можуть
бути поділені і виділені власнику
квартири у багатоквартирному
житловому будинку без втрати їх
функціонального призначення.

Апеляційний суд наведеного не
врахував, у порушення ст. ст. 214, 309, 316 ЦПК
України належним чином не спростував
мотивів та висновків районного суду
про незаконність дій ОСОБА_3 щодо
реконструкції горища та про
незаконність свідоцтва про її право
власності на спірну частину горища.
Відтак, суд апеляційної інстанції
дійшов до передчасного висновку про
відмову у задоволенні вимог позивача
про витребування майна з незаконного
володіння відповідача та про визнання
свідоцтва про право власності на
квартиру недійсним.

Отже, у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК
України апеляційний суд не встановив
фактичних обставин справи, від яких
залежить правильне вирішення справи,
та норми права, які регулюють ці
правовідносини, не перевірив доводів
та наданих сторонами доказів, не
перевірив правильності й
справедливості рішення суду першої
інстанції.

Підлягає скасуванню й рішення суду
першої інстанції, яке заявник просить
залишити в силі, оскільки у порушення
вимог ст. ст. 26, 30, 33, 34, 35 ЦПК України суд
не роз'яснив позивачеві його права на
звернення із клопотанням про залучення
до участі у справі в якості
співвідповідача виконавчого комітету
Одеської міської ради, який видав
свідоцтво про право власності на
квартиру від 18 липня 2012 року, що
оскаржено до суду, так як вирішуючи
вимоги про недійсність свідоцтва,
виданого цим органом, суд має
встановити правомірність чи
неправомірність його дій.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, правовідносини між
сторонами не визначені, судові рішення
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України,
оскільки порушення закону допущені як
районним судом, так і апеляційним,
справа підлягає направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирних
будинків «Сімекс» задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 25 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 26 травня 2014 року та
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова