АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/3509/14
Головуючий у 1 інстанції - Волокітіна
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

Суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі -
Мікітчак А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 15 січня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_1 про відшкодування в порядку
регресу коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» (далі -
ПАТ»УСК «Гарант-Авто») звернулось з
позовом до ОСОБА_1 і просило винести
рішення, яким відшкодування в порядку
регресу 16.122 грн.93 коп., як компенсацію,
що складає 50% виплаченого позивачем
страхової суми на користь потерпілої в
ДТП особи.

Позивач послався на те, що
статтею 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі, якщо
Страховик здійснив страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну під
час використання забезпеченого
транспортного засобу, у сфері, що
передбачає більше значення
коригуючого коефіцієнта, ніж
визначеного договором страхування, чи
водієм, водійський стаж якого є меншим,
ніж визначено умовами страхування, то
особа, відповідальна за шкоду,
заподіяну внаслідок ДТП, зобов»язана
компенсувати Страховику 50% виплаченого
страхового відшкодування.

А, оскільки, водійський стаж
відповідача є меншим за три роки, тобто,
ніж визначено п.8 Договору страхування,
позивач набуває права стягнення вище
зазначеної суми, що складає 50% від суми,
що виплачена потерпілій особі
Страховиком.

Рішенням Шевченківського
районного суду м.Києва від 15 січня 2014
року у позові відмовлено/а.с.79-81/.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що на час
виплати Страховиком потерпілій особі
страхового відшкодування, вище
зазначене положення ст.38 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» про виплату Страховику
компенсації у розмірі 50% від суми
виплаченої страхової суми - втратило
чинність.

В поданій апеляційній скарзі
ПАТ»УСК «Гарант-Авто», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі.

Скаржник послався на те, що,
незалежно від зміни ст.38 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідач зобов»язаний
сплатити спірні кошти, оскільки ця
вимога ґрунтується на договірній
основі, незалежно від змісту Закону,
яким раніше врегульовувались ці
правовідносини.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення залишити без змін
з таких підстав.

Встановлено, що 13.01.2012 року,
згідно Полісу за №АВ/2487124 між ПАТ»УСК
«Гарант-Авто» та ОСОБА_2 укладена угода
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів на термін до
12.01.2013 року /а.с.5/.

Зокрема, застрахована цивільна
відповідальність за шкоду заподіяну
третім особам водієм автомобіля
«Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1,
який на праві власності належить
страхувальнику.

16.12.2012 року в результаті ДТП, яка
сталася з вини водія ОСОБА_1, який
керував вище зазначеним автомобілем
на законних підставах, були заподіяні
механічні пошкодження автомобілю
«Мітсубісі» державний номер НОМЕР_2,
який належить на праві власності
третій особі ОСОБА_3

На виконання договірних
зобов»язань за указаним договором
страхування ПАТ»УСК «Гарант-Авто»
виплатив потерпілій третій особі
страхове відшкодування у сумі 32.245 грн.86
коп.

В подальшому, звертаючись з
даним позовом до суду, та вимагаючи
стягнення з відповідача 16.122,93 грн.,
страховик послався на п/п 38-1.1. ст.38-1
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», згідно якого, у
разі якщо страховик здійснив страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну під
час використання забезпеченого
транспортного засобу водієм,
водійський стаж якого є меншим, ніж
визначено умовами договору
страхування, то особа, відповідальна за
шкоду, заподіяну внаслідок ДТП,
зобов»язана компенсувати страховику 50%
виплаченого страхового відшкодування.

При цьому, позивач посилається на п.8
договору страхування, згідно якого,
особам, водійський стаж яких складає
менше 3 років, заборонено керувати
транспортним засобом, відносно якого
укладено вище зазначений договір
страхуванням між ПАТ»УСК «Гарант-Авто»
та ОСОБА_2.

Відмовляючи в задоволенні позову,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно зазначив, що на
момент ДТП, тобто, на час виникнення
спірних правовідносин редакція п/п 38-1.1.
ст.38-1 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» була змінена
Законом України від 5.07.2012 року «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в частині
виключення умов щодо водійського
стажу.

Зазначене свідчить, що судом першої
інстанції на повно з»ясованих
обставинах, у відповідності з
дотриманням вимог закону в задоволенні
позову відмовлено.

Доводи скаржника ПАТ»УСК «Гарант-Авто»
в апеляційній скарзі на указані
аргументи суду першої інстанції
полягають в тому, що підстава, на яку
посилається позивач закріплена у
страховому договорі (п.8), а не лише у
старій редакції п/п 38-1.1. ст.38-1 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Спростовуючи указаний довід скаржника,
колегія суддів вважає його
безпідставним, оскільки пункт 8
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
від 13.01.2012 року за №АВ/2487124 передбачає
лише заборону керування автомобілем
«Мітсубісі»державний номер НОМЕР_1
особам, водійський стаж яких складає
менше 3 років. При цьому, указана
договірна умова не перебуває у
будь-якому зв»язку з правом Страховика
вимагати стягнення з особи, винної в
настанні страхового випадку, 50%
виплаченого потерпілій особі
страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду першої інстанції винесене
на повно з»ясованих обставинах з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
відхилити, а рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді