Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/881/14
Головуючий у 1 інстанції: Гагут Л.І.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» на заочне
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05 березня
2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Бердянської міської ради, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення з житлового
приміщення, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення №10007/0339
філії-Запорізьке обласне управління
ПАТ «Державний ощадний банк України»
звернулось до суду з позовом, який в
ході розгляду справи був уточнений, до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення з
житлового приміщення.

У позові зазначало, що 24.03.2008 року між
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
яке в подальшому було перейменовано в
ПАТ «Державний ощадний банк України»,
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № 594, згідно якого позичальник
отримала кредит у сумі 140 000 грн. на 120
місяців, зі строком остаточного
повернення кредиту не пізніше 23.03.2018
року, зі сплатою 16,5% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 25.03.2008 року між
банком та відповідачем було укладено
договір іпотеки № 699, предметом якого
стала двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором своєчасно та
належним чином не виконує, внаслідок
чого станом на 31.01.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 254 185 грн. 95
коп., яка складається з суми
несплаченого кредиту - 134 881 грн. 15 коп.,
суми несплачених відсотків по кредиту -
94 392 грн. 25 коп., заборгованості по пені
за несвоєчасну сплату відсотків по
кредиту - 10 174 грн. 42 коп., заборгованості
по пені за несвоєчасну сплату кредиту
-14 738 грн. 13 коп.

Боржнику неодноразово, а саме: 09.01.2009
року, 16.11.2009 pоку, 07.12.2011 року надсилались
вимоги про необхідність погашення
кредиту та відсотків.

Проте у добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Крім того, керуючись ст. 40 Закону
України „Про іпотеку", АТ Ощадбанк"
направив ОСОБА_2 вимогу від 21 червня 2012
року вих.№ 401 про звільнення житлового
приміщення , яка була отримана
відповідачем 05.07.2012 року.

Станом на 06.08.2012 року відповідач не
виконала письмові вимоги банку та не
виселилась із квартири.

Відповідно до довідки №170 від 17.03.2008
року, яка надавалась ОСОБА_2 під час
укладання договору іпотеки, у квартирі
АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім того, відповідно до п.5.1.3 договору
іпотеки нерухомого майна від 25.03.2008
року №699 ОСОБА_2 посвідчила, що
предметом іпотеки не користуються
неповнолітні діти.

Між тим, відповідно до довідки №901 від
28.11.2011 року у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 ,
яка народилася у ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_4, яка народилася у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вважає, що реєстрація
малолітньої дитини ОСОБА_4 без
отримання на це згоди банку та
неповідомлення про такі дії здійснено
з метою перешкодити банку звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на зазначені обставини,
просило суд звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме, на належну
ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 49,9 кв.м, житловою
площею 34,9 кв.м, яка складається з
коридору №1 площею 6,8 кв.м, кімнати №2
площею 22,3 кв.м, кімнати №3 площею 12,6
кв.м, кухні №4 площею 6,3 кв.м, санвузла №5
площею 1,9 кв.м, для погашення
заборгованості за кредитним договором
від 24.03.2008 року, розмір якої станом на
18.07.2012 року становив 254 185 грн. 95 коп. ,
шляхом продажу зазначеного майна на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, з початковою
ціною предмета іпотеки, визначеною на
підставі оцінки, здійсненої суб'єктом
оціночної діяльності, виселити з
житлового приміщення зареєстрованих
осіб, стягнути з відповідача на їх
користь судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області 05 березня 2013 року позов
задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки №699,
укладеним 25.03.2008 року - двокімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 49,9 кв.м,
житловою площею 34,9 кв.м, яка
складається з коридору №1 площею 6,8
кв.м, кімнати №2 площею 22,3 кв.м, кімнати
№3 площею 12,6 кв.м, кухні №4 площею 6,
3кв.м, санвузла №5 площею 1,9 кв.м, та
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного
майна на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження, за
ціною, визначеною незалежним експертом
оціночної діяльності.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації заставного майна у
встановленому законом порядку,
задовольнити в повному обсязі вимоги
по кредитному договору №594 від 24.03.2008
року публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10007/0339 філії-Запорізьке
обласне управління публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в сумі 254 185 грн. 95
коп., в тому числі: 134 881 грн. 15 коп. -
заборгованість по кредиту; 94 392 грн. 25
коп. - нараховані та несплачені
відсотки за користування кредитом; 10 174
грн. 42 коп. - пеня за несвоєчасну сплату
відсотків по кредиту; 14 738 грн. 13 коп. -
пеня за несвоєчасну сплату кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення №10007/0339
філії-Запорізьке обласне управління
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
понесені судові витрати щодо сплати
судового збору пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог в сумі
2 541 грн. 85 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03 квітня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
від 14 серпня 2013 року апеляційні скарги
ПАТ «Державний ощадний банк України»
та ОСОБА_2 на вказане рішення відхилено

Заочне рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 березня 2013 року залишено
без змін.

Ухвалою колегію суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справа від 20 листопада 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено,
касаційну скаргу ПАТ «Державний
ощадний банк України» задоволено
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 14 серпня 2013
року в частині залишення без змін
рішення щодо відмови у задоволені
позову про виселення скасовано, справу
в цій частині передано на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишені без змін.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10007/0339 філії -
Запорізьке обласне управління АТ
«Ощадбанк», посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить
рішення в частині відмови у задоволені
позову про виселення скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зазначені позовні вимоги
задовольнити.

У засідання апеляційного суду,
які призначалися на 18.02.2014 року та на
11.03.2014 року, належним чином та завчасно
повідомлена ОСОБА_2 не явилась.

Призначений на 18.02.2014 року
розгляд справи за клопотанням ОСОБА_2
був відкладений у зв"язку з
перебуванням ОСОБА_2 з 17.02.2014 року на
стаціонарному лікуванні в Бердянській
міській лікарні.

Клопотання ж ОСОБА_2 про
відкладання розгляду справи,
призначеного на 11.03.2014 року, з причини
зайнятосі адвоката ОСОБА_5, договір про
надання правової допомоги з яким
ОСОБА_2 уклала 05.03.2014 року, колегія
залишила без задоволення, розцінивши
зазначену причину неявки, як неповажну.
Колегія врахувала, що про дату розгляду
справи ОСОБА_2 була повідмлена
завчасно, а тому, зважаючи на
необхідність розгляду справи упродовж
розумного строку, клопотання
розцінено, як недобросовісне
користування особи процесуальними
правами, спрямованими на затягування
судового процесу.

Заслухавши в засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасника процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 39 Закону України „Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а відповідно до ст. 40 Закону
України „Про іпотеку" та ст. 109 ЖК
України -звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

З матеріалів справи вбачається,
що, ухвалюючи рішення в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки № 699, укладеним
25.03.2008 року з ОСОБА_2, а саме, на
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, і яке в
цій частині набрало законної сили, суд
відмовив у задоволенні заявлених
вимог банку про виселення
зареєстрованих за вказаною адресою
ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому правового
обгрунтування вирішення спору в
частині відмови у задоволенні вимог
про виселення рішення не містить, в
ньому зазначені лише окремі правові
норми, якими регулюються
правовідносини з приводу виселення
осіб, які проживають у
квартирах(будинках), які є предметом
іпотеки і на які звернуто стягнення.

Між тим, відповідно до ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким чином, вказаним вимогам
рішення в оскаржуваній ПАТ „Державний
ощадний банк України" частині не
відповідає, оскільки ніякого
обґрунтування висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
вимог про виселення суд у рішенні не
навів.

Відповідно до роз"яснень п.43
постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ" від 30.03.2012 року „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин", при розгляді
позову іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення у разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 Житлового
кодексу україни, ст.ст. 39-40 Закону
України „Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений строк.

В обгрунтування позовних вимог
про виселення ОСОБА_2 з неповнолітньою
дочкою ОСОБА_4, яка на момент укладання
договору іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1
права користування вказаним житлом не
мала, позивач посилався на невиконання
відповідачем письмової вимоги про
звільнення житлового приміщення у
тридцятиденний строк, яка була
отримана ОСОБА_2 05 липня 2012 року.

Зазначені доводи суд належним
чином не перевірив.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачем 21 червня 2012 року була
направлена письмова вимога ОСОБА_2 про
добровільне звільнення житлового
приміщення разом із ОСОБА_4 протягом
одного місяця з моменту отримання
вимоги, в якій попереджалося про
застосування передбаченої п.6.1
договору процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки. Вимога
була отримана відповідачем 05.07.2012
року(т.1,а.с.8,9), однак виконана не була.

Таким чином, порядок письмової
вимоги про виселення відповідача разом
із донькою добровільно позивачем був
додержаний.

Заперечення ж ОСОБА_2 проти
виселення з підстав того, що квартира
АДРЕСА_1 є місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, у якої право
користування цим житлом виникло, як у
члена сім"ї власника, а отже не залежало
від згоди іпотекодержателя, не
погоджуються з вимогами ст. 9 Закону
України „Про іпотеку" та з
передбаченими п.3.3 договору
зобов"язаннями іпотекодавця.

За таких обставин ОСОБА_2, яка
являється власником квартири АДРЕСА_1
на підставі договору дарування
квартири від 11.03.2008 року(т.1,а.с.14), а не її
наймачем, виходячи з вимог ч.2 ст. 40
Закону України „Про іпотеку" та ч.3 ст.
109 ЖК України разом з неповнолітньою
ОСОБА_4 підлягає виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

У зв"язку з цим рішення в
оскаржуваній частині про відмову у
задоволенні вимог про виселення в
порядку ст. 309 ЦПК України слід
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення вказаних
вимог банку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК
України документально підтверджені
витрати ПАТ „Державний ощадний банк
України" по сплаті судового збору у
сумі 165 гр. 30 коп. (т.1, а.с.1,125) підлягають
стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» задовольнити.

Заочне рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 березня 2013 року по даній
справі в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ПАТ „Державний ощадний
банк України" до ОСОБА_2, яка
представляє також інтереси
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
про їх виселення, - скасувати і ухвалити
в цій частині нове рішення наступного
змісту: „Виселити ОСОБА_2 разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового приміщення -
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ПАТ
«Державний ощадний банк України»
судові витрати у сумі 165 гр. 30 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: