АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 2 грудня 2013
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 р. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне
стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитним договором
№ML-001/169/2007 від 27.12.2007 р. у розмірі 183 879,24
швейцарських франків, що еквівалентно 1
525 333,28 грн. та пені за прострочення
виконання зобов'язань у розмірі 5 366 936,68
грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що ОСОБА_1 не виконує
зобов'язання за кредитним договором
№ML-001/169/2007 від 27.12.2007 р., внаслідок чого у
нього станом на 30.05.2013 р. виникла
заборгованість у розмірі 183 879,24
швейцарських франків, що еквівалентно 1
525 333,28 грн. та пеня за прострочення
виконання зобов'язань у розмірі 5 366 936,68
грн., а тому просив стягнути зазначені
суми солідарно з нього та ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 ( як солідарних божників за
договорами поруки від 27.12.2007 р.), а також
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 2 208,65 грн. за договором
№001/23504/07/1 про кредитування поточного
рахунку (овердрафт).

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 02.12.2013 р. позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 183 879,54
швейцарських франків, пеню у розмірі 5
366 936,68 грн. та судові витрати в сумі 3
441,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за договором
кредитування поточного рахунку у
розмірі 2 208,65 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Справа №760/15150/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/812/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Зінченко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.

Зазначав, що суд не звернув увагу на
пропуск позивачем строку позовної
давності з огляду на те, що позивач
звернувся з позовом до суду 09.07.2013 р.,
тоді як вимога ЗАТ «ОТП Банк» про
дострокове повернення кредиту від
17.11.2009 р. була отримана ним 15.12.2009 р. З
урахуванням того, що зазначена вимога
не була виконана протягом 30 днів з дати
її отримання, вважав, що перебіг строку
позовної давності розпочався з 15.01.2010
р., але був перерваний 15.03.2010 р. у зв'язку
із зверненням ЗАТ «ОТП Банк» з
аналогічним позовом до Голосіївського
районного суду м. Києва, який був
залишений без розгляду. З наведених
підстав вважав також пропущеним строк
позовної давності за договором
№001/23504/07/1 про кредитування поточного
рахунку (овердрафт) від 27.12.2007 р.

Вказував на те, що суд першої інстанції
не звернув уваги, що розмір пені - 5 366
936,68 грн. становить 73% від загальної суми
заборгованості за кредитним договором
№ML-001/169/2007 від 27.12.2007 р., що є підставою
для застосування ч.3 ст.551 ЦК України.

Також посилався на те, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладали один
спільний договір поруки на
забезпечення виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором, а
тому за відсутності у них солідарної
відповідальності, у суду не було
правових підстав стави для
застосування ч.3 ст.554 ЦК України.

Крім того зазначав, що суд в порушення
вимог ч.2 ст.533 ЦК України не вказав
гривневий еквівалент заборгованості
за кредитним договором.

В судовому засіданні ОСОБА_1
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» просив апеляційну скаргу
відхилити, посилаючись на те, що її
доводи не ґрунтуються на матеріалах
справи та вимогах закону

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 27.12.2007 р. між ЗАТ
«ОТП Банк» (правонаступником якого є
ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №ML-001/169/2007,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 144 142,50 швейцарських
франків на строк до 26.12.2027 р.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором 27.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2, та між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3
були укладені договори поруки
№SR-001/169/2007 та №SR-001/169/2007/1.

27.12.2007 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк»
був укладений договір №001/23504/07/1 про
кредитування поточного рахунку
(овердрафт) з лімітом овердрафту в
розмірі 5 000,00 грн., який ОСОБА_1
зобов'язувався належним чином
використати для безготівкових
платежів з поточного рахунку для ним
своїх зобов'язань перед
страхувальником щодо сплати страхових
премій за договорами страхування та
погашення відсотків за користування
непростроченим кредитом, а також для
списання комісій Банку. Згідно п.15.2 він
діє до виконання сторонами цього
договору та кредитного договору в
повному обсязі.

За договором купівлю-продажу
кредитного портфелю від 28.05.2010 р.,
укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», позивач набув
право вимоги за договором № ML-001/169/2007
від 27.12.2007 р., укладеним між ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 та договорами поруки
№SR-001/169/2007, №SR-001/169/2007/1 укладеними між
ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3

27.01.2012 р. за договором факторингу ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за договором №001/23504/07/1 про
кредитування поточного рахунку
(овердрафт), укладеного 27.12.2007 р. між ЗАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_1

З розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» убачається, що станом на 30.05.2013
р. заборгованість за кредитним
договором ML-001/169/2007 від 27.12.2007 р.
становить 183 879,24 швейцарських франків
(еквівалентно 1 525 333,28 грн. за курсом НБУ
на день розрахунку) та 5 366 936,68 грн. пені
за прострочення виконання
зобов'язання. А всього 6 892 269,96 грн.;
заборгованість по договору №001/23504/07/1
про кредитування поточного рахунку
(овердрафт) від 27.12.2007 р. становить 2 208,65
грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» про стягнення
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
№ML-001/169/2007 від 27.12.2007 р., суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не
виконує зобовўязання за вказаним
кредитним договором, а тому він та
ОСОБА_2, ОСОБА_3, як боржники за
договорами поруки, несуть солідарну
відповідальність.

Суд вважав безпідставними доводи
ОСОБА_1 про пропуск ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» позовної давності з
посиланням на те, що датою повернення
кредиту є 26.12.2027 р., а договір
кредитування поточного рахунку
(овердрафт) від 27.12.2007 р. діє до повного
виконання кредитного договору і є його
невід'ємною частиною.

З таким висновком суду не можна
повністю погодитись, виходячи з
наступного.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що
пропустило строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом ч.4 ст.267 цього Кодексу
сплив строку позовної давності, про
застосування якого заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом початок
перебігу строку позовної давності
починається дня, коли особа довідалася
або могла довідатися про порушення
свого права або про особу, яка його
порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Відповідно до ст.257 цього Кодексу
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Суд першої інстанції правильно
вважав, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
звернулось з позовом в межах строку
позовної давності щодо повергнення
кредиту та відсотків за його
користування з урахуванням, що
договором сторони погодили строк
повернення кредиту до 26.07.2027 р.

Твердження ОСОБА_1 про те, що
повідомленням про дострокове
повернення кредиту від 17.11.2009 р. позивач
змінив строк повернення кредиту, а
відтак строк позовної давності повинен
відраховуватись після спливу 30 днів
від дати отримання ним цієї вимоги, є
безпідставним, оскільки така вимога не
є зміною умов договору, а є правом
позивача, що передбачена як самим
договором, так і ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Невиконання такої вимоги в
добровільному порядку є підставою для
звернення з позовом до суду про
дострокове повернення кредиту та
відсотків за його користування в межах
дії кредитного договору.

Разом з тим, як убачається з
кредитного договору, сторони погодили
як строк повернення кредиту в повному
обсязі, так і графік платежів щодо
повернення кредиту та відсотків за
його користування щомісячно, останній
з яких - 26.12.2027 р.

В правовій позиції, викладеній
Верховним Судом України у справі № 6-116
цс 13, зазначено, що оскільки умовами
договору (графіком погашення кредиту)
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Аналізуючи норми ст.ст. 261, 530, 631 ЦК
України, Верховний Суд України дійшов
висновку, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання
вправі заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнуті
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі в межах позовної давності щодо
кожного із цих платежів. В останньому
випадку, перебіг позовної давності
буде починатися в залежності від
закінчення строку сплати кожного із
щомісячних платежів.

Зазначена правова позиція є
обов'язковою для всіх судів України при
застосуванні норм матеріального права
у подібних правовідносинах.

Таким чином, оскільки умовами
кредитного договору передбачено, що
погашення кредиту та сплата відсотків
за його користування повинна
здійснюватися відповідачем частинами
кожного місяця, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно відраховувати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

У зв'язку з наведеним, та з
урахуванням дати звернення ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» з позовом до суду -
09.07.2013 р., позовна давність на звернення
за захистом своїх прав до суду
обмежується 09.07.2010 р.

За таких обставин, вимоги позивача
про стягнення заборгованості щодо
повернення кредиту та сплати відсотків
за їх користування, що виникли до
вказаної дати не підлягають
задоволенню.

З урахуванням наведеного,
заборгованість ОСОБА_1 по поверненню
кредиту за період з липня 2010 р. по
травень 2013 р. буде становить 137 077,44
швейцарських франків, що на день
ухвалення цього рішення становить 1 453
222,64 грн. (курс національної грошової
одиниці гривні до швейцарського франка
на дату ухвалення рішення суду - 1060,1472
гривень за 100 швейцарських франків).
Заборгованість по сплаті відсотків за
користування кредитом складає 33 901,60
швейцарських франків, що становить 359
406,86 грн., а всього заборгованість по
тілу кредиту та відсотках за його
користування становить 170 979,04
швейцарських франків, що складає 1 812
629,50 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України позовна давність щодо вимог
про стягнення неустойки (пені)
становить один рік.

З урахуванням наведеного, розмір
пені за період з червня 2012 р. по травень
2013 р. по тілу кредиту буде становить 500
332,66 швейцарських франків (137 077,44 х 1% : 100
х 365), а по відсотках за користування
кредитом у розмірі 123740,84 швейцарських
франків (33901,60 х 1% : 100 х 365), а всього 624 073,50
швейцарських франків, що становить 6 616
097,74 грн.

Відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Загальний розмір пені 6 616 097,74 грн.
значно перевищує розмір
заборгованості по поверненню кредиту
та сплаті відсотків за його
користування, що становить 1 812 629,50 грн.,
а тому колегія суддів вважає можливим
зменшити розмір пені, що підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» до суми
заборгованості відповідача по кредиту
та відсотках за його користування, що
становить 1 812 629,50 грн.

З матеріалів справи убачається, що
з метою забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором
№ML-001/169/2007, 27.12.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_2, а також між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 були укладені окремі договори
поруки №SR-001/169/2007 та №SR-001/169/2007/1.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (ч.3 ст.554 ЦК України).

Ураховуючи, що між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були укладені окремі
договори поруки на виконання одного й
того ж зобов'язання, положення ч.3 ст.554
ЦК України про солідарну
відповідальність поручителів і
боржника, застосовуватися не може.

У такому випадку ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» має право
пред'явити вимогу до кожного із
поручителів на підставі окремого
договору, відповідно до якого кожен із
них відповідає перед кредитором як
солідарний боржник.

Зважаючи на викладене, рішення
суду в частині стягнення солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна»
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 183 879,54 швейцарських франків,
пені у розмірі 5 366 936,68 грн. підлягає
скасуванню, з ухваленням у цій частині
нового рішення про задоволення
позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 частково, а саме:
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованості за
кредитним договором №ML-001/169/2007 у
розмірі 170 979,04 швейцарських франків, що
становить 1 812 629,50 грн. та пені 1 812 629,50
грн.,

а всього 3 625 259,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Посилання на порушення судом ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» в даному випадку не є
обґрунтованим.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у справі 6-126
цс13, пункти 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Правильним є і висновок суду
першої інстанції про те, що строк
позовної давності щодо вимог про
стягнення заборгованості за договором
кредитування поточного рахунку
(овердрафт) від 27.12.2007 р. не є пропущеним,
оскільки цей договір діє до повного
виконання кредитного договору і є його
невід'ємною частиною.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 2 грудня 2013 р. в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» заборгованості за
кредитним договором у розмірі 183 879,54
швейцарських франків, пені у розмірі 5
366 936,68 грн. скасувати, та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» заборгованість за кредитним
договором №ML-001/169/2007 у розмірі 170 979,04
швейцарських франків, що становить 1 812
629,50 грн., пеню у розмірі 1 812 629,50 грн., а
всього 3 625 259,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: