провадження 2-з/201/273/2014
УХВАЛА

28 листопада 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з заявою представника
ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 (49000, Україна, АДРЕСА_1, номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (49000, Україна, АДРЕСА_2,
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (49000, Україна,
АДРЕСА_3) про визнання недійсними
договорів оренди і стягнення збитків,
–

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 жовтня 2014 року
звернулася до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання недійсними договорів оренди і
стягнення збитків.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 5
листопада 2014 року позовну заяву було
залишено без руху та надано позивачу
строк для усунення недоліків в
позовній заяві, які ним було усунуто.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 10
листопада 2014 року провадження по цій
справі було відкрито та призначено
проведення судового засідання.

27 листопада 2014 року до суду
представником позивача подано заяву
про збільшено розмір позовних вимог, а
також клопотання про забезпечення
позову, в якому просить вжити заходів
забезпечення позову, шляхом накладання
арешту на все нерухоме майно та грошові
кошти, що належать ОСОБА_3, оскільки
предметом спору є також стягнення з
відповідача збитків, однак позивачу не
відомо чи має вона постійний дохід, за
рахунок якого можливо стягувати суму
збитків у разі задоволення позову,
також позивачу відомо, що відповідачу
належить декілька квартир у м.
Дніпропетровську, однак під час
розгляду справи відповідач може
відчужити майно за рахунок якого
можливо проводити стягнення, що може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
передбачено, що суд, за заявою осіб, що
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті встановлено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або інших осіб є видом
забезпечення позову, передбаченим ст.
152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови
№ 5 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ» від 7 лютого2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» зазначено, що з метою
забезпечення знаходження майна у
володінні відповідача на час судового
розгляду позову про право на це майно
суд за клопотанням позивача може вжити
заходи забезпечення позову (статті 151,
152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на
майно, заборонити відповідачеві
вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або
користуватися спірним майном),
заборонити державному реєстратору
прав на нерухоме майно вносити зміни до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, передати спірне майно
на зберігання третій особі відповідно
до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали
справи і заяву про забезпечення позову
та оцінивши надані докази, суд вважає
можливим частково задовольнити заяву
про забезпечення позову, в з в’язку з
чим накласти арешт в межах заявлених
позовних вимог у розмірі 9 961 529 гривень
80 коп на все нерухоме майно та грошові
кошти, що належать відповідачу ОСОБА_3
(49000, Україна, АДРЕСА_2, номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2),
оскільки в провадженні суду перебуває
зазначена справа та між сторонами
виник спір з приводу користування
розпорядження та володіння майном, що є
предметом договорів оренди, які
позивач просить суд визнати недійсними
та враховуючи наявний між сторонами
майновий спір з приводу стягнення суми
завданих збитків, що є значною 9 961 529
гривень 80 коп, отже зважаючи на
зазначене та враховуючи характер
спірних правовідносини, які виникли
між сторонами, вважаю, що вжиття
заходів забезпечення позову в межах
розміру заявлених позовних вимог буде
співмірним та є доцільним,
обґрунтованим, а також існують всі
підстави вважати, що відповідачем
(ОСОБА_3Г.) може бути відчужене
зазначене майно на користь інших осіб
або вчинені будь-які інші дії щодо
вказаного майна, а тому з урахуванням
вище викладеного в разі невжиття
заходів забезпечення позову
зазначений відповідач матиме
можливість здійснити відчуження майна,
що йому належить, на користь інших осіб,
тобто дійсно існує реальна загроза
утруднення або неможливість виконання
рішення суду так як у сторони спору
(відповідача ОСОБА_3Г.) до його
вирішення наявна можливість
розпорядитися об'єктом прав, що йому
належать, в зв’язку з чим невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. В задоволенні решти вимог заяви,
як зазначено у заяві про забезпечення
позову, слід відмовити, оскільки вид
забезпечення позову має бути
співмірним із заявленими позивачем
вимогами, тобто у розмірі 9 961 529 гривень
80 коп, а тому в цій частині вимоги заяви
безпідставні, необґрунтовані та не
ґрунтуються на вимогах закону і не
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України
ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч.
ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 про забезпечення позову –
частково задовольнити.

Накласти арешт в межах заявлених
позовних вимог у розмірі 9 961 529 гривень
80 коп на все нерухоме майно та грошові
кошти, що належать відповідачу ОСОБА_3
(49000, Україна, АДРЕСА_2, номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2).

В задоволенні решти вимог
заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про
забезпечення позову, як зазначено у
заяві, – відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної
сили 28 листопада 2014 року.

Строк пред’явлення ухвали
до виконання – один рік.

Оскарження ухвали не
зупиняє її виконання.

Суддя
О.А.
Антонюк