Справа № 654/4831/14-ц
Провадження №2/654/1443/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Сидоркіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гола Пристань
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та зняття з
реєстрації,

в
с т а н о в и в:

07.11.2014р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та зняття з
реєстрації, посилаючись на те, що вони є
власниками будинку АДРЕСА_1. У 2003 році
позивачка ОСОБА_2 зареєструвала в
даному будинку відповідача ОСОБА_3
Стосунки між позивачкою та
відповідачем погіршились, але на
прохання ОСОБА_2 відповідач не бажає
добровільно виписатись та виїхати з
будинку. Останнім часом ОСОБА_3
влаштовує скандали, створює неможливі
умови для проживання позивачів у
власному будинку, участі в утриманні
будинку не приймає, комунальні послуги
не сплачує, поточні ремонти не робить.
Заходи впливу виявились
безрезультатними, відповідач
продовжує порушувати правила
співжиття. З посиланням на ст.116,150, 157 ЖК
України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України
позивачі просять усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
виселення без надання іншого
приміщення та зняття з реєстрації
відповідача ОСОБА_3 з будинку по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_4
підтримали позовні вимоги, наполягали
на їх задоволенні, з підстав,
зазначених в позові.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, не
заперечував проти задоволення позову в
частині його виселення, але не
погодився з обґрунтуванням позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачам
на праві спільної сумісної власності
належить житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_3 зі згоди
позивачки ОСОБА_2 вселився у вказаний
будинок та був зареєстрований за
вказаною адресою.

Суд враховує, що згідно ст. 6 ЖК
України жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Надання приміщень у жилих
будинках для потреб промислового
характеру забороняється.

У відповідності до ст. 9 ЖК України
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду, або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.

Забезпечення постійним житлом
громадян, які відповідно до
законодавства мають право на його
отримання, може здійснюватися шляхом
будівництва або придбання доступного
житла за рахунок надання державної
підтримки у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Громадяни мають право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду, житлових
приміщень у гуртожитках, які
перебувають у власності
територіальних громад, або придбання
їх у житлових кооперативах, на біржових
торгах, шляхом індивідуального
житлового будівництва чи одержання у
власність на інших підставах,
передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються
законом, за винятком випадків, коли
вони здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

За ст. 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі
будинки (квартири), що є в приватній
власності громадян, не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством Союзу РСР
і УРСР.

У відповідності до ст. 158 ЖК
України наймач користується жилим
приміщенням у будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до
договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення
укладається між власником будинку
(квартири) і наймачем у письмовій формі
з наступною реєстрацією у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється. Договір повинен
містити вказівку на предмет договору,
строк, на який він укладається,
визначати права і обов'язки наймодавця
і наймача та інші умови найму.

Оскільки між сторонами не
укладався договір найму жилого
приміщення, законні підстави для
проживання відповідача у будинку
відсутні.

При цьому суд враховує, що
відповідач не є членом сім'ї позивачів
в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Згідно довідок Садівської
сільської ради Голопристанського
району Херсонської області №192 від
13.10.2014 року та Голопристанського РВ
УМВС України в Херсонській області
№46/2310 від 04.10.2014 року з відповідачем
ОСОБА_3 проведено профілактичні бесіди
та винесено офіційне попередження про
недопущення неправомірних дій.

Більше того, в даному випадку, з
урахуванням неправомірності
знаходження відповідача в будинку
позивачів, незаконного використання
будинку позивачів для свого
проживання, суд вважає за необхідне
захистити саме законне право позивачки
на володіння, користування своєю
власністю, яке є абсолютним.

Позовні вимоги в частині зняття з
реєстрації відповідача задоволенню не
підлягають, як такі, що зайво заявлені,
оскільки позбавлення права на
проживання є складовою такої правової
категорії як виселення, а судове
рішення про виселення, відповідно до
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є підставою для
зняття відповідачів з реєстрації за
заявою власника будинку.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 11, 16, 321, 391 ЦК України,
ст. ст. 6, 9, 150, 155, 158 ЖК України, ст.ст.10, 11,
57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в
и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
будинку АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 243,60 грн.
судового збору.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Херсонської
області через Голопристанський
районний суд шляхом подачі апеляції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
рішення.

Суддя
В. М. Сіянко