№ производства 2/646/206/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель
В.А.

при секретарі - Бікасовій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про визнання
права власності на самочинне
будівництво

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду, посилаючись на те, що право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/ 2
частині за кожним на підставі договору
про право забудови земельної ділянки,
посвідченого 2-ю ХДНК 07 липня 1927 року. 15
березня 1983 року між позивачкою та
онуком ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було укладено
угоду, відповідно до якої позивачка
набула у останнього 1/2 частину
вказаного житлового будинку, за що
передала ОСОБА_4 5 000 карб. Він отримав
гроші та передав позивачці
правовстановлюючі документи на
будинок та ключі. Після чого позивачка
та члени її родини поселилися в
спірному будинку та з 23 березня 1983 року
здійснили реєстрацію в ньому. ОСОБА_4
фактично прийняв спадщину після смерті
свого діда, оскільки був
зареєстрований в спірному будинку та
постійно в ньому проживав, його батько
загинув на той час. Але свідоцтво про на
спадщину ОСОБА_4 не отримав. Позивачка,
набувши спірну частину будинку
здійснила всі дії як покупець, оскільки
прийняла у власність частину будинку
та стала утримувати його. Протягом
наступних двадцяти років після
укладання угоди позивачка та члени її
сім»ї користувалися 1/ 2 частиною
будинку літ. А-1, оскільки ОСОБА_4
переселився в половину будинку, яка
належала його померлому дядькові
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер,
спадкоємців він не мав. У зв'язку із тим,
що частина будинку, в якому він
проживав стала руйнуватися, позивачка
за власні кошти протягом 2007-2012 років
здійснила капітальний ремонт в будинку
та добудувала прибудови. Вказану
реконструкцію та прибудови вона
здійснила без затвердженого проекту,
вказані роботи виконували фахівці.
Відповідно до технічного висновку ФОП
«ОСОБА_6» технічні рішення, прийняті
при реконструкції та перебудові
будинку, відповідають вимогам
екологічних, санітарних та пожежних
норм та забезпечують їх подальшу
експлуатацію. Враховуючи, що майно, яке
належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було знищено
позивачка просила анулювати правову
реєстрацію на житловий будинок літ. А-1
з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на
ім»я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожним по 1/2
частині та визнати за позивачкою право
власності на житловий будинок літ. А-1 з
надвірними будівлями, житловою площею
116,5 кв. м., загальною площею 171,1 кв. м.,
розташований по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 повністю підтримала позовні
вимоги, надала судові аналогічні
пояснення. Додатково позивач пояснила
судові, що разом із своїм чоловіком
певний час проживала на зйомних
квартирах, оскільки вони не мали свого
житла. У 1983 році вони познайомилися у з
ОСОБА_4, який один проживав у спірному
будинку, цей будинок був у поганому
технічному стані, оскільки ОСОБА_4
довгий час не працював, не мав
постійного заробітку, тому не мав
коштів для належного утримання
будинку, крім того, він зловживав
спиртними напоями. В будинку не було
води, газу, відрізано світло. Між
позивачкою та ним було укладено угоду
щодо купівлі половини будинку, на
виконання якої позивачка передала йому
5000 карб, а ОСОБА_4 звільнив свою
половину будинку та перейшов проживати
на іншу половину будинку, яка належала
його дядькові. При цьому позивачка та
члени її сім»ї протягом наступних
років фактично утримували будинок в
цілому і самого ОСОБА_4 У 1998 році, коли
ОСОБА_4 помер, позивачка та її родина
поховали його, та залишилися проживати
в будинку. Через деякий час половина
будинку, в якій проживав ОСОБА_4 стала
руйнуватися, що стало загрожувати
збереженню належної позивачці частини
будинку, тому їх сім»я вирішила
здійснити капітальний ремонт та
добудувати прибудови, оскільки син
позивачки одружився, мав потребу в
додатковій житловій площі. Всі
будівельні роботи були здійснені за
кошти позивачки та членів її сім»ї.
Будь-які інші особи участі у
будівництві не приймали. Також
позивачка пояснила, що ОСОБА_4 був
одинокою людиною, родичів не мав. Після
його смерті ніхто до будинку не
приходив, не цікавився ним, не
утримував та спадщину не приймав.

Представник відповідача -
Харківської міської ради - у судове
засідання не з»явився, надав судові
заяву про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення позову
заперечував. В письмових поясненнях,
наданих судові, представник
відповідача послався на те, що рішенням
1Х сесії 1У скликання Харківської
міської ради від 17.08.2011 року № 390/11
затверджено «Порядок вирішення питань,
пов'язаних із самочинним будівництвом»
у відповідності до норм чинного
цивільного законодавства. Цей Порядок
поширюється на всі підприємства,
установи, організації, а також
громадян, які здійснили самочинне
будівництво.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, свідка, перевіривши
матеріали справи, вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
станом на 31 грудня 2012 року
зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2
частині на підставі договору про право
забудови земельної ділянки,
посвідченого 2-ю ХДНК 07 липня 1927 року / а.
с. 18 /.

Як вбачається з технічного паспорту,
виданого 20 березня 1993 року на ім»я
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на території
земельної ділянки по АДРЕСА_1 був
розташований житловий будинок літ. А-1,
1927 року забудови, надвірні будівлі -
сараї, льох, вбиральня, житлова
прибудова, душ, огорожа були побудовані
в період 1983-1990 років / а. с 7-11/.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м.
Харкові / а. с. 72/.

Відповідно до ст. 529 ЦК України /в
редакції 1963 року/, при спадкуванні за
законом спадкоємцями 1 черги є у рівних
частках діти, подружжя та батьки
померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК України /в
редакції 1963 року/ вважається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, якщо він
подав у державну нотаріальну контору
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини .

Як вбачається з довідки
Харківського обласного державного
нотаріального архіву після смерті
ОСОБА_2 із заявами про прийняття
спадщини або відмову від спадщини
ніхто не звертівся, свідоцтва про право
на спадщину не видавалися, спадкова
справа не заводилася, 28 серпня 1947 року
ОСОБА_2 залишив заповіт, згідно якого
заповів половину будинку АДРЕСА_1 свій
дружині ОСОБА_7 / а. с. 85-86/.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.
Харкові / а. с. 66-68/.

Як вбачається з довідки
Харківського обласного державного
нотаріального архіву після смерті
ОСОБА_7 із заявами про прийняття
спадщини або відмову від спадщини
ніхто не звертівся, свідоцтва про право
на спадщину не видавалися, спадкова
справа не заводилася, 23 квітня 1963 року
ОСОБА_7 залишила заповіт, згідно якого
заповіла належне їй майно своєму
синові ОСОБА_5 та ОСОБА_8 / а. с. 77-78/.

Відповідно до будинкової книги на
спірний житловий будинок по АДРЕСА_1
ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку
з 23 грудня 1944 року по 08 липня 1971 року ,
ОСОБА_7 - з 23 грудня 1944 року до 18
листопада 1973 року / а. с. 32-37/.

ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в спірному
житловому будинку зареєстрованими не
були, факт прийняття вказаними особами
спадщини судом не встановлений,
оскільки вказані особи із заявами про
прийняття спадщини до нотаріуса не
зверталися, фактично спадщину не
приймали.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
зареєстрований у спірному будинку з 01
липня 1962 року та знятий з реєстрації 04
грудня 1998 року у зв'язку із смертю / а. с
32-37/.

ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину
після свого діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_7,
оскільки мешкав разом із спадкодавцями
за місцем відкриття спадщини та
вступив в управління спадковим майном.

15 березня 1983 року між ОСОБА_1 та
онуком ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було укладено
угоду, відповідно до якої позивачка
набула у останнього 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, за що
передала ОСОБА_4 5 000 карб. /а. с. 6/. Він
отримав гроші та передав позивачці
правовстановлюючі документи на
будинок та ключі. Після чого позивачка
та члени її родини поселилися в
спірному будинку та з 23 березня 1983 року
здійснили реєстрацію в ньому / а. с. 31,
34-35/. Позивачка ОСОБА_1, набувши спірну
частину будинку, здійснила всі дії як
покупець, оскільки прийняла у
власність частину будинку та стала
утримувати його / а. с. 39-44/. Протягом
наступних двадцяти років після
укладання угоди позивачка та члени її
сім»ї користувалися 1/2 частиною
будинку літ. А-1, оскільки ОСОБА_4
переселився в половину будинку, яка
належала його померлому дядькові
ОСОБА_3

Відповідно до ст.128 ЦК України (в
редакції 1963 року ) право власності
(право оперативного управління) у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей
набувачеві.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивач ОСОБА_1 у
вставленому законом порядку на момент
укладання договору придбала у ОСОБА_4 15
березня 1983 року 1/ 2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.
Харкові від алкогольної
кардіоміопатії / а. с. 45/

Відповідно до довідки
Харківського обласного державного
нотаріального архіву після смерті
ОСОБА_4 із заявами про прийняття
спадщини або відмову від спадщини
ніхто не звертівся, свідоцтва про право
на спадщину не видавалися, спадкова
справа не заводилася, заповіти ОСОБА_4
не посвідчувалися / а. с. 53/.

Відповідно до будинкової книги
на спірний житловий будинок ОСОБА_3 у
будинку зареєстрованим не був.
Натомість, його син ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований в
будинку з 10 березня 1960 року та знятий
з реєстрації у зв'язку із смертю.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в
с. Артемівка Чугуївського району
Харківської області / а. с. 59-61/.

Відповідно до довідки
Харківського обласного державного
нотаріального архіву після смерті
ОСОБА_10 із заявами про прийняття
спадщини або відмову від спадщини
ніхто не звертівся, свідоцтва про право
на спадщину не видавалися, спадкова
справа не заводилася, заповіти ОСОБА_10
не посвідчувалися / а. с. 53/.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власнику належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

У зв'язку із тим, що частина будинку, в
якій проживав ОСОБА_4 після укладання
угоди з позивачкою, стала руйнуватися,
ОСОБА_1 за власні кошти протягом 2007-2012
років здійснила капітальний ремонт в
будинку та добудувала прибудови для
потреб своєї родини, оскільки
руйнування частини будинку могло
призвести до руйнування будинку в
цілому. На підставі звернення
позивачки КП «Харківське МіськБТІ»
було проведено технічну
інвентаризацію будівель та
виготовлено технічний паспорт на
житловий будинок літ. «А-1» з
прибудовами та надвірними будівлями /
а. с. 12-16/.

Відповідно до технічного
висновку щодо стану будівельних
конструкцій житлового будинку з
прибудовами до нього по АДРЕСА_1,
виконаного ФОП «ОСОБА_6», експлуатація
житлового будинку літ. А-1, прибудов літ.
А1-1, А2-1, а4, тамбуру а5, мансарди літ. Ам
можлива, дефектів в несучих
конструкціях та фундаментах будівель
не виявлено. Будівництво прибудов,
мансарди та переобладнання приміщень
не вплинуло на міцність та
деформаційні характеристики живого
будинку літ. А-1 в цілому. Технічний стан
будівельних конструкцій житлового
будинку та прибудов до нього в цілому
забезпечує надійну експлуатацію та
безпеку для життя та здоров»я
мешканців. Технічні рішення, прийняті
при будівниці та переобладнанні
відповідають вимогам діючих норм та
правил державних стандартів
будівельних, санітарних та пожежних
норм / а. с. 19-29/.

Свідок ОСОБА_11 пояснила судові, що
знайома із сім»єю ОСОБА_1 з 1983 року,
оскільки вони проживали у них на
квартирі. Після чого вони звільнили
квартиру, тому що стали доглядати
одинокого чоловіка - ОСОБА_4, який жив у
старому будинку АДРЕСА_1. Цей будинок
був у дуже поганому стані, тому що
ОСОБА_4 ніде не працював, зловживав
спиртними напоями та будинок не
утримував. Сім»я ОСОБА_1 провела до
будинку воду, газ, світло,
відремонтувала дах, зробили огорожу.
Коли ОСОБА_4 помер, сім»я ОСОБА_1
поховала його, тому що ніяких родичів у
нього не було. Згодом ОСОБА_1 повністю
перебудували будинок, відремонтували
його, оскільки старий будинок майже
зруйнувався. Всі ці роботи здійснила
саме сім»я ОСОБА_1, які постійно
проживають в будинку з 1983 року.

Статтею 376 ЦК України передбачено,
що право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно. На вимогу власника
/користувача/ земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачка своїми силами за свої
кошти самочинно виконала будівництво,
капітальний ремонт та переобладнання
житлового будинку та здійснила
будівництво прибудов до нього, це
будівництво та реконструкція
проводилося на земельній ділянці, яка
на законних підставах перебуває у
користуванні позивачки, воно не
порушує права сторін та інших осіб, з
технічної точки зору будівництво
негативно не вплинуло на несучі
будівельні конструкції в цілому, тому
суд вважає можливим визнати за
позивачкою право власності на
самочинно збудовані будівлі.

Відповідно до ст. 349 ч. 1 ЦК України право
власності на майно припиняється в
разі його знищення.

При розгляд цього спору судом
встановлено, що майно яке належало
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, знищено внаслідок
його руйнування, позивачкою здійснено
будівництво, реконструкцію та
капітальний ремонт на місті старого
будинку літ. А-1, тому суд вважає за
необхідне анулювати правову
реєстрацію на житловий будинок АДРЕСА_1
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.
317, 319, 321, 331, 346, 349, 375, 376 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Анулювати правову реєстрацію на
житловий будинок літ. А-1 з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за кожним по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. А-1 з надвірними
будівлями, житловою площею 116,5 кв. м.,
загальною площею 171,1 кв. м.,
розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя
В.А.Журавель