У х в а л а

24 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Журавель В.І.,
Мартинюка В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Писаної Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до
державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль», третя особа:
ОСОБА_4 про поновлення на роботі,
стягнення оплати за вимушений прогул
та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, вимоги якого уточнила в
ході розгляду справи та просила
скасувати наказ відповідача від 15
травня 2013 року про її звільнення з
роботи; поновити її на роботі в
Державному підприємстві міжнародний
аеропорт «Бориспіль» (далі -ДП МА
«Бориспіль») з 30 квітня 2013 року на
посаді техніка групи експлуатації
внутрішніх кабельних мереж відділу
кабельних мереж департаменту
мережевих технологій дирекції з
інформаційних технологій; стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 4473,50 грн за кожний повний
прострочений місяць (259,98 грн. за кожний
робочий день неповного простроченого
місяця), починаючи з 15 травня 2013 року по
час фактичного поновлення на роботі;
зобов'язати відповідача нарахувати їй
за цей період усі види грошових виплат
(премія, вислуга років, тощо),
встановлені чинними в ДП МА
«Бориспіль» документами; стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду у розмірі 53 250 грн.

Позов мотивовано тим, що на підставі
наказу про внесення змін до
організаційної структури та штатного
розпису дирекції з інформаційних
технологій, відповідач, одночасно з
виключенням з 20 квітня 2013 року
підрозділу групи технічного
обслуговування та ремонту
лінійно-кабельних мереж відділу
кабельних мереж з посадами 3 техніків,
включив групу експлуатації внутрішніх
кабельних мереж відділу кабельних
мереж з посадами 3 техніків. Позивач
вважає, що у порівнянні з іншими
працівниками, переведеними на посаду
техніка вона має найбільший досвід
роботи та рівень кваліфікації.
Посилається на те, що при її звільненні
відповідачем порушені вимоги ст.ст. 42,
49-2 КЗпП України.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 4 лютого 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 4 лютого 2014 року
залишено без змін.

У листопаді 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 06 серпня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, ст. 43 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах .

В обґрунтування заяви ОСОБА_3.
посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року в справі за
позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, якою скасовано судові
рішення судів попередніх інстанцій, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її допуску до
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Крім того, у відповідності до п. 6
згаданої вище постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупністю
таких умов: судом касаційної інстанції
при розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні і ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» роз'яснено, що
прийняття касаційною інстанцією
ухвали про скасування судових рішень
судів нижчих інстанцій з передачею
справи на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі.

За таких обставин посилання на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року, як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, не може
здійснюватися, оскільки у ній не
висловлено правові позиції щодо
застосування норм матеріального права,
а стосується процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права.

Крім того, аналіз наведеного судового
рішення не дає підстав для висновку про
наявність, передбачених ст. 355 ЦПК
України, обставин для перегляду
судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки справи розглянуті за
різних фактичних обставин.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
третя особа: ОСОБА_4 про поновлення на
роботі, стягнення оплати за вимушений
прогул та моральної шкоди, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.І. Журавель

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк

Т.О. Писана