Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/3501/14
Головуючий у 1 інстанції: Степаненко
Суддя-доповідач:
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Буримі В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 13 червня 2014
року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Василівської райдержадміністрації
Запорізької області про звернення
стягнення на майно та виселення,-
В С Т А Н О В И Л А:
В грудні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернувся до суду із вказаним позовом,
який було уточнено в ході судового
розгляду справи.
Позивач вказував, що відповідно до
укладеного договору № ZPDNGK00002249 від
25.04.2007р. ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі
15 604,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 23.04.2027р. Згідно умов
зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати. Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, що призвело до утворення
заборгованості за кредитним договором,
яка станом на 04.12.2013р. складає 27 988,71
доларів США, в тому числі 12 445,46 доларів
США - заборгованість за кредитом;
8118,88 доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
1 516,07 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
4 189,55 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штрафи: 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина) 1
687,46 доларів США - штраф (процентна
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 25.04.2007р. уклали
договір іпотеки № ZPDNGK00002249, згідно з
яким ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: квартиру загальною
площею 46,50 кв. м, житловою площею 23,30 кв.
м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить відповідачеві на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
визначена у сумі 82 315 грн.
Посилаючись на настання права на
дострокове витребування всієї суми
кредиту у зв»язку з невиконанням
позичальником та іпотекодавцем в одній
особі умов кредитного договору, Банк в
рахунок погашення заборгованості за
цим кредитним договором у загальній
сумі 27 988,71 доларів США просив суд
звернути стягнення на іпотечну
квартиру шляхом її продажу з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, а також
виселити відповідачів із зазначеної
Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 13 червня 2014
року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідачі, будучи повідомленими про
дату, час та місце розгляду справи у
останнє судове засідання не з»явились,
не надавши будь-яких заяв про причини
неявки або про відкладення справи, тому
колегія у відповідності до вимог ст. 305
ЦПК України розглянула справу у їх
відсутності.

Суд першої інстанції, встановивши, що
ОСОБА_3 дійсно порушені умови
кредитного договору та мається
заборгованість зі сплати кредиту у
загальному розмірі 27 988,71 доларів США, у
зв»язку з чим у банку виникло право
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором, яким
забезпечено виконання зобов»язань за
кредитним договором, відмовив в
задоволенні позову на підставі
набувшого 07.06.2014р. чинності ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», яким
введено тимчасову заборону на
примусове стягнення нерухомого
житлового майна, переданого в іпотеку
за іпотечним кредитом, наданим в
іноземній валюті.

Сторонами не оспорюються встановлені
судом обставини щодо існування між
ними кредитних правовідносин на
підставі укладеного договору №
ZPDNGK00002249 від 25.04.2007р., за яким ОСОБА_3
отримав 15 604 доларів США на придбання
житла, а також укладення одночасно з
цим договору іпотеки № ZPDNGK00002249, згідно
з яким ОСОБА_3 надав в іпотеку придбану
в кредит квартиру загально площею 46,50
кв. м, житловою площею 23,30 кв. м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 не оспорював
неналежне виконання ним умов
кредитного договору, яке виразилось у
недотриманні ним графіку погашення
кредиту, а також погодився з розміром
встановленої судом заборгованості за
кредитним договором, яка станом на
04.12.2013р. складає 27 988,71 доларів США, в
тому числі 12 445,46 доларів США -
заборгованість за кредитом; 8 118,88
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
1 516,07 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
4 189,55 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штрафи: 31,29
доларів США - штраф (фіксована частина)

1 687,46 доларів США - штраф (процентна
складова).

Рішення суду щодо встановлених судом у
мотивувальній частині фактів та
обставин відповідачем не оскаржується.

З апеляційної скарги банку
вбачається, що ним наголошується на
порушенні судом норм матеріального і
процесуального права. Фактично зі
змісту скарги випливає, що ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» оскаржує рішення суду
тільки в частині неправильного
застосування судом ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014р.,
вважаючи, що цей закон не повинен був
застосований судом за цими
правовідносинами, оскільки позовна
заява подана банком до суду в грудні
2013р., тобто до набрання законної сили
вказаним законом. Крім того, банк
вказує, що відповідачем не надано
доказів про відсутність у нього іншого
житла, а судом ці факти не перевірені.

Відповідно до пункту 1 частини1 ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03.06.2014р., протягом дії цього
Закону не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно з частиною 4 цього Закону
протягом його дії інші закони України
з питань майнового забезпечення
кредитів діють з урахуванням його норм.

Отже, незалежно від наявності у Банку
права на звернення стягнення на
житлове приміщення як предмет іпотеки,
яке передбачено ЗУ «Про іпотеку» та
умовами договору іпотеки, з дня
набрання чинності ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.2014р. слід
керуватись, насамперед, положеннями
цього Закону.

Тому, незважаючи на те, що Банк подав
позов до набрання чинності
вищевказаним Законом, суд правильно
керувався саме положеннями цього
Закону, який на час ухвалення рішення
набрав законної сили. Такі висновки
суду відповідають вимогам частини 4
цього спеціального Закону, який носить
тимчасово обмежувальний характер для
кредиторів за іпотечними кредитами в
іноземній валюті із забезпеченням їх
виконання за рахунок іпотеки житлових
приміщень.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги стосовно допущеної судом
неповноти у дослідженні обставин про
наявність у позичальника іншого
житлового приміщення у власності,
колегія встановила, що матеріали
справи дійсно не містять таких доказів.

З метою усунення цих процесуальних
упущень суду першої інстанції
представнику банку у відповідності до
ч. 4 ст. 10 ЦПК України було роз»яснено
про можливість витребування таких
відомостей з реєстраційної служби.

У судовому засіданні 28 серпня 2014р.
представником Банку було заявлено
клопотання про витребування
відомостей з Державного реєстру
речових прав на нерухоме

майно щодо наявності у позичальника
ОСОБА_3 іншого житлового приміщення у
власності, яке було задоволено
апеляційним судом ( а.с. 179).

Згідно інформації від 30.10.2014р. з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно станом на 25.04.2007р. -
час укладення кредитного договору та
договору іпотеки, а також до
теперішнього часу за ОСОБА_3 ніякого
іншого нерухомого майна, крім
переданої в іпотеку квартири, не
зареєстровано.

З інформаційних довідок
Дніпрорудненської міської ради,
Василівського РВ Управління
міграційної служби України у
Запорізькій області, які маються в
матеріалах справи, вбачається, що за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровані
наступні особи: ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_4
- його дружина та їх діти ОСОБА_5, 2007р.н.,
та ОСОБА_6, 2009р.н. ( а.с. 41, 43).

За вказаних обставин, суд
правильно встановив, що наявні всі
умови для застосування положень ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а саме: вказана квартира
придбана за іпотечним кредитом в
іноземній валюті, в ній зареєстровані і
постійно проживають подружжя
Василенко з дітьми, ця квартира має
площу 46,5 кв. м та є єдиним предметом
нерухомого майна, яке перебуває у
власності позичальника ОСОБА_4 Тому
висновок суду про відмову в позові
Банку про звернення стягнення на цю
квартиру відповідає положенням
вказаного закону, а також не порушує
прав Банку, оскільки носить тимчасово
обмежуваний характер, так як у
відповідності до частини 3 цього Закону
він втрачає чинність з дня набрання
чинності законом, який врегульовує
питання особливостей погашення
основної суми заборгованості,
вираженої в іноземній валюті, порядок
погашення (урахування) курсової
різниці, що виникає у бухгалтерському
та/або податковому обліку кредиторів
та позичальників, а також порядок
списання пені та штрафів, які
нараховуються (були нарахо-

вані) на таку основну суму
заборгованості.

Доводи представника Банку в судовому
засіданні про те, що не перевірено
наявність нерухомого майна у власності
у другого відповідача ОСОБА_4 - дружини
позичальника ОСОБА_3 не ґрунтуються на
положення Закону «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», яким передбачено, що
мораторій застосовується у випадку
відсутності іншого нерухомого майна у
власності позичальника або майнового
поручителя, але ОСОБА_4 не є ані
позичальником, ані майновим
поручителем за кредитним та іпотечним
договорами, на підставі яких Банк
ініціював судовий спір та які укладені
виключено з ОСОБА_3.

За вказаних обставин, колегія не
знаходить підстав для скасування або
зміни оскаржуваного банком рішення,
тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити із залишенням без змін
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 13 червня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: