Номер провадження: 22-ц/785/5161/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 3 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - «Про стягнення
заборгованості за кредитним
договором», -

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2013 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
звернулось до суду із зазначеним
позовом, по якому просило стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 47448,87 грн., а також судовий
збір у розмірі 474,49 грн., посилаючись на
те, що відповідачі не виконують
належним чином своїх зобов'язань
відповідно до умов кредитного договору
№ 1501/0707/71-154 від 27.07.2007 року.

Представник позивача до суду не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи за його відсутності, а також про
те, що позовні вимоги він підтримує,
просить задовольнити.

Відповідачі заперечували проти
задоволення позову та просили
застосувати строк позовної давності.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 03.04.2014 року задоволений
позов ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс», стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість у розмірі 47448,87
грн., та судові витрати у розмірі 237,24
грн. з кожного відповідача.

11.04.2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить скасувати рішення районного
суду та закрити провадження у справі,
посилаючись на необґрунтованість та
незаконність рішення районного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» у повному обсязі, виходив
із того, що відповідачі не виконали у
повному обсязі обов'язків по кредиту,
тому за ними станом на 28.11.2012 року
утворилась заборгованість по кредиту,
сплаті процентів та пені за
несвоєчасне погашення кредиту і
процентів.

З такими висновками колегія суддів
погоджується частково.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні фактичні
обставини у справі.

АКБ «ТАС-Комерцбанк» 27 липня 2007 року
уклав з ОСОБА_2 договор кредиту №
1501/0707/71-154, згідно якому банк надав у
власність позичальнику 68000 доларів США
строком до 27.07.2032 року за сплатою 13%
річних для придбання однокімнатної
квартири.

Для забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між банком і ОСОБА_3 в той же день був
укладений договір поруки №
1501/0707/71-154-Р-1, за умовами якого
поручитель зобов'язався відповідати
перед банком як солідарний боржник по
вказаному кредитному договору в
повному обсязі.

Апелянт надав до скарги докази того, що
12 листопада 2007 року він видав
представнику банку ОСОБА_6 довіреність
на право продажу належну йому квартири
по АДРЕСА_1, оскільки був неспроможним
виконувати обов'язки по погашенню
кредиту.

18 квітня 2008 року ОСОБА_6 від імені
ОСОБА_2 продав зазначену квартиру
ОСОБА_7 за 68000 доларів США.

Однак отриманих коштів від продажу
іпотечної квартири для погашення
заборгованості ОСОБА_2 по кредиту було
недостатньо, тому відкрите акціонерне
товариство «Сведбанк», яке виступало
як правонаступник АКБ
«ТАС-Комерцбанк», 11 червня 2008 року
звернулось із позовом в Суворовський
районний суд м. Одеси до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по
простроченій частині кредиту - 1726,43
долара США, про процентам - 23,97 долара
США, по простроченим процентам - 421,000
доларів США, пені - 38,03 грн.,Ю а всього на
загальну суму 10571,49 грн., яка утворилась
станом на 9 червня 2008 року.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 20 липня 2010
року позов банку був задоволений
повністю, з ОСОБА_2 стягнуто 10571,49 грн. в
рахунок заборгованості по кредиту та
135,71 грн. судових витрат.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» за
договором факторингу № 15 уступило
право вимоги за вказаним договором
кредиту від 27.07.2007 року ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс».

15 листопада 2013 року ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» направило
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмові досудові
вимоги про існування договірних
зобов'язань на даний день по кредитному
договору від 27.07.2007 року, які
складаються із заборгованості: по
кредиту - 1726,40 доларів США, що
відповідає 13799,40 грн., заборгованості по
процентам - 1460,1 доларів США, що
відповідає 11670,9 грн., по пені - 2089,6
доларів США, що відповідає 16702,4 грн., а
всього на суму 47448,9 грн.

5 грудня 2013 року ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» звернулось до
Суворовського районного суду м. Одеси
із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення з них солідарно
заборгованості по кредиту 47448,9 грн.,
який рішенням від 3 квітня 2014 року був
задоволений у повному обсязі.

Враховуючи наведені колегією суддів
обставини у справі таке судове рішення
є помилковим, висновки суду не
відповідають обставинам у справі і
тому рішення підлягає зміні згідно п.3
ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК
України колегія суддів вважає
доведеними заочним рішенням суду від 20
липня 2010 року обставини укладання
ОСОБА_2 кредитного договору, отримання
коштів, не належне виконання ним
зобов'язань по договору, наслідком чого
було стягнення з нього заборгованості
по кредиту, процентам та пені.

Дана обставина районним судом не була
врахована, тому суд фактично здійснив
повторне стягнення заборгованості: по
кредиту - 8374,9 грн., по процентам - 116,28
грн., простроченим процентам - 2042,27 грн.,
пені - 38,03 грн., а всього 10571,49 грн. Дана
сума підлягає відрахуванню із суми
боргу по даній справі.

Таким чином, заборгованість по
процентам складає - 9512,35 грн.
(11670,90-116,28-2042,27).

Стосовно визначення розміру пені
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК УКраїни визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК УКраїни
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Отже, колегія суддів розраховує розмір
пені за 12 місяців в сумі 3037 грн., а
загальна сума боргу по кредитному
договору складає 12549,35 грн.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Договір поруки є видом забезпечення
виконання зобов'язання (ст. 546 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 252 ЦК України передбачено,
що термін визначається вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 10 договору поруки визначено, що
дія цього договору закінчується
належним виконанням боргових
зобов'язань за кредитним договором.
Відповідальність поручителя
припиняється лише після виконання
боргових зобов'язань в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
термін виконання зобов'язання чітко
визначений в договорі - настання події,
яка має неминуче настати, тобто
виконання зобов'язання, який у договорі
зазначений 27 липня 2032 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскільки договором поруки
визначено строк після якого
припиняється порука - строк виконання
основного зобов'язання, згідно умов
договору, тобто 27.07.2032 року.

Отже, ОСОБА_3 має нести солідарну
відповідальність із ОСОБА_2 перед
позивачем за виконання зобов'язань по
кредиту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що рішення
районного суду підлягає зміні в
частині розміру стягнення процентів,
пені та в частині виключення стягнення
по кредиту.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 3 квітня 2014 року - змінити.

Позов ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» - задовольни ти частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІПН
НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» ( , МФО 300346) заборгованість по
процентам - 9512,35 грн., пеню за
несвоєчасне погашення кредитної
заборгованості та заборгованості по
процентам - 3037 грн., а всього стягнути
12549,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3
(ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» (
, МФО 300346) понесені
судові витрати по 121,80 грн. з кожного.

В решті позовних вимог ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

26.11.2014 року
м. Одеса