РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9912/14-ц

пр. № 2/759/3914/14

30 жовтня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Кривов'яз А.П.

при секретарі - Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2, 2003 року народження з зазначеним позовом та подальшим збільшенням позовних вимог, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, 2003 року народження до квартири АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 09 грудня 2011 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності малолітній доньці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/2 частина квартири купувалась батьками малолітньої, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які діяли як законні представники від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2. 1/2 частина цієї ж квартири АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. 21 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання, оскільки з грудня 2011 року постійно там проживає, проте їй було відмовлено в реєстрації. Відповідач є зареєстрованим в житловому приміщенні, свої спадкові права оформляти не бажає, є таким, що прийняв спадщину, і своєї згоди на реєстрацію позивачки не надає та не допускає позивачку з малолітньою донькою, яка є співвласником житла до квартири, замінивши при цьому замки на вхідних дверях.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали збільшені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував в судовому засіданні 04.09.2014 року, проте у судове засідання 30.10.2014 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в особі представника у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду листа, яким просять розглядати справу за відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2014 розірваний.

Згідно договору купівлі-продажу від 09.12.2011 року, ОСОБА_3, ОСОБА_1, які діяли, як законні представники від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - ОСОБА_2 придбали 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до вищезазначеного договору іншу 1/2 частину квартири придбала ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Сторони з часу купівлі квартири постійно проживали в ній як одна сім'я до червня 2014 року, до того часу, як відповідач ОСОБА_3 замінив замки і не допустив до житла позивачу та малолітню доньку ОСОБА_2, не визнаючи за ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно із ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть ті ж обов'язки

Відповідно до статті 65 Житлового кодексу наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Вселившись у спірну квартиру як член сім'ї, як опікун малолітньої співвласниці квартири та за згодою співвласника квартири ОСОБА_5, відповідно до ст.. 65 ЖК України ОСОБА_1 набула рівного права користування спірним приміщенням на правах члена сім'ї.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2014 року було встановлено обставини, що « ОСОБА_1 було подано документ, що підтверджує право на проживання за адресою: АДРЕСА_1,, а саме договір купівлі-продажу від 09.12.2011 року, відповідно до якого зазначено, що позивачка є законним представником співвласника квартири, малолітньої доньки ОСОБА_2».

Тобто позивачка набула рівного права користування спірним приміщенням на правах члена сім'ї.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 безпідставно не допускає до квартири позивачку ОСОБА_1, яка має право користування квартирою АДРЕСА_1 та малолітню співвласницю квартири ОСОБА_2, то дані особи підлягають вселенню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 15, 60, 61, 88, 212-215,217 ЦПК України; ст. ст. 64,65 ЖК України, ст.. 29,242 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, 2003 року народження до квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :