АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула С. А. Доповідач - Прозорова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року

01 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди (індексу інфляції)
та відсотка від простроченої суми, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди (індексу інфляції)
та відсотка від простроченої суми
боргу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилався на те, що на виконання
рішення Апеляційного суду Дніпро
петровської області від 02 березня 2010
року міським судом видано виконавчий
лист №2-72 і 30.03.2010 року ВДВС
Першотравенського МУЮ
Дніпропетровської області винесено
поста нову про відкриття провадження
ВП №18323027 про стягнення з ОСОБА_3 на
його користь 15000 грн. боргу та 375 грн.
судових витрат, всього - 15375 грн.

Відповідно до довідки ВДВС
Першотравенського МУЮ від 23.01.2014 року
№576/03-48 кошти в розмірі 45.44 грн., що
стягнуті в червні 2011 року з ОСОБА_3,
перераховані згідно виконавчого листа
№2-72 від 29.12.2009 року на погашення боргу,
який не повернуто в грудні 2007 року.

ОСОБА_2 визначав заборгованість: з
інфляції в розмірі 28 грн. 81 коп. та
процентах (які він помилково називає
неустойкою) - 1285 грн. 69 коп. станом на
01.07.2011 року і просив про стягнення
загальної суми 1314 грн. 50 коп.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2014 року позов задоволено
частково.

Суд тягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок індексації заявленої
простроченої суми боргу у розмірі 28
грн. 81 коп. і судові витрати у сумі 5 грн.
35 коп. У решті вимог - відмовлено
(а.с.51-52).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
ставить питання про скасування рішення
суду у частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення 1285 грн. та
судових витрат та ухвалення нового, про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального законодавства (а.с.55).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення 1285 грн. та судових витрат, та
ухваленню в цій частині нового рішення,
з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

Між тим, постановлене рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення 1285 грн. та судових витрат не
відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2007 року
сторони по справі уклали договір по
зики в простій письмовій формі, за яким
відповідач отримав від позивача 15000
грн. Строк повернення боргу визначено -
до 20 грудня 2007 року (а.с.64).

За умовами п.6 вказаного договору в
випадку несвоєчасного повернення
позики Позичальник зобов'язався
сплачувати позикодавцю суму боргу з
урахуванням встановле ного індексу
інфляції за весь період прострочення
та 10% від простроченої суми.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 02
березня 2010 року з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 стягнуто борг у сумі 15000 грн. і
судові витрати у сумі 375 грн. (а.с.15-16).

Постановою державного виконавця ВДВС
Першотравенського МЮУ №2818 від 30
березня 2010 року відкрите виконавче
провадження щодо стягнення зазначених
коштів.

Згідно довідки ВДВС Першотравенського
МЮУ від 23.01.2014 року, станом на 01.07.2011
року, залишок боргу становив 12856,93 грн.
(а.с.14).

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредито ра повинен сплатити суму боргу
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або Законом (ч.2
ст. 625 ЦК України).

Розглядаючи вимоги щодо стягнення на
підставі вказаної статті відсотків за
порушення грошового зобов'язання, суд
першої інстанції не врахував, що
сторонами було визначено розмір
відсотків, що підлягають сплати у разі
порушення умов договору позики, в
розмірі 10% від простроченої суми.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено,
що зобов'язання припиняється част ково
або в повному обсязі на підставах, що
передбачені договором або Законом (ст.
ст. 559, 599-601, 604-609 ЦК України), зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки зобов'язання в повному обсязі
не було виконано, кошти позивачу не
повернуті, відповідач несе
відповідальність відповідно умов
договору позики, в зв'язку з
несвоєчасним поверненням отриманих
коштів (ст. 549 ЦК України).

Ухвалення судом рішення про стягнення
боргу, який не повернуто, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
угоди та не позбавляє позичальника
права вимагати від відповідача його
належного виконання.

Постановляючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
процентів від простроченої суми боргу,
суд першої інстанції, в протиріч умовам
договору, зробив хибний висновок
відносно стягнення 10% річних
простроченої суми, як пені.

Розрахунок процентів заборгованості
здійснюється за кожен день
прострочення за формулою: сума боргу х
на 10% х на кількість днів прострочення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 11
ЦПК України кожна особа самостійно

вибирає спосіб захисту в суді своїх
прав і розпоряджається предметом спору
на власний

розсуд.

Станом на 01.07.2011 року загальна
заборгованість відповідача складала
12856 грн. 93 коп., заборгованість зі сплати
10% простроченої суми позивач визначив у
розмірі - 1285 грн. 69 коп.

На підставі викладеного, враховуючи
конкретні обставини справи, а також те,
що рішення у частині стягнення 28 грн. 81
коп. в рахунок індексації заявленої
простроченої суми боргу не оскаржене,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, а рішення Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 28 жовтня 2014 року скасувати
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення 1285 грн.
та судових витрат та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1285 грн. 69 коп.
та судові витрати в розмірі 243 грн. 60
коп.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 28
жовтня 2014 року - скасувати в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення 10% від простроченої суми
та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ча
1285 грн. 69 коп. та судові витрати в
розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
його та протягом двадцяти днів може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: