АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/246/14
інстанції: Єлізаров І.Є.
Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 23 жовтня 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
ОСОБА_4, третя особа - Приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору іпотеки недійсним та
визнання виконавчого нотаріуса таким,
що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в
и л а :

В грудні 2012 року ОСОБА_3
звернулась до суду з відповідним
позовом.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 23 жовтня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове по
суті позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні підстави для визнання
договору іпотеки недійсною, а щодо
позовних вимог про визнання
виконавчого напису, таким що не
підлягає виконанню, то суд вважав, що
законодавством не передбачений такий
спосіб захисту.

Судова колегія частково погоджується
з висновками суду першої інстанції і
вважає, що суд дійшов до правильного
висновку щодо відсутності підстав для
визнання договору іпотеки недійсною,
але не погоджується щодо відмови у
задоволені позову про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню і на підставі п.4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України змінює рішення суду
першої інстанції, оскільки воно
ухвалено з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що суд першої
інстанції відмовляючи у задоволені
позовних вимог про визнання договору
іпотеки недійсним не звернув уваги на
те, що оскільки вона має двох
неповнолітніх дітей, то нас час
укладання договору іпотеки мав бути
дозвіл органу опіки та піклування.

Судовою колегією вказаний довід не
приймається, оскільки суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про відсутність підстав для
визнання спірного договору недійсним.

За кредитним договором позивач отримав
гроші для купівлі квартир АДРЕСА_1

Договір кредиту укладався одночасно з
договором іпотеки,. а саме 21 серпня 2008
року, в цей день укладено договір
купівлі-продажу вищевказаної квартири.

На час укладання договору купівлі
квартири та договору іпотеки в
спірній квартири ніхто не був
зареєстрований. Позивач був
зареєстрований в Донецькій області.
Вона надала заяву в якій зазначила, що
її неповнолітні діти проживають та
зареєстровані у м. Димитрів Донецької
області (а.с. 91.)

Доказів того, що на час укладання
договору іпотеки малолітні діти
користувалися спірною квартирою чи
мали право власності на неї позивачем
суду не надано.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку, що право позивача при
укладанні договору іпотеки не було
порушено, проте зазначив у
мотивувальній частині рішення, що
позивач пропустив строк позовної
давності, що також є підставою для
відмови у задоволені позовних вимог
про визнання договору іпотеки
недійсною.

Судова колегія вважає, що посилання
суду на пропуск позивачем строку
позовної давності є зайвим, оскільки
суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову у цій частині.

Що стосується відмови у задоволені
позову про визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, то судова колегія вважає, що
ці позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, як здійснюється на підставі
рішення суду або виконавчого напису
нотаріуса.

Згідно зі ст.. 99 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років.

Перелік документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлено
постановою КМ України від 29 червня 1999
року № 1172.

Відповідачем до нотаріуса було подано
відповідні документи, серед яких
лист-попередження на ім'я позивача про
погашення заборгованості за кредитним
договором в сумі 20189, 90 доларів США та
11376, 74 грн. (а.с. 76 ) Вказаний лист
позивачем отриманий (а.с. 77) В заяві про
вчинення виконавчого напису
зазначений інший, значно більший
розмір заборгованості. (а.с 78-78). Як
пояснив представник Банку в листі
-попереджені на ім'я позивача зазначена
заборгованість на певну дату, а в заяві
до нотаріуса вся заборгованість за
договором у зв'язку з достроковим
розірванням кредитного договору.
Вимога про погашення всієї
заборгованості за кредитним договором
позивачу Банком не направлялася.

За таких умов судова колегія вважає, що
у нотаріуса не було підстав для
вчинення виконавчого напису, оскільки
не було надано документів, які б
свідчили про безспірність
заборгованості.

З урахуванням наведеного, судова
колегія вважає, що позовні вимоги
позивача щодо визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню
мають бути задоволені.

Керуючись ст.. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 309, п. 4 ч. 1
ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦКПК України судова
колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 23 жовтня 2013 року змінити.

Скасувати в частині відмови у
задоволені позову про визнання напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 27
грудня 2011 року реєстровий номер 1573 про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, таким що не підлягає
виконанню.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії