Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2455/2014
інстанції - Супрун Г.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Діке» на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 18 жовтня 2013 року в справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» до ОСОБА_2,
Приватного акціонерного товариства
«Лафорт» про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ПАТ
«СК «Українська страхова група» до
ОСОБА_2, ПАТ «Лафорт» про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що суд не мав права
залучити за власноюініціативою третю
особу, як співвідповідача. Також
зазначає, що позивач за власним вибором
має право пред'являти вимогу про
відшкодування шкоди безпосередньо до
винної особи, отже суд безпідставно
відмовив у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 Крім того, судом невірно
застосовано до даних правовідносин ст.
38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цим вільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 листопада 2012
року в м. Києві по проспекту Палладіна
за участю автомобіля «ВАЗ»,
д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля «Міцубіші», д.н.з. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_3, сталася ДТП.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 21листопада 2012 року
винним в ДТП визнано водія ОСОБА_2 (а.с.
9).

Автомобіль ОСОБА_3 внаслідок зіткнення
зазнав механічних пошкоджень.

Позивачем ПрАТ "Страхова компанія
"Українська страхова група" на
виконання умов договору добровільного
страхування наземного транспорту,
укладеного з ОСОБА_3, сплачено страхове
відшкодування у розмірі 17 375,73 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 16155 від 05 грудня.2012 року, кошти
перераховані на рахунок СТО - ТОВ «Ніко
Україна». (а.с. 4, 8).

Цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1,
ОСОБА_2 на момент, коли сталася
дорожньо-транспортна пригода, була
застрахована у ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт» з лімітом страхового
відшкодування 50 000 грн., франшиза за
договором відсутня. (а.с. 31-32),

У передбачений законодавством термін
страхувальника - ПрАТ «Страхова
компанія «Лафорт». було повідомлено
про настання страхового випадку, що
підтверджується копією повідомлення з
відміткою адресата про отримання (а.с.
33).

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 17 375,73 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з тих
підстав, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», яку 05
листопада 2013 року було повідомлено про
настання страхового випадку, отже
страхове відшкодування в порядку
регресу, розмір якого не виходить за
межі страхового ліміту, необхідно
стягувати саме зі страхувальника ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт».

Судом до участі в справі в якості
співвідповідача було залучено ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт», проти
чого позивач заперечував, наполягаючи,
що на стягненні страхового
відшкодування в порядку регресу саме з
ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави для
стягнення страхового відшкодування,
виплаченого позивачем потерпілій
особі за договором майнового
відшкодування, з ОСОБА_2 - винного у ДТП
відсутні, оскільки цивільно-правова
відповідальність останнього на час ДТП
була застрахована.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає встановленим судом
обставинам справи та положенням ст. 1194
ЦК України.

В апеляційній сказі представник
позивача посилається на
неправильність висновків суду в
частині вирішення позовних вимог до
ОСОБА_2, оскільки за змістом ст. 1191 ЦК
України позивач за власним вибором має
право пред'явити вимогу про
відшкодування шкоди безпосередньо до
винної особи. Проте, зазначені доводи
не є підставою для скасування рішення
суду в цій частині, зважаючи на те, що
винна особа ОСОБА_2, як встановлено
судом згоди на відшкодування
потерпілому шкоди особисто ним не
надавав, цивільна-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована, вимоги закону щодо
повідомлення страховика про настання
страхового випадку були дотримані, і
відповідно до ст. 1194 ЦК України він несе
відповідальність лише у межах різниці
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для скасування рішення
суду в частині вирішення позовних
вимог до ОСОБА_2

Разом з тим, суд першої інстанції, як на
підставу відмови у задоволенні
позовних вимог, помилково послався на
п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яким регулюються
правовідносини між страховиком, яким
застраховано цивільно-правову
відповідальність, і страхувальником,
після виплати страхового
відшкодування потерпілій особі.

В даному випадку між сторонами
виниклим правовідносини, які
регулюються Законом України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України,
оскільки позивач не є страхувальником
цивільно-правової відповідальності
відповідача ОСОБА_2

З урахуванням вказаних обставин, з
мотивувальної частини рішення суду
підлягає виключенню посилання на п. 38.1.1
ст. 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», як на підставу
відмови у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2

Крім того, судова колегія вважає, що
підлягає скасуванню рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову
до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт»,
проти притягнення якого до участі в
справі в якості співвідповідача
заперечував позивач.

Враховуючи, що позовні вимоги до
вказаного відповідача не заявлялись
позивачем, проти покладення на ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт»
відповідальності за завдану шкоду
позивач заперечував в суді першої та
апеляційної інстанції, судова колегія
не має можливості ухвалити в цій
частині нове рішення, проте наявність
рішення про відмову у задоволенні
позову до ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт» за відсутності таких позовних
вимог порушує право позивача на
звернення в подальшому до суду з
позовом до вказаного товариства.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Діке»
задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 18 жовтня 2013 року в частині
відмови у позові Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Лафорт» про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
скасувати.

Виключити з мотивувальної частини
рішення суду посилання на п. 38.1.1 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», як на підставу
відмови у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: