Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №344/18341/13-ц

06 березня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч.прокурора Римарука В.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника служби у справах
дітей: Ванівської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Надвірна
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа служба в справах дітей
Надвірнянської районної державної
адміністрації як представник органу
опіки та піклування, про позбавлення
батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом
до ОСОБА_2, третя особа - служба в
справах дітей Надвірнянської районної
державної адміністрації,про
позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
вона перебувала з відповідачем по
справі в зареєстрованому шлюбі, який
між ними було розірвано 24.09.2009 року. В
даному шлюбі в них народилося двоє
дітей, в тому числі і дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу
між ними, неповнолітні діти залишилися
проживати з нею. З часу припинення їх
сімейних стосунків неповнолітньої
дитиною - ОСОБА_5 -опікується в
основному вона (позивач). За весь час, що
дитина проживає разом з нею,
відповідач, як батько дитини, жодним
чином не цікавився нею, не провідував,
не спілкувався, перестав надавати
кошти на її утримання, зовсім
усунувшись від виконання хоча б
елементарних батьківських обов'язків.
В зв'язку з цим просить суд
постановити рішення, яким позбавити
відповідача батьківських прав
відносно малолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав підтримала в повному об'ємі з
підстав, наведених в позовній заяві,
суду пояснила, що поведінка
відповідача призвела до того, що дитина
сама не бажає з ним спілкуватися, а
відповідач, як батько, взагалі не
проявляє щонайменшої батьківської
турботи чи уваги до дитини, не сплачує
аліменти на дітей, не цікавиться ні її
розвитком, ні навчанням, ні здоров'ям, а
тому просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені до нього
позовні вимоги визнав повністю, суду
пояснив, що після розірвання шлюбу з
позивачем діти залишилися проживати з
матір'ю, старша дочка через пару
місяців досягає повноліття, а
неповнолітня дочка сама висловила соє
відношення до нього як свого батька.
Він мав наміри спілкуватися з дитиною,
однак дочка в подальшому сама не
захотіла з ним бачитися, тому він
аліменти перестав сплачувати, за всі
роки погасивши тільки незначну чистину
заборгованості. Також ствердив, що не
має змоги належним чином піклуватися
про неповнолітню дочку, а тому не
заперечує проти задоволення даного
позову.

Представник служби у справах дітей
Тисменицької РДА в судове засідання
подав заяву, в якій просить справу
розглянути в їх відсутність, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог.

Представник служби у справах дітей
Надвірнянської районної державної
адміністрації, як представник органу
опіки та піклування, підтримала
рішення органу опіки та піклування,
вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити
батьківських прав щодо малолітньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що в даному
випадку повністю відповідає інтересам
дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін по
справі, свідка, висновок прокурора,
дослідивши докази, представлені
сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК
України і які сторони вважають
достатніми для обґрунтування і
заперечення своїх позовних вимог та
з"ясувавши фактичні обставини справи
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15,
16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували в зареєстрованому
шлюбі, який між ними розірвано 24.09.2009
року, і неповнолітня дитина - дочка
ОСОБА_5 - згідно рішення суду залишилася
проживати з матір'ю. Згідно свідоцтва
про шлюбі вюачається, що 23.11.2012 року
позивач зареєструвала другий шлюб з
ОСОБА_7 і змінила своє прізвище із
«ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Позивач по справі піклується про
дитину, виховує, утримує матеріально,
про що свідчить акт обстеження умов її
проживання та довідка-характеристика
Черніївської сільської ради від 27.06.2013
року, а також свідчення свідка ОСОБА_8,
яка в судовому засіданні пояснила, що
ОСОБА_2 не цікавиться дитиною, не
провідує її.

Даний факт не заперечив в
судовому засіданні і сам ОСОБА_2

Стаття 141 Сімейного кодексу України
зазначає, що мати, батько мають рівні
права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про
права дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування. А ст. 150
Сімейного Кодексу України прямо
передбачено, що батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, зобов'язані забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

В суді також встановлено, що
практично з часу проживання
неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 -
разом з матір'ю, відповідач будь-якої
участі у її вихованні не приймає, не
цікавиться ні станом здоров'я дитини,
ні її навчанням, ні загальним
розвитком, фактично переклавши
батьківські обов'язки на позивача по
справі. Даний факт не заперечується
самими сторонами по справі та
підтверджується письмовими
свідченнями ОСОБА_9, а також
поясненнями допитаної в судовому
засіданні свідка ОСОБА_8

Факт ухилення від належного
виконання батьківських обов'язків
відповідача підтверджується також
рішенням органу опіки та піклування
Тисменицької РДА від 30.09.2013 року (а.с.21),
з якого вбачається за доцільне
позбавити батьківських прав
відповідача щодо його неповнолітньої
дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання
позивача вбачається, що дитину виховує
її мати, батько дитини не займається ні
вихованням, ні утриманням дочки.

Згідно довідки-розрахунку
відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ
вбачається, що загальна заборгованість
відповідача ОСОБА_2 по аліментах,
присуджених згідно рішення суду від
08.09.2009 року становить загалом станом на
26.06.2013 року 25200 грн. (а.с.9-10).

Згідно ст. 155 СК України ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом. Це означає, що мати чи батько
вважаються такими, що ухиляються від
виконання своїх батьківських
обов'язків, якщо вони за станом свого
психічного здоров'я усвідомлюють
значення своїх дій та можуть керувати
ними, а також якщо вони мають юридичну і
фактичну можливість до вчинення
відповідних дій, які становлять зміст
батьківського обов'язку. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Таким правом відповідач ОСОБА_2 не
користується, самоусунувшись від
нього. Ухилення від виконання
юридичного обов'язку, це завжди акт
свідомої поведінки, оскільки
відповідач має реальну можливість
виконати його, але не вчиняє
відповідних дій, оскільки батько
дитини практично з ними не спілкується,
не проявляє щонайменшої батьківської
турботи.

Таким чином з огляду на наведене
та з врахуванням згоди самого
відповідача про задоволення позову,
суд прийшов до висновку про
підставність позовних вимог про
позбавлення батьківських прав
відповідача, а тому позов слід
задоволити.

На підставі наведеного, ст. ст. 141,
155, 164 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. ст. 61, 213- 215, 218 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав -
задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Сольнок, Угорщина,
батьківських прав по відношенню до
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки с.Черніїв Тисменицького
району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2014
року.