Номер провадження: 22-ц/785/7966/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Одеської області
апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 14 липня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання усунути
перешкоди у здійсненні права
власності, вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2007 року ОСОБА_4 звернулась до
Київського районного суду м. Одеси з
названим позовом, який надалі
неодноразово уточнювала, та просила
суд ухвалити рішення, яким визнати
недійсним укладений на Одеській
товарній біржі договір купівлі-продажу
1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що зазначеним
договором, укладеним без її згоди,
порушено її право, як співвласника
спільного майна подружжя, крім того,
відчуження проведено Одеською
товарною біржею.

В свою чергу ОСОБА_2 подав зустрічний
позов, в якому посилається на порушення
його права власності та просив суд
усунути перешкоди у здійсненні права
власності та вселити його у 1/2 частину
зазначеного житлового будинку.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 14 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним -
задоволено.

Визнано недійсним договір № 28186 від 12
грудня 2001 року, укладений на Одеській
товарній біржі 12 грудня 2001 року, за яким
ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 1/2 частку
житлового будинку АДРЕСА_1.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання усунути
перешкоди у здійсненні права
власності, вселення у 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
спорудами за АДРЕСА_1 - відмовлено.

Не погоджуюсь з вказаним
рішенням суду, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подала до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вищезазначене рішення, та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_4
відмовити в повному обсязі, а позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволити .

Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи вказаний спір, суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦК
України.

Так, судом першої інстанції було
достовірно встановлено, що 29.08.2005 р. КП
«ОМБТІ та РОН» зареєструвало за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину спірного
будинку на підставі рішення
Третейського суду Асоціації «МІАР-ТС»
від 18.07.2005 р.

Зазначеним рішенням Третейського суду
Асоціації «МІАР-ТС» від 18.07.2005 р. у
справі за № ТС-19-В/2005 визнано дійсним
договір № 28186 купівлі - продажу того ж
самого нерухомого майна - 1/2 частини
будинку АДРЕСА_1, укладений 12 грудня 2001
р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5; за ОСОБА_2
визнано право власності на це майно.

Таким чином, ОСОБА_2, звернувшись у 2005
році до третейського суду з вимогами
про визнання права власності, знав про
відсутність у нього цього права
власності на 1/2 частину будинку за
договором, оформленим у 2001 р. на
товарній біржі.

Рішенням Одеського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2013
р. у адміністративній справі за №
1570/4962/2012 за позовом ОСОБА_4,ОСОБА_5 до КП
«ОМБТІ та РОН», треті особи: Одеська
філія державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, ОСОБА_2, - КП «ОМБТІ та
РОН» повинен був отримати від ОСОБА_2
виданий компетентним судом виконавчий
документ, яким, відповідно до ст. 56
Закону України «Про третейські суди»,
та п.1 ч.2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження», є виконавчий
лист.

За відсутності виконавчого листа дії
КП «ОМБТІ та РОН» щодо реєстрації за
ОСОБА_2 спірного майна є протиправними,
у зв'язку з чим зазначена реєстрація
підлягає скасуванню.

Вказаним судовим рішенням скасовано
запис № 9657 в книзі 3 доп.-95,
реєстраційний номер 11872677 про
реєстрацію за ОСОБА_2 права власності
на 1/2 частину зазначеного будинку.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2013 р.
апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без
задоволення, постанова суду - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 березня 2014 р. касаційна
скарга ОСОБА_2 відхилена, судові
рішення від 19.6.2013 р. та 04.10.2013 р. залишені
без змін.

Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (1963 р.), право
власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором ( із змінами, внесеними
Указом ПВР N 278-11 від 20.05.85). Як вбачається
з матеріалів справи, ОСОБА_2 ніколи не
приймав спірне майно, не вселявся та
ніколи не мешкав у житловому будинку
АДРЕСА_1, починаючи з дати договору -
12.12.2001 р.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції,
вірно встановивши, що, ОСОБА_4 у
зазначеній спірній частині будинку
зареєстрована з 23.07.1987 р. та постійно
там мешкає, своєї згоди на відчуження
спільного майна подружжя не надавала,
тому її вимоги підлягають задоволенню,
а правових підстав для задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не
надано.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому, колегія не вбачає
підстав для його скасування.

Враховуючи наведене та керуючись:
ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів апеляційного суду
Одеської області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 14 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним, та
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання
усунути перешкоди у здійсненні права
власності, вселення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Т.В. Цюра

Судді:
С.О. Погорєлова

І.П. Сидоренко