Справа № 254/9124/13-ц
Провадження № 2/254/2294/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2013 року

м. Донецьк

Будьоннівський районний
суд міста Донецька у складі:

головуючого судді
Заборського В.О.,

при секретарі
Подгородецькій В.А., Калініній Н.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
місцевого суду в м. Донецьку цивільну
справу за позовом Комунального
підприємства «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька» до
ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_1 про визнання його таким, що
втратив право користування кімнатою
АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, який з 2007
року зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1
забрав свої речі, виїхав з приміщення і
не проживає в ньому понад 6 місяців. З
реєстрації в даній кімнаті відповідач
не знявся, обов'язки, які випливають із
договору найму жилого приміщення не
виконує. Оскільки відповідач тривалий
час не проживає в кімнаті без поважних
причин, то на думку позивача він не має
потреби в даному житлі та втратив право
користування ним, а його реєстрація в
кімнаті перешкоджає розподілу жилої
площі потребуючим громадянам.

Під час розгляду справи позовні
вимоги було уточнено, та позивач просив
виселити відповідача ОСОБА_1 з кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. Гуртожиток АДРЕСА_1
знаходиться на балансі КП «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька». Відповідачу, який працював
двірником в КП «Євдокієвка», надано
жиле приміщення в гуртожитку по
АДРЕСА_1, строком на 1 рік, на підставі
листа Управління житлового
господарства Донецької міської ради
від 03 жовтня 2007 року за № 3115, але на
теперішній час ОСОБА_1 у трудових
відносинах з КП «Євдокієвка» не
перебуває.

Представник позивача за
довіреністю Горінова О.В. в судовому
засіданні надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просила
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснив, що в гуртожитку
проживав з 1979 року, куди був вселений за
направленням МВС УРСР, коли працював у
міліції, а потім у 90-х він виїхав до
Азербайджану. Коли повернувся, був
знову вселений до гуртожитку, де
проживає постійно до теперішнього
часу. Іншого житла, крім кімнати у
гуртожитку він не має. За комунальні
послуги сплачує регулярно. Громадянці
ОСОБА_4 кімнату він не здає, а вона лише
інколи з його дозволу прибирає в ній.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення
представника позивача і відповідача,
дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог КП «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Статтею 127 ЖК України, п. 2
Примірного положення про гуртожитки
(далі - Положення), затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 03
червня 1986 року за № 208, жилі будинки
реєструються як гуртожитки у
виконавчому комітеті місцевої ради й
призначаються лише для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
їх роботи або навчання.

Як вбачається із довідки, наданої
позивачем КП «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»,
гуртожиток розташований за адресою:
АДРЕСА_1, знаходиться на їхньому
балансі. Однак позивачем не надано суду
і не підтверджено належними доказами
правовий статус гуртожитку та право
власності.

Згідно відомостей
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
України у Донецькій області та виписки
з особистого рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_1, який працював двірником в КП
«Євдокіївка», вселився в кімнату
АДРЕСА_1 07 листопада 2007 року на підставі
листа УЖКГ № 3115 від 03 жовтня 2007 року, з
реєстрацією на 1 рік. 01 листопада 2007
року між КП «Керуюча компанія
Будьоннівського району м. Донецька»
укладено Договір користування жилою
площею в гуртожитку.

Згідно Акту від 01 серпня 2012 року,
затвердженого директором КП
«Енергетик», відповідач ОСОБА_1 з часу
реєстрації у гуртожитку не проживає,
кімнату здає ОСОБА_4. Заборгованість по
квартирній платі і вивіз твердих
побутових відходів складає 117,41 грн..

З довідки КП «Євдокіївка» від 03
червня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 в
трудових правовідносинах з КП
«Євдокіївка» не перебуває.

Згідно довідки КП «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» від 17 жовтня 2013 року
відповідач ОСОБА_1 заборгованості по
квартплаті та вивіз сміття не має.

Виниклі правовідносини
врегульовані Законом України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», сфера
застосування якого згідно ст.. 1
поширюється на громадян, які не мають
власного житла, більше п'яти років на
законних підставах зареєстровані за
місцем проживання у гуртожитках та
фактично проживають у них. Цей Закон не
поширюється на громадян, які
проживають у гуртожитках, призначених
для тимчасового проживання у зв'язку з
навчанням, перенавчанням чи
підвищенням кваліфікації у навчальних
закладах та у зв'язку з роботою
(службою) за контрактом; осіб, які
мешкають у гуртожитку без законних
підстав (без офіційної реєстрації
місця проживання); громадян, які
проживають у спеціальних гуртожитках,
призначених для тимчасового
проживання осіб, які відбували
покарання у виді обмеження волі або
позбавлення волі і потребують
поліпшення житлових умов, або жила
площа яких тимчасово заселена, або
повернути колишнє жиле приміщення яким
немає можливості; на
військовослужбовців, працівників
Збройних Сил України та Міністерства
внутрішніх справ України, які
проживають у гуртожитках; а також на
осіб, які потребують медичної допомоги
у зв'язку із захворюванням на
туберкульоз; на осіб, які проживають у
гуртожитках, що мають статус
соціальних на момент набрання чинності
цим Законом. Сфера дії цього Закону
поширюється на гуртожитки, які є
об'єктами права державної та
комунальної власності, крім
гуртожитків, що перебувають у
господарському віданні чи в
оперативному управлінні військових
частин, закладів, установ та
організацій Збройних Сил України,
інших військових формувань, утворених
відповідно до закону, Міністерства
внутрішніх справ України та державних
навчальних закладів. Дія цього Закону
не поширюється на гуртожитки, що
знаходяться у приватній власності,
крім гуртожитків, що було включено до
статутних капіталів товариств,
створених у процесі приватизації
(корпоратизації).

Згідно ст.. 19 цього Закону
забороняється виселення, переселення
та відселення мешканців гуртожитків,
на яких поширюється дія цього Закону,
без попереднього надання їм (їх сім'ям)
іншого житла, придатного для
постійного проживання людей, крім
випадків, передбачених частиною другою
цієї статті. Виселення, переселення чи
відселення громадян з гуртожитків
відповідно до цього Закону
допускається лише у випадку визнання
гуртожитку таким, що перебуває в
аварійному стані або в стані,
непридатному для проживання людей, на
підставі рішення, прийнятого
відповідно до частини першої статті 20
цього Закону.

За таких обставин, суд прийшов
висновку про те, що оскільки на
відповідача ОСОБА_1 поширюється дія
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», оскільки останній не має
власного житла, більше п'яти років на
законних підставах зареєстрований за
місцем проживання у гуртожитку та
фактично проживають у ньому, позивачем
не доведено того, що гуртожиток є таким,
що перебуває в аварійному стані або в
стані, непридатному для проживання
людей, то відповідача ОСОБА_1 неможливо
виселити з гуртожитку без надання
іншого житла, тому у задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.
Суд критично ставиться до Акту від 01
серпня 2012 року, оскільки він складений
працівниками позивача, а інших доказів
на підтвердження того, що відповідач
фактично не проживає у гуртожитку і
здає кімнату іншій особі суду не
надано.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» до ОСОБА_1 про виселення з
гуртожитку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: