Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2274/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Дьоміч Л.В.Чельник О.І.

секретар Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами ПАТ
„Державний ощадний банк України",
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Леніського
районного суду м. Кіровограда від 11
липня 2014 року у справі за позовом
Публічного Акціонерного Товариства
"Державний Ощадний банк України" до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по кредитному договору,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року Філія - Кіровоградське
обласне управління ПАТ "Державний
Ощадний банк України" (далі-банк)
звернувся до суду з даним позовом
посилаючись що 05.03.2008 року між банком та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №92, згідно з яким
відповідачеві надано кредит у сумі
16716,51 дол. США на 84 місяці з терміном
остаточного погашення кредиту 05.03.2015
року з відсотковою ставкою 12,5% річних,
відповідно до п.1.1, 1.2, 1.5, 1.1. кредитного
договору для придбання автомобіля NISSAN
ALmera Classic.

У забезпечення виконання зобов'язань
05.03.2008 року між банком ОСОБА_3, ОСОБА_4 а
також між банком ОСОБА_2, ОСОБА_4 було
укладено два тристоронні договіри
поруки за №138 та № 139 відповідно до
яких ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов'язалися
відповідати по зобов'язанням за
кредитним договором № 92 від 05.03.2008 року
солідарно та у тому ж обсязі, що і
ОСОБА_4

Зазначається, що банк повністю виконав
взяті на себе зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням боржником та
поручителями договірних зобов'язань по
кредитному договору, в березні 2010 року
банком було подано позов до суду про
стягнення достроково боргу із
відповідачів. 25.03.2010 року Ленінським
районним судом м. Кіровограда було
винесено рішення про стягнення
солідарно з відповідачів
заборгованості в сумі 138 347,82 грн.

В ході проведення виконавчих дій
заставний автомобіль NISSAN ALmera Classic було
реалізовано з прилюдних торгів та
заборгованість по кредитному договору
№92 від 05.03.2008 року частково погашена.

У зв'язку з припиненням відповідачами
сплати коштів по кредитному договору
№92 від 05.03.2008 року після рішення суду
від 25.03.2010 року , зросла заборгованість
по нарахованим відсоткам, пені на
прострочений борг та на прострочені
відсотки, яка станом на 11.02.2014 року
складає 35116,87 грн., що включає в себе:
відсотки -9747,14 грн.; пеня - 25369,73 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2014 року банку
задоволенні позову до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору,- відмовлено,
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов
задоволено повністю.

Стягнуто зі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно
заборгованість в сумі 35 116 грн.87 коп, а
також з кожного судовий збір на користь
ПАТ „Державний Ощадний банк України"
по 175 грн.59 коп.

В апеляційній скарзі банку ставиться
питання про скасування рішення суду в
частині відмови в позові ОСОБА_4 через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та ухвалення
нового рішення про задоволення
позових вимог відносно ОСОБА_4 В решті
рішення залишити без змін.

Зазначається зокрема, що суд першої
інстанції безпідставно застосував
строк позовної давності відносно
ОСОБА_4, оскільки на даний час кредитний
договір є діючим до 05.03.2015 року.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
рішення суду в частині стягнення з
поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тих
підстав, що рішенням суду було
відмовлено в позові до боржника ОСОБА_4
з застосуванням строку позовної
давності , що є підставою і для
застосування строку позовної давності
і до поручителів. Також зазначається,
що суд необґрунтовано стягнув пеню
майже за 4 роки , в той час, коли згідно з
ч.2 ст.258 позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки, пені, штрафу.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник банку ОСОБА_6
підтримала доводи апеляційної скарги,
заперечуючи проти доводів апеляційних
скарг відповідачів. Додатково
пояснила, що згідно з умовами договору
строк позовної давності по сплаті пені
та відсоткам складає 3 роки.

ОСОБА_3 підтримав доводи своєї
апеляційної скарги. Погоджується з
доводами апеляційної скарги сина
ОСОБА_2, заперечує проти апеляційної
скарги банку. Пояснив, що за рішенням
суду з них стягнуто кошти та частково
погашено борг у зв'язку з реалізацією
автомобіля, а тому безпідставно
стягнуто з них відсотки та пеню.

ОСОБА_4 погоджується з рішенням суду в
частині відмови в позові до неї та
погоджується з апеляційними скаргами
ОСОБА_3 і ОСОБА_2, заперечуючи проти
апеляційної скарги банку.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.
Про час і місце слухання справи
повідомлявся належним чином згідно
зворотних повідомлень.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України, та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Встановлено, що 05.03.2008 року між банком
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір №92, згідно з яким надано кредит
у сумі 16716,51 дол. США на 84 місяці з
терміном остаточного погашення
кредиту 05.03.2015 року з відсотковою
ставкою 12,5% річних, відповідно до п.1.1,
1.2, 1.5, 1.1. кредитного договору для
придбання автомобіля NISSAN ALmera Classic.
(а.с.13-16).

У забезпечення виконання зобов'язань
05.03.2008 року між банком, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а
також між банком, ОСОБА_2, , ОСОБА_4 було
укладено два тристоронні договіри
поруки за №138 та № 139 відповідно до
яких ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов'язалися
відповідати по зобов'язанням за
кредитним договором № 92 від 05.03.2008 року
солідарно та у тому ж обсязі, що і
ОСОБА_4 (а.с.19-20,21-22).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
зобов'язується перед кредитором іншої
особи відповідати за виконання нею
свого зобов'язання в повному обсязі або
в частині.

В силу статті 554 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання боржником,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає в тому
ж обсязі, що і боржник, зокрема
відповідає за сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків.

У відповідності до статті 543 ЦК України
при солідарному обов'язку боржників
кредитор вправі вимагати виконання як
від усіх боржників разом, так і від
кожного з них окремо, причому як
повністю, так і в частині боргу.
Кредитор, який не одержав повного
задоволення від одного з солідарних
боржників, має право вимагати
недоодержане з решти солідарних
боржників. Солідарні боржники
залишаються зобов'язаними доти, доки
їхній обов'язок не буде виконаний в
повному обсязі.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Встановлено, що у зв'язку з
невиконанням договору кредиту згідно
з рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 25.03.2010 року було
стягнуто солідарно з відповідачів
ОСОБА_4 заборгованість в сумі 138347,82 грн.,
що відповідно до наданого розрахунку
складається : з основного боргу - 110372,22
грн; простроченого боргу 14453.01 грн;
відсотків- 8129.22 грн; пені на просточений
богр - 2943.86 грн; пені на прострочені
відсотки 2149.51 грн. (а.с.123-128).

Згідно з протоколу №1-12003 від 31.01.2011року
проведення прилюдних торгів по
реалізації майна, яке належить ОСОБА_4
ціна продажу автомобіля склала 81 100
грн.(а.с.27).

Згідно з постанови про відкриття
виконавчого провадження від 13.05.2011
року залишок боргу складає 67 499 грн.82
коп. (а.с.165).

Суд першої інстанції відмовив банку в
позові щодо стягнення заборгованості
зі ОСОБА_4 Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відмовляючи в задоволенні позову
відносно ОСОБА_4 суд застосував строк
позовної давності за заявою ОСОБА_4, не
взявши до уваги той факт, що строк
позовної давності не минув оскільки
строк дії кредитного договору
встановлений до 05.03.2015 року, а тому із
ОСОБА_4 підлягає стягненню
заборгованість по кредитному договору.

Відповідачі посилаються також на те, що
рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 25.03.2010 року стягнуто
кредитну заборгованість в сумі 138 347,82
грн. та відбулась реалізація
заставного майна, а тому банк не
повинен був нараховувати відсотки та
пеню. Проте з такими доводами не можна
погодитись.

Відповідно до п.17 Постанови №5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ наявність судового рішення про
задоволення позовних вимог кредитора,
яке не виконано боржником не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526,599 ЦК.

Відповідно до п.7.7 кредитного договору
сторони домовились про збільшення
строків позовної давності відповідно
до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для
всіх грошових зобов'язань Позичальника
(в тому числі, але не виключно, щодо
повернення суми кредиту, сплати
процентів за його користування,
комісійних винагород, штрафів, пені,
тощо), що передбачені умовами цього
Договору (а.с.15-16).

Тому посилання відповідачів в своїх
скаргах на те що судом не було
застосовано річний строк позовної
давності при стягненні відсотків та
пені є безпідставним.

Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В п.27 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин"
роз'яснено, що положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача. Проте матеріали справи не
містять заяв відповідачів щодо
зменшення розміру пені та відсотків.
Відповідачі лише ставили питання про
застосування строку позовної давності
та відмову в позовних вимогах банку в
повному обсязі, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору
за не виконання або не належне
виконання взятих на себе зобов'язань,
Сторони несуть відповідальність в
порядку та на умовах, обумовлених в
цьому Договорі та чинним
законодавством України та
відшкодовують завдані збитки понад
неустойку.

Відповідно до п.5.2 договору у за
порушення взятих на себе зобов'язань по
поверненню основної суми кредиту та
своєчасній сплаті процентів за
користування Кредитом, комісійних
винагород та інших платежів за цим
договором, позичальник зобов'язується
сплатити на користь Банку пеню в
розмірі 0,4 % від суми несплаченого
платежу, за кожний день прострочення.

Вбачається, що станом з 4.02.2010 року по
10.02.2014 згідно розрахунку, пеня на
прострочені відсотки складає 25369,73 грн.
(18934,05+6435,68).

Проте, як вище зазначалось відповідно
до п.7.7. договору строк позовної
давності становить 3 роки. Із
врахуванням 3 річного строку позовної
давності - пеня за прострочені відсотки
буде становити - 18 660,02 грн. (6435,68-
2119,28)=4316,40 грн.; (18934,05-4589,53) =14344,52 ;
4316,40.+14344,52= 18660,92 грн.

Відсотки по угоді становлять 8 841,27 грн.
І загальна сума боргу буде становити 27
502,19 грн.

Враховуючи наведене, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог з
відповідачів.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної інстанції, не
передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Отже, з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь банку на відшкодування витрат
по оплаті судового збору за подання
позову до суду першої інстанції та
апеляційної скарги підлягає стягненню
по 91 грн. 67 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.303,307, 30,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ПАТ „Державний
ощадний банк України а також ОСОБА_2 та
ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Леніського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2014року -
скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ПублічногоАкціонерного
Товариства "Державний Ощадний банк
України" до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору задовольнити
частково. Стягнути солідарно з

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 відсотки в сумі
8841,27 грн. та пеню за прострочені
відсотки в розмірі 18660,92 грн. а всього 27
502,19 грн.

Стягнути ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на
користь ПАТ „Державний ощадний банк
України судовий збір по 91,67 грн. з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: