У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
боргу, за заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 14 квітня 2010
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення на його користь
суми боргу в розмірі

1 023 915 грн.

У жовтні 2009 року позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача на його користь 1 924 671 грн. 96
коп. боргу.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 28 жовтня

2009 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу з
урахуванням індексу інфляції в розмірі
1 487 762 грн. 30 коп., судовий збір у сумі 1 700
грн. та

30 грн. витрат, пов'язаних з оплатою
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
24 грудня 2009 року рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 28 жовтня 2009
року скасовано, в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 14 квітня 2010 року скасовано
рішення апеляційного суду м. Києва від
24 грудня 2009 року в частині відмови
ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4
про стягнення основної суми боргу та
процентів за договором позики за
період з 1 січня 2004 року до 31 жовтня 2009
року. Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від

28 жовтня 2009 року в цій частині змінено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
борг у розмірі 359 640 грн та проценти за
договором позики в розмірі 742 656 грн 64
коп., а всього 1 102 296 грн 64 коп., а також 1
700 грн судового збору й 120 грн витрат на
оплату інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи. У решті -
рішення апеляційного суду залишено без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшли заяви
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 квітня 2010 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
в яких заявники посилаються на те, що на
час розгляду справи в суді касаційної
інстанції існувала істотна для справи
обставина, що не була і не могла бути їм
відома. Крім того, заявники зазначають
про неправильне застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи ОСОБА_4 та

ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що заяви
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від 14
квітня 2010 року не підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень ст. 361 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також

судовий наказ можуть бути переглянуті
у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підстави перегляду рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами визначені
ч. 2 ст. 361 ЦПК України. Вказаний перелік
є вичерпним.

Зокрема, підставою для перегляду
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами є існування істотних для
справи обставин, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

У заявах про перегляд рішення колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ від 14 квітня 2010 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаються на те, що
на час розгляду справи в суді
касаційної інстанції існувала істотна
для справи обставина, що не була і не
могла бути їм відома, а саме: у жовтні 2013
року під час ознайомлення з
матеріалами цивільної справи № 2-10839/11
у Шевченківському районному суді м.
Києва вони дізналися з листа
Департаменту контролю, методології та
ліцензування валютних операцій
Національного банку України (далі -
НБУ), долученого до матеріалів вказаної
цивільної справи, про те, що ОСОБА_3
Національним банком України не
надавались індивідуальні ліцензії на
здійснення валютних операцій.

Однак, на думку колегії суддів, з такими
доводами заявників погодитись не
можна.

Питання про те, чи надавались НБУ
ОСОБА_3 індивідуальні ліцензії на
здійснення валютних операцій не можна
вважати нововиявленими обставинами,
оскільки вказана інформація не може
бути визнана такою, що не була відома
під час розгляду справи судами першої,
апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, слід зазначити, що,
розглядаючи справу, суди всіх
інстанцій вирішували питання про те, чи
було 1 листопада 2003 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір позики, а не те,
чи мав

ОСОБА_3 індивідуальні ліцензії НБУ на
здійснення валютних операцій.

Суд касаційної інстанції дійшов
висновку про те, що укладення такого
договору позики між сторонами мало
місце та це підтверджується
встановленими у справі обставинами й
наданими сторонами доказами.

Мотивуючи рішення від 14 квітня 2010 року,
суд касаційної інстанції послався на
положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
відповідно до яких позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом;
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором; якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки НБУ.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 в частині
стягнення процентів, суд касаційної
інстанції виходив із того, що укладеним
між сторонами договором позики
визначено розмір і порядок одержання
процентів.

Взявши до уваги те, що підстави
перегляду судового рішення, зазначені
в заявах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не є
нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 361
ЦПК України, висновків суду касаційної
інстанції не спростовують, колегія
суддів дійшла висновку, що в
задоволенні заяв слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 361, 363, 365 ЦПК України,
колегія суддів судової

палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

У задоволенні заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 14 квітня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
стягнення боргу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:
О.В.
Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук