Справа № 661/1215/14-ц
Провадження № 2/661/1182/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі :

головуючого судді - Пилипенка С.В.,

при секретарі - Тур О.О., Білоус Л.П.,
Слива І.С.,

представника відповідача - Державної
казначейської служби України -
Дмитренко О.В.,

прокурора прокуратури м. Нова Каховка -
Спільник С.С..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нова Каховка
Херсонської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України, третя
особа - відділ державної виконавчої
служби Новокаховського міського
управління юстиції в Херсонській
області про відшкодування
матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И
В :

Позивачка звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що рішенням Новокаховського міського
суду від 26.08.2011 року визнано
бездіяльність посадових осіб відділу
Державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції по виконанню рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 12 липня 2001 року
щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 28615,06 - неправомірною. На даний
час вказане рішення суду набрало
законної сили. Тому просить суд на
підставі ст. 1173 ЦК України стягнути з
Державної казначейської служби
матеріальну шкоду нанесену їй
Державними органами влади в сумі 26066,66
грн. Винести ухвалу та направити до
Генеральної прокуратури України для
притягнення винних осіб управління
Державної казначейської служби
України до кримінальної
відповідальності, які своїми показами
вводять в оману суди, дискредитують
державну владу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
позовні вимоги підтримала з підстав
зазначених в позовній заяві та просила
їх задовольнити.

Представник відповідача - Державної
казначейської служби України в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, посилаючись на те, що у
позивачки відсутнє рішення суду, яке б
наданий час набрало законної сили про
визнання дії або бездіяльності
відділу Державної виконавчої служби
неправомірною, оскільки рішення суду
від 26.08.2011 року на яке посилається
позивачка як на підставу своїх вимог
скасовано апеляційною інстанцією.
Окрім того, постановою ВДВС
Чернігівського району повернуто
позивачці у зв'язку з неможливістю
стягнення. Тому підстави для
задоволення вимог позивачки відсутні.

Представник третьої особи - відділу
державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції в Херсонській області в судове
засідання не з'явилась подала до суду
письмову заяву про розгляд справи без
її участі з відповідними поясненнями
по суті спору.

Прокурор в судовому засіданні
заперечила проти задоволення позовних
вимог посилаючись на те, що відсутні
пістави для задоволення позову,
оскільки рішення Новокаховського
міського суду про визнання
бездіяльності державного виконавця
неправомірними, скасоване ухвалою
апеляційного суду Херсонської області,
окрім того на виконанні в
Чернігівському районному управлінні
юстиції ВДВС знаходиться виконавче
провадження за виконавчим листом
2-1094/2001 виданого Новокаховським міським
судом і його повернення стягувачу без
виконання не позбавляє права позивача
повторно звернути виконавчий лист до
виконання.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та докази
по справі в їх сукупності, вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 87 Закону України
«Про виконавче провадження» збитки,
завдані державним виконавцем фізичним
чи юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

У судовому засіданні встановлено, що
13.08.2001 року Новокаховським міським
судом Херсонської області видано
виконавчий лист № 2-1094 про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових
коштів у розмірі 28 615 грн. (а.с. 15).

Відповідно до рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області від
26 серпня 2011 року позов ОСОБА_3 до
відділу державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції Херсонської області,
Президента України, Головного
управління Державного казначейства
України у Херсонській області,
Адміністрації Президента України про
визнання бездіяльності державного
виконавця неправомірною,
відшкодування матеріальної шкоди -
задоволено частково. Визнано
бездіяльність посадових осіб відділу
Державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції по виконанню рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 12 липня 2001 року
щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 28615,06 грн. - неправомірною. В
іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 19 жовтня 2011 апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 26 серпня 2011
року скасовано, провадження у справі
закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 25 травня 2012 року
рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 26 серпня 2011
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 19 жовтня 2011
року залишено без змін.

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013 р.
відмовлено у відкритті провадження по
справі в частині вимог до відділу
Державної виконавчої служи
Новокаховського міського управління
юстиції.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено в повному обсязі.

Із письмових пояснень ВДВС
Новокаховського МУЮ в Херсонській
області слідує, що 06.06.2011 року державним
виконавцем винесено постанову про
завершення виконавчого провадження, і
того ж дня направлено до ВДВС
Чернігівського РУЮ, з підстав того, що
боржник ОСОБА_4 мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно копії постанови ВДВС
Чернігівського району про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
30.09.2014 року, виконавчий лист №2-1094
виданий 13.08.2001 року про стягнення із
ОСОБА_4 25856,66 грн. на користь ОСОБА_3
повернуто стягувачу без виконання в
зв'язку з неможливістю стягнення.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви та показів позивачки ОСОБА_3, які
надані в судовому засіданні підставою
для звернення до суду послугувала
бездіяльність посадових осіб відділу
державної виконавчої служби
Новокаховського міського управління
юстиції по виконання рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 12 липня 2001 року
щодо стягнення із ОСОБА_4 на її користь
грошових коштів на суму 26006,66 грн.,
оскільки вказане рішення суду
протягом тривалого часу, зокрема 10
років залишається не виконаним.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування шкоди за рахунок
держави, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадовими
і службовими особами при здійсненні
ними своїх повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року N 606-XIV.

Як роз'яснено у п. 28 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», при розгляді позовів
фізичних чи юридичних осіб про
відшкодування завданої шкоди
рішеннями, діями чи бездіяльністю
державного виконавця під час
проведення виконавчого провадження
суди повинні виходити з положень
статті 56 Конституції України, статті 11
Закону України «Про державну виконавчу
службу», частини другої статті 87 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також з положень статей 1173, 1174 ЦК і
враховувати, що в таких справах
відповідачами є держава в особі
відповідних органів державної
виконавчої служби, що мають статус
юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, на
яку посилається позивач як на підставу
для задоволення позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

У відповідності зі ст. 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» державна виконавча служба
входить до системи органів
Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України. Також, у ст. 3 даного
Закону визначені всі органи, які
входять до державної виконавчої
служби.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Таким чином, виходячи з аналізу вище
зазначених правових норм слід дійти
висновку, що юридичною підставою
відповідальності органу державної
виконавчої служби є заподіяння шкоди
юридичним чи фізичним особам у
результаті прийняття незаконних
рішень, вчинення неправомірних дій або
бездіяльності при здійсненні ними
виконань рішень судів, тощо.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувач має
право звернутися з позовом до
юридичної особи, зазначеної у статті 3
цього Закону, яка зобов'язана здійснити
стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини такої
юридичної особи (тобто в даному випадку
до органів Державної казначейської
служби України). Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для цивільно-правової
відповідальності за завдання шкоди у
такому випадку є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, яка її
завдала, причинний зв'язок між ними.
Шкода відшкодовується незалежно від
вини.

Належним доказом протиправних
(неправомірних) рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця є,
як правило, відповідне судове рішення
(вирок) суду, що набрало законної сили,
або відповідне рішення вищестоящих
посадових осіб державної виконавчої
служби.

Разом із тим, позивачем по справі не
надано суду доказів того, що в судовому
порядку була визнана протиправна
(незаконна) бездіяльність відділу
державної виконавчої служби по
виконанню рішення Новокаховського
міського суду від 13.08.2001 року, і, що
державним виконавцем при виконанні
вказаного рішення суду було завдано
збитків позивачу на суму 26066,66 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в матеріалах справи відсутні докази
завдання державною виконавчою службою
матеріальної шкоди ОСОБА_3, оскільки
стягувана на користь позивача сума -
26066,66 грн. за своєю правовою природою не
є шкодою, заподіяною державним
виконавцем при здійсненні виконавчого
провадження в розумінні ст. 22 ЦК
України, а є сумою боргу, що необхідно
стягнути відповідно до рішення
Новокаховського міського суду
Херсонської області від 13.01.2001 року.
Тому стягнення цієї суми з державного
бюджету фактично означає заміну
сторони виконавчого провадження та
покладення на державний бюджет
відповідальності за борговими
зобов'язаннями боржника ОСОБА_4

Щодо вимоги позивачки про направлення
відповідної ухвали до Генеральної
прокуратури України для притягнення
винних осіб управління Державної
казначейської служби України до
кримінальної відповідальності за
введення суд в оману та дискредитацію
державної влади, то суд вважає, що
вказана вимога також задоволенню не
підлягає, оскільки направлення окремої
ухвали регулюється ст. 211 ЦПК України,
відповідно до якої - суд, виявивши під
час розгляду справи порушення закону і
встановивши причини та умови, що
сприяли вчиненню порушення, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним особам чи органам для
вжиття заходів щодо усунення цих
причин та умов.

З огляду на викладене в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,211, 212, 213, 214, 215, 223, ЦПК
України, суд -

в и р і
ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Новокаховський міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Суддя С. В. Пилипенко