АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Бартащук Л.П.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 на
рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк»,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
третя особа - Орган опіки та піклування
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
недійсними договору поруки та іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 звернулась в суд з
позовом до ПАТ «Універсал Банк», ПН
КМНО ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки
та піклування Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації, про
визнання недійсними договору поруки та
договору іпотеки, а також просила
зобов'язати ПН КМНО ОСОБА_3 виключити з
Реєстру іпотек та зняти заборону на
відчуження нерухомого майна,
переданого в іпотеку.

Зазначала, що 04.02.2008 р. вона уклала з ВАТ
«Універсал Банк» договір поруки та
іпотеки в забезпечення виконання
позичальником - ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за договором споживчого
кредиту № 061-2008-164 від 04.02.2008 р.

За умовами кредитного договору, банк
надав ОСОБА_2 кредит строком до 01.02.2028 р.
на умовах оплати за користування
кредитом 13,45% річних та за
користування кредитом понад
встановлений строк - процентної ставки
в розмірі 40,35% річних. Проте, протягом
дії кредитного договору банк підвищив
процентну ставку за користування
кредитом до 14,95%, а за простроченні
платежі 44,85% річних, що призвело до
збільшення обсягу її відповідальності,
як поручителя, без надання нею
письмової згоди, як передбачено
Договором поруки.

Договір іпотеки просила визнати
недійсним з підстав то, що для
укладення договору іпотеки нерухомого
майна - квартири, в якій проживала
дитина - інвалід з дитинства І групи,
яка була визнана недієздатною, був
необхідний дозвіл Органу опіки та
піклування, який на момент укладення
договору не видавався.

Оскільки недійсні договори іпотеки не
мають юридичних наслідків, то ПН КМНО
ОСОБА_3 зобов'язана виключити з Реєстру
іпотек та зняти заборону на відчуження
квартири, яка є предметом іпотеки.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2008р. між ВАТ
«Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ«Універсал Банк», та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір (на
споживчі потреби) №061-2008-164, за умовами
якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі
507 300, 00 доларів США строком до 01.02.2028р. на
умовах сплати позичальником процентів
за користування кредитом в розмірі 13, 45
%. Сторони погодили, що розмір базової
процентної ставки може змінюватися
згідно умов цього Договору.

Відповідно до п.п. 1.1.1 кредитного
договору за користування кредитом
понад встановлений строк
нараховується процентна ставка в
розмірі 40, 35% річних, яка застосовується
до всієї простроченої суми основного
боргу позичальника.

Забезпеченням виконання зобов»язань
позичальника за кредитним договором
визначено іпотеку нерухомого майна і
поруку ОСОБА_1

04.02.2008р. між ВАТ «Універсал Банк»,
правонаступником якого є
ПАТ«Універсал Банк», і ОСОБА_1 був
укладений договір поруки №061-2008-164-Р, а
також договір іпотеки (нерухомого
майна - квартири) від 04.02.2008р.,
посвідчений приватним - нотаріусом
КМНО ОСОБА_3, зареєстрований в Реєстрі
за №261.

В пунктах 1.1., 2.12 Кредитного договору
сторони передбачили можливість
збільшення процентної ставки, а
відповідно до п. 1.1. договору поруки
поручитель зобов»язалася відповідати
перед кредитором за невиконання ОСОБА_4
усіх його зобов»язань перед банком, що
виникли з кредитного договору, в
повному обсязі як існуючих на момент
підписання договору (в теперішній час),
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому.

Листом ВАТ «Універсал Банк» без номера
і дати, адресованим ОСОБА_4, банк
повідомив позичальника про зміну з
15.07.2008р. нарахування відсотків на
залишок кредиту за базовою процентною
ставкою 14, 95%, та за підвищеною
процентною ставкою (у випадку
прострочення платежу) 44,85%.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього
Кодексу.

Позивачкою не надано суду будь-яких
переконливих доказів, які б свідчили
про недодержання стороною (сторонами)
в момент укладання договору поруки
вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6
ст. 203 ЦК України.

Зміна Банком процентної ставки
позичальнику в період виконання
договору та збільшення в зв»язку з цим
обсягу відповідальності поручителя
без згоди останнього не є правовими
підставами для визнання недійсним
договору поруки, тому посилання
позивачки на дані обставини не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, збільшення обсягу
відповідальності поручителя у зв»язку
зі зміною зобов»язання без згоди
поручителя є підставою для припинення
поруки.

Згідно з положенням ст.ст. 546-548, 674 ЦК
України застава є одним з видів
забезпечення виконання зобов'язання,
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду. Правочин вчиняється
у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 577 ЦК України,
якщо предметом застави є нерухоме
майно, а також в інших випадках,
встановлених законом, договір застави
підлягає нотаріальному посвідченню.
Застава нерухомого майна підлягає
державній реєстрації у випадках та в
порядку, встановлених законом.

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Як видно з договору іпотеки
(нерухомого майна - квартири) від
04.02.2008р., ОСОБА_1 передано ВАТ «Універсал
Банк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1
єдиним власником якої вона є на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 02.09.2005р.

Статтею 1 Закону України «Про
громадянство України» та статтею 6
Сімейного кодексу України визначено
поняття дитини, як особи віком до 18
років.

На час укладання спірного договору
іпотеки, донька позивачки ОСОБА_2
досягла 18 років, тобто була
повнолітньою особою.

Згодом, рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 31.08.2009р.
ОСОБА_2 визнана недієздатною, а
рішенням цього ж суду від 13.11.2009 р.
ОСОБА_1 призначено опікуном над
донькою ОСОБА_2

В зв»язку з тим, що на момент укладання
вказаного договору іпотеки, ОСОБА_2
досягла повноліття, не була визнана у
встановленому законом порядку
недієздатною особою, тому дозволу
Органу опіки і піклування згідно зі
ст.71 ЦК України на укладання договору
іпотеки відносно квартири, в якій
ОСОБА_2 була зареєстрована, не
вимагалося.

За таких обставин, відсутність дозволу
Органу опіки та піклування на
укладення договору іпотеки від 04.02.2008р.
не є підставою для визнання договору
іпотеки недійсним.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України,
розгляд і вирішення цивільних справ у
судах проводиться на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні позивачами не
доведено наявність правових підстав,
передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України,
для визнання недійсними договорів
поруки і іпотеки.

Суд першої інстанції повно й всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку й прийшов до
правильного висновку про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в
своїх інтересах та в інтересах
недієздатної ОСОБА_2, обґрунтовано
відмовивши в задоволенні позову.

Доводів, які б спростовували висновки
суду, апеляційна скарга не містить.

Постановлене судом рішення відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в своїх
інтересах та в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 26 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів з моменту проголошення
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: