Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1355/14
Головуючий у 1 інстанції: Степаненко
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 27 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У позові зазначало, що відповідно
до укладеного договору від 23.05.2008 року
ОСОБА_2 23.05.2008 року отримав кредит у
розмірі 500 гр. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

Відповідно до п.9.12 Умов надання
банківських послуг, які є складовою
частиною договору, останній діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично логується на
такий же термін.

У зв"язку з порушенням ОСОБА_2
зобов"язань за кредитним договором,
відповідач станом на 31.10.2013 року має
заборгованість в розмірі 18 155 грн. 56
коп., яка складається з наступного: 7 791
грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом,
7 080 грн. 43 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 2 181
грн. 48 коп. - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 250 грн. 00 коп.
штраф (фіксована частина), 852 грн. 65
коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені
обставини, просило суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 18 155 грн.
56 коп. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Василівського
районного суду Запорізької області від
27 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором,
укладеним 23.05.2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 в сумі 18
155 грн. 56 коп., що складається з:
заборгованості за кредитом - 7 791 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 7 080 грн. 43 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 2 181 грн. 48 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 250 грн.,
штрафу (процентна складова) - 852 грн. 65
коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати зі сплати судового збору за
подачу позову в сумі 229 грн. 40 коп.

Ухвалою Василівського районного
суду Запорізької області від 23 січня 2014
року заяву ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволені позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом, 23 травня
2008 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„ПриватБанк", та ОСОБА_2 було укладено
договір, за яким позичальник одержав
кредит у розмірі 500 гр. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36% річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом і на умовах його повернення.

При оформленні кредитного
договору позичальник був ознайомлений
і погодився з Умовами та Правилами
надання банківських послуг, Правилами
надання послуг, а також Тарифами банку,
що підтверджується його підписом на
заяві про видачу кредиту(а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах.

У заяві про відкриття
банківського рахунку відповідач
зазначив про свою згоду з тим, що
вказана заява разом з Умовами і
правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами банку складають
договір, укладений між ним та банком.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов"язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову,
ПАТ КБ „ПриватБанк" посилалось на те,
що ОСОБА_2 зобов"язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
внаслідок чого станом на 31. 10.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 18
155 грн. 56 коп., яка, згідно наданого
розрахунку, складається з наступного: 7
791 грн. 00 коп. - заборгованість за
кредитом, 7 080 грн. 43 коп. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2 181 грн. 48 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250 грн. 00 коп.
штраф (фіксована частина), 852 грн. 65
коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд виходив з його
доведеності.

Висновок суду ґрунтується на
наданих по справі доказах та
погоджується з вимогами норм
матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов"язків.

Як передбачено ст. 526 ЦК
України, зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.6.5 Умов і
правил надання банківських послуг
клієнт зобов"язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Згідно з нормами ч.1 ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов"язки відповідно до договору. Якщо
у зобов"язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Із п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом дванадцяти
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк(а.с.10).

За умовами Тарифів банка,
розмір щомісячних платежів становив 7%
від заборгованості, однак не менше 50
гр. та не більше залишку
заборгованості.

Строк внесення щомісячних
платежів встановлювався до 25 числа
місяця, наступого за звітним.

При порушенні строків
платежів позичальник зобов"язаний
сплатити штраф у розмірі 250 гр. і 5% від
суми позову(а.с.7).

Розмір заборгованості
підтверджений наданим позивачем
розрахунком, який в силу ст.ст. 59, 54 ЦПК
України являється допустимим доказом у
справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки із заяви ОСОБА_2 на
отримання кредиту від 23.05.2008 року
вбачається, що він ознайомився та
погодився зУмовами та правилами
надання банківських послуг, а також
Тарифами, які були надані йому для
ознайомлення в письмовій формі, своїм
підписом підтвердив факт про надану
йому повну інформацію про умови
кредитування, наведені в апеляційній
скарзі доводи про те, що кредитний
договір в письмовій формі не укладався,
отже в силу ч.2 ст.1055 ЦК України є
нікчемним, та одночасно про
несправедливість умов договору, є
взаємовиключними та безпідставними,
враховуючи, що з вимогами про визнання
вказаного договору недійсним з підстав
несправедливості його умов у
встановленому законом порядку ОСОБА_2
не звертався.

Не надав відповідач і
достовірних доказів звернення до банку
з питання припинення дії договору та
закриття карткового рахунку у
відповідності до вимог п.п. 9.5, 9.12 Умов
та правил надання банківських послуг.

Посилання в апеляційній скарзі
на недоведеність наявності у ОСОБА_2
заборгованості за кредитом у сумі 7 791
грн. , оскільки отримана ним сума
кредиту становила лише 500 гр., не є
переконливими, оскільки не
погоджуються з положеннями Умов та
правил надання банковських послуг, як
складової частини договору, з якими
відповідач був ознайомлений та
погодився.

Згідно п.п.3.3,5.3 вказаних Умов,
підписання договору є прямим та
безумовним погодження держателя
платіжної картки відносно прийняття
любого розміру кредитного ліміту,
встановленого банком. Право зміни
розміру наданого на платіжну карту
кредиту ( кредитного ліміту) банк
залишає за собою в односторнньому
порядку, за власним рішенням банку та
без попереднього поідомлення клієнта.

Із наданого для спростування
вказжаного доводу звіту про операції
по картковому рахунку ОСОБА_2
вбачається, що сума кредитного ліміту
була збільшена банком 31.03.2011 року до 8000
гр. та знімалася держателем картки з
рахунку у період з 01.04.2011 року по 07.04.2011
року у сумі 7800 гр.

Обов"язками клієнта відповідно
до п.п.6.10-6.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено,
зокрема, інформувати банк, а також
правоохоронні органи по факту втрати
карти, отримання повідомлення про
незаконне її використання, у триденний
строк після усної заяви про втрату
карти надати банку письмову заяву в
банк про відомі держателю відомості
про незаконне використання карти.

Оскільки доказів вчинення
передбачених вказаними умовами дій
ОСОБА_2 не надано, доводи апеляційної
скарги про те, що кредитну картку могли
використовувати інші особи,
грунтуються на припущеннях.

Таким чином, оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
27 грудня 2013 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: