Провадження № 2/537/679/2014
Справа № 537/2293/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.12.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.
при секретарі - Курченко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, реєстраційної служби
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області, про
визнання права власності на 24/75 частин
житлового будинку в порядку
набувальної давності,
ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 24/75 частин житлового
будинку в порядку набувальної
В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримали, дали пояснення, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки
ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась
спадщина, що складається із 12/25 частин
житлового будинку з господарчими
будівлями АДРЕСА_1, які належали
померлому на підставі рішення
народного суду м.Кременчука від 16.08.1974
року. Спадкоємцями першої черги після
померлого ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_5,
позивачка та її рідний брат - син
померлого ОСОБА_3. З заявами про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_4. звернулися до нотаріальної
контори позивачка, ОСОБА_3 та ОСОБА_5. В
1993 році ОСОБА_5 померла. 19.04.2006 року
ОСОБА_6 подарувала позивачці 13/25 частин
спірного житлового будинку з
господарськими будівлями. Після смерті
батька позивачка фактично
користується всім будинком, проводила
його ремонт, сплачує комунальні
послуги. ОСОБА_3 в даному будинку не
мешкав, не ремонтував його, не ніс
будь-яких витрат по його
обслуговуванню, наразі позивачці
навіть невідоме його місце мешкання.
Спадкоємець по заповіту після смерті
ОСОБА_5 її онук ОСОБА_2 з позивачкою не
спілкується, навіть не вітається,
знаючи, що вона користується спірним
житловим будинком з господарськими
будівлями, ніяких претензій, вимог не
пред'являв, витрат на утримання будинку
протягом тривалого часу не несе,
свідоцтво про право власності на
спадкове майно не отримував. Оскільки
позивачка з 1992 року добросовісно
володіє спадковою 24/75 частиною
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1, прохають суд
визнати за позивачкою право власності
за набувальною давністю на 24/75 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями, що належать померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі
рішення народного суду м.Кременчука
від 16.08.1974 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлений.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши позивачку, свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено,
що на підставі рішення народного суду
м.Кременчука від 16.08.1974 року кімната 1-6
площею 15,53 кв.м , 3/5 частини сарая літ.»Б»
по діючій перегородці с погрібом під
ним, прибудова літ.»б», що складає 12/25
частин домоволодіння на праві
власності належали батькові позивачки
ОСОБА_4; 13/ 25 - матері позивачки ОСОБА_6;
колодязь «к», вбиральня, огорожа
залишені в їх спільному користуванні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 20.05.1992 року Кременчуцьким
міським відділом ЗАГС, актовий запис №
1072 від 20.05.1992 року.

Із спадкової справи, заведеної
після смерті ОСОБА_4, вбачається, що
після його смерті з заявами про
прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5-
мати померлого, ОСОБА_9 - донька
померлого, позивачка по справі, ОСОБА_3 -
син померлого.

Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 18.11.1992
року , посвідченого нотаріусом Другої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
спадкоємцями померлого ОСОБА_4 в рівних
долях, на 24/75 частин житлового будинку
з господарчими будівлями по АДРЕСА_1.

27.03.1993 року померла ОСОБА_5, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт,
яким належну їй на праві власності
частину житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходяться в АДРЕСА_1, заповідала
ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_2
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 - мати позивачки пояснила суду,
що після розірвання шлюбу та розполіду
майна чоловік в належній йому частині
будинку не жив, був тільки
зареєстрованим, жив у матері. ОСОБА_2 на
території будинку ніколи не був,
ремонт, догляд за будівлями виконувала
постійно позивачка. Про ОСОБА_2 як
спадкоємця їм стало відомо в 2013 році.

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердила, що
після смерті батька позивачка
займається ремонтом будинку,
користується земельною ділянкою,
сплачує комунальні послуги, їй все це
відомо тому, що вона там часто буває.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що в
будинку АДРЕСА_1 проживає мати
позивачка, користується будинком
позивачка,провожить необхідний ремонт,
буває там через день.

Із наданих суду квитанцій
вбачається, що земельний податок за
земельну ділянку по АДРЕСА_1 сплачує
позивачка.

Відповідно до ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно , якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.13 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» від
07.02.2014 року можливість пред'явлення до
суду позову про визнання права
власності за набувальною давністю
випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК
України, а також частини четвертої ст.344
ЦК України, згідно з якими захист
цивільних прав здійснюється судом
шляхом визнання права. У зв'язку з цим
особа, яка заявляє про давність
володіння і вважає, що у неї є всі
законні підстави бути визнаною
власником майна за набувальною
давністю, має право звернутися до суду
з позовом про визнання за нею права
власності. Відповідачем за позовом про
визнання права власності за
набувальною давністю може бути
попередній власник майна.

Із п.п.9, 11 постанови вбачається, що
відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якшо інше не встановлено ЦК
України.Право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі.

Аналізуючи зібрані докази по
справі, суд вважає, що ОСОБА_1 з 1992 року
добросовісно заволоділа майном свого
батька і з того часу продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном 24/75 частинами
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1, а тому необхідно
її позовні вимоги задовольнити,
визнати за нею в порядку набувальної
давності право власності на 24/75 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212, 213,215,226 ЦПК
України, ст.ст.15,16,344 ЦК України,
постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про визнання права власності
на 24/75 частин житлового будинку в
порядку набувальної давності
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на 24/75 частини
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом , що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів.

Суддя

Повний текст рішення
виготовлений 04.12.2014 року.