Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/376/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кулінка Л.Д.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

іменем України

11.03.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В.,Голованя А.М.,

за
участю секретаря - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

26 липня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
пред'явив позов до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 15 липня 2006 року № КGNLRX07340055, яка
станом на 3 липня 2013 року становила 25957
грн. 73 коп. і складалася із
заборгованості: по кредиту - 1756 грн. 70
коп., по процентах - 9359 грн. 85 коп., по
комісії - 284 грн. 64 коп., штраф - 1712 грн. 27
коп., пеня - 12844 грн. 27 коп. Позов
обґрунтовано невиконанням
відповідачем умов укладеного договору.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з цим заочним
рішенням суду, позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовано
ти, що на переконання позивача суд
неправильно застосував норми
матеріального права, а саме наслідки
спливу позовної давності в той час, які
відповідної заяви сторони не подавали.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
позивача, Бисторов С.А., доводи
апеляційної скарги підтримав повністю
та пояснив суду, що перебіг позовної
давності не зупинявся і не переривався,
підстави для його оновлення також
відсутні, але суд не мав права
застосовувати наслідки спливу
позовної давності без заяви однієї із
сторін.

Відповідач, зареєстроване місце
проживання якого невідоме,
повідомлений про час та місце розгляду
справи через оголошення у пресі (ч. 9 ст.
74 ЦПК України), в судове засідання не
з'явився.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги і законність та
обґрунтованість рішення суду колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

На підставі наявних у матеріалах
справи доказів суд першої інстанції
встановив, що 15 липня 2006 року між
закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»,
правонаступником якого являється
публічне акціонерним товариством
комерційний банк "ПриватБанк" (далі за
текстом Банк), та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № KGNLRX07340055 за умовами
якого Банк надав а відповідач по справі
отримав кредит у розмірі 1756 грн. 70 коп.
строком на 12 місяців, з 15 липня 2006 року
по 15 липня 2007 року, та зобов'язався
повернути його, сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 2,0% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом а в разі порушення
зобов'язань щодо повернення кредиту -
сплатити проценти у розмірі 11,01 % на
місяць, крім того сплатити щомісячну
винагороду за надання фінансового
інструменту у розмірі 23 грн. 72 коп. та
одноразову винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 159
грн. 70 коп.

Сплата передбачених договором
платежів мала здійснюватися
відповідачем шляхом щомісячної сплати
у період з 15 по 20 число кожного місяця у
сумі 190 грн. 12 коп., яка включає частину
заборгованості за кредитом, проценти,
комісії та винагороди у відповідності
до поданої позичальником, відповідачем
по справі, заяви (а.с. 4) та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (СТАНДАРТ).

Згідно п. 5.1. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам ("Розстрочка")
(СТАНДАРТ) при порушення позичальником
будь-якого із зобов'язань передбачених
заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов Банк має
право нарахувати, а Позичальник
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі
0,15% від суми простроченого платежу, але
не менше 1 грн. за день прострочення
платежу (а.с. 8).

При порушення Позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості (п. 5.3. Умов).

У пункті 5.5. цих Умов, які містять
умови укладеного між сторонами по
справі договору, сторони узгодили, що
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за кредитним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Відповідач жодним чином не виконав
свої зобов'язання за договором
внаслідок чого станом на 3 липня 2013 року
за ним числиться заборгованість перед
Банком у розмірі 25957 грн. 73 коп., яка
складається з заборгованості: по
кредиту 1756 грн. 70 коп., заборгованості
по відсотках в сумі 9359 грн. 85 коп.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 284 грн. 64
коп., а також відповідачу нарахована
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань в розмірі 12844 грн. 27 коп.,
штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.
та штраф (процентна складова) в сумі 1212
грн. 27 коп. (а.с. 3).

Правильність встановлення судом
першої інстанції обставини справи
ніким не оспорюється.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції вважав, що позов
пред'явлено після спливу позовної
давності так, як п'ятирічний строк
звернення до суду закінчився 15 липня 2012
року, а тому суд застосував при
вирішенні спору норму п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів".

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна так, як суд дійшов
його з порушенням норм матеріального
права.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобовязується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобовязується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Статтею 256 ЦК України встановлено,
що позовна давність ? це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

ЦК встановлено загальну та
спеціальну позовну давність.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

За зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання ч. 5 ст. 261 ЦК України.

За приписами ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності може мати наслідком
відмову у позові.

Водночас ч. 3 ст. 267 ЦК України
визначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Висновок суду першої інстанції про
те, що позов пред'явлено після спливу
позовної давності відповідає
обставинам справи.

Згідно пояснень представника
позивача перебіг позовної давності не
зупинявся і не переривався, підстави
для його оновлення також відсутні.

Однак під час розгляду справи ні від
позивача, представник якого подав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, ні від відповідача, який
взагалі не був належним чином
повідомлений про розгляд справи, заяв
про застосування наслідків спливу
позовної давності до суду не надходило.

Відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. Пунктом 7 ції ж частині
ст. 11 Закону передбачено, що при цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Згідно із правовим висновком
Верховного Суду України, який
викладено у постанові від 20 листопада
2013 року (справа № 6-126цс 13), який є
обов'язковим для застосування судоми
України, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України, ч.11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку з викладеним не можна
погодитись із висновком суду першої
інстанції про застосування наслідків
спливу строку позовної давності без
заяви сторони у спорі та відмову в
позові Банку відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11
ЗаконуУкраїни «Про захист прав
споживачів».

Отже суд неправильно витлумачив
зміст п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», що вплинуло на
законність ухваленого рішення.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України відповідач, зареєстроване
місце проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи. На ці випадки
поширюється правило частини четвертої
цієї статті.

Згідно наданої Управлінням
Державної міграційної служби України в
Кіровоградській області (а.с. 14)
відомості про зареєстроване місце
проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відсутні.

Відповідно до відомостей відділення
Укрпошти (а.. 20) направлена ОСОБА_2 за
останнім відомим місцем його
проживання судова кореспонденція не
вручена.

За таких обставин суд мав викликати
відповідача в суд через оголошення у
пресі. Проте матеріали справи не
містять відомостей про те, що
відповідний виклик був опублікований у
пресі, а отже суд розглянув справу за
відсутності відомостей про належне
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.

Допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального і
процесуального права привели до
неправильного вирішення спору, а тому
оскаржуване заочне рішення не може
бути залишене без змін і підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Так, як позовні вимоги є законними і
обґрунтованими позов підлягає
задоволенню повністю.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
компенсація документально
підтверджених (а.с. 1, 46) витрат позивача
на плату судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 28 листопада 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 25 957 (двадцять п'ять тисяч
дев'ятсот п'ятдесят сім) грн.. 70 коп. , яка
складається із заборгованості: по
кредиту - 1756 грн. 70 коп., по процентах - 9359
грн. 85 коп., по комісії - 284 грн. 64 коп.,
штраф - 1712 грн. 27 коп., пеня - 12844 грн. 27
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 389
(триста вісімдесят дев'ять) грн.. 37 коп.
компенсації сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: