Провадження №2/592/516/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Суми
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Друга Сумська
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом і свої вимоги
обґрунтовує тим, що йому ОСОБА_4
доводиться рідною матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_8
ОСОБА_4 померла. З 1998 року він постійно
проживав разом зі спадкодавцем за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований та
проживає за цією адресою по
сьогоднішній час.. Після смерті матері
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належний
їй на праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1 та інше належне їй майно.
Єдиним спадкоємцем за законом після
смерті ОСОБА_4 є він її рідний син.
Звернувшись до Другої Сумської
нотаріальної контори в місті Суми з
заявою про оформлення спадщини після
смерті матері, йому стало відомо про те,
що в 2003 році його матір'ю був складений
заповіт, згідно якого все її майно, яке
буде належати на день її смерті вона
заповідає ОСОБА_2, який до 2007року
проживав в будинку матері. Вважає, що
даний заповіт посвідчений незаконно і
підлягає визнанню недійсним з
наступних підстав. На час його
складання його мати, ОСОБА_4 перебувала
в хворобливому стані, вона не розуміла
значення своїх дій та не могла керувати
ними. Його мати з 1991 року перебувала на
обліку у лікаря невролога та
ендокринолога з діагнозом:
«Післяопераційний гіпотеріоз
середньої тяжкості. Церебральний
атеросклероз. ДЕ II ступеню змішаного
генезу з гіпертонією. Остаточні явища
ГПМК. Остеноневротичний синдром. ІХС,
атеросклеротичний кардіосклероз.
Паркінсонізм». Мати постійно
скаржилася на головні болі,
головокружіння, шум в голові,
погіршення пам`яті, сонливість та інше.
Зміст заповіту ОСОБА_4 на ім`я
відповідача не відповідає намірам
заповідача, оскільки він, проживаючи
разом з матір`ю,постійно турбувався та
піклувався про неї, возив до лікарні,
доглядав за матір`ю і був єдиною рідною
людиною для матері. Відповідач ОСОБА_2
не цікавився життям матері, з 2007 року в
будинку матері не проживав і не
піклувався про неї. Позивач-відповідач
ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення
яким визнати заповіт, укладений ОСОБА_4
в 2003 році та посвідчений Другою
Сумською державною нотаріальною
конторою на належний їй житловий
будинок АДРЕСА_1 на належне їй майно на
користь ОСОБА_2 недійсним.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 звернувся
до суду з зустрічним позовом, який
обґрунтовує тим, що він з липня 2000 року
почав винаймати у ОСОБА_4 кімнату. З
того ж часу постійно проживав разом із
спадкодавцем, допомагав ОСОБА_4 по
господарству. Допомога полягала у
веденні по суті усіх побутових справ, а
саме: принести води (оскільки води, а ні
у дворі ні в будинку не має), допомагав
готувати їжу, допомагав обробляти
присадибну ділянку, купував продукти
харчування, здійснював дрібний ремонт
як у будинку так і у дворі. За весь час
сумісного проживання з ОСОБА_4 її син,
ОСОБА_1 разом зі своєю співмешканкою
ОСОБА_7 постійно пиячили. Будь-якої
допомоги ОСОБА_4 не надавали. Між ОСОБА_1
та його матір'ю постійно виникали
сварки,оскільки ОСОБА_1 майже увесь час
знаходився у стані алкогольного
сп'яніння. ОСОБА_1 дійсно тривалий час
вів антисоціальний спосіб життя, не
надавав жодної допомоги матері,
неохоче займався вихованням своїх
дітей. ОСОБА_1 постійно зчиняв сварки
із своєю матір'ю, тому ОСОБА_4 була
змушена звертатися за допомогою до
міліції.Виклики міліції мали
непоодинокий характер, хоча виклик
міліції для ОСОБА_4 було крайньою мірою.
Взимку 2007 року відповідач перебуваючи
у стані сильного алкогольного
сп'яніння вчинив підпал бані,яка
знаходилась на території
домогосподарства по АДРЕСА_1 У 2007 році
ОСОБА_4 тяжко захворіла. Їй стало важко
пересуватися. ОСОБА_4 через похилий вік
і тяжку хворобу була змушена
використовувати для ходьби ходунки.
Перебуваючи у такому безпорадному
стані, потребуючи постійного
піклування, догляду - бабуся була
змушена сама доглядати за правнуками.
ОСОБА_4 неодноразово висловлювала
прохання до сина про допомогу, але
ОСОБА_1 не реагував на них. Дані дії
значною мірою вплинули на їхні
відносини, у зв'язку з цим ОСОБА_4 на
якийсь час і припинила спілкування із
ОСОБА_1 Він неодноразово просив
відповідача врахувати стан здоров'я
матері та відновити колишні відносини,
зважаючи на те, що разом з відповідачем
було б легше доглядати за тяжко хворою
бабусею та дітьми. Щоб не провокувати
на постійні сварки з приводу
проживання його у будинку ОСОБА_4,він
був змушений виїхати з будинку. Виїзд
його з будинку позбавив ОСОБА_4
нормального піклування та
матеріального утримання.
Відповідач-позивач ОСОБА_2 просить суд
ухвалити рішення про усунення ОСОБА_1
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8

В судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_1 та його
представник підтримали позовні вимоги
та не визнали позовні вимоги ОСОБА_2
пояснивши, що з березня 2001 року у ОСОБА_4
став проживати ОСОБА_2 на прохання
батьків ОСОБА_2, оскільки останній
навчався в училищі і він не зміг
проживати в гуртожитку. До ОСОБА_4 в 2003
році кілька разів приїжджали батьки
ОСОБА_2 Його мати ОСОБА_4 хворіла, в неї
був інсульт, вона плутала людей,
називала онуком ОСОБА_2 Хотіла іншим
особам передати свого правнука
(відносно правнука була призначена
опікуном). Мати більшість домашньої
роботи виконувала самостійно. Він
приносив воду, їжу готувала його
дружина. Він сам має незадовільний стан
здоров'я, у зв'язку з онкозахворюванням
є інвалідом 3 групи. За життя матері
йому нічого не було відомо про
складений заповіт.

В судовому засіданні
відповідач-позивач ОСОБА_2 та його
представник підтримали свої позовні
вимоги та не визнали позовні вимоги
ОСОБА_1, пояснивши, що з 2000 року по 2007 рік
ОСОБА_2 постійно проживав у ОСОБА_4 Він
допомагав ОСОБА_4 по господарству:
приносив воду, придбавав продукти
харчування, прибирав у дворі. ОСОБА_4
потребувала допомоги у зв'язку з віком
і за станом здоров'я. ОСОБА_4 зверталася
за допомогою до ОСОБА_1, але він
відмовляв в грубій формі. В
січні-лютому 2007 року була сварка з
приводу проживання ОСОБА_2 і він пішов з
будинку. Про складений заповіт ОСОБА_2
нічого не було відомо.

Допитаний як свідок позивач-відповідач
ОСОБА_1 пояснив, що в 1995-1996 році у матері
був інсульт. В 1998 році він став
проживати з матір'ю. Дії матері були і
раніше неадекватні, так вона збиралася
до села Рибиці, звідки вона родом, але в
цьому селі уже ніяких родичів не було.
У 2001 році до матері перейшов жити
ОСОБА_2, домовився з матір'ю, щоб
проживати у неї до закінчення навчання.
В 2003 році приїздили до матері батьки
ОСОБА_2, з травня по червень 2003 року
приїздили так шість разів. У серпня 2003
року у матері знову стався інсульт.
Вона стала називати ОСОБА_2 своїм
онуком. Все це було перед інсультом
матері в серпні 2003 року. У 2005 році його
донька залишила свою дитину і ОСОБА_4
оформила на себе опіку над правнуком,
оскільки він хворів, у нього було
онкозахворювання з 2004 року, з 2008 року
він перебуває на пенсії. 05.10.2007 року
мати взяла правнука ОСОБА_8 і поїхала з
ним до магазину, а з магазину
повернулася без дитини. Коли він
запитав у неї про дитину, вона
відповіла, що не знає, де ОСОБА_8. Про
цей випадок вони повідомили до міліції.
Пізніше він з'ясував, що дитина
опинилася у людей, які хотіли її
усиновити. ОСОБА_4 часто плутала імена
сусідів. Допомоги матір потребувала
лише в зимовий період - принести води.
За продуктами до магазину ходила його
дружина. Дійсно в лазні, яку він
побудував була пожежа через коротке
замкнення, до пожежі він не має ніякого
відношення.

Свідок ОСОБА_9, який проживає в АДРЕСА_2
пояснив, що йому відомо, що у ОСОБА_4 як
наймач проживав ОСОБА_2, але ОСОБА_4
зазначала, що у неї, крім ОСОБА_1 нікого
не має. ОСОБА_4 мала певні страннощі в
поведінці - була різкою в спілкуванні
без видимих причин, інколи не взнавала
людей. ОСОБА_1 був працелюбним, багато
зробив у будинку, провів опалення,
прибудови добудував, обробляв город,
прибирав у дворі. Співмешканка ОСОБА_1
готувала для всіх їжу, прала. ОСОБА_4
говорила, що все буде її сину. Вона
могла кричати на ОСОБА_1, що він нічого
не робить, а ОСОБА_1 в цей час робив
роботу в будинку.

Свідок ОСОБА_10, яка проживає в АДРЕСА_2,
пояснила, що один-два рази на місяць
вона приходила до ОСОБА_4 ОСОБА_4 погано
все пам'ятала років за вісім до смерті,
була дивною, могла плутати імена людей.
Коли ОСОБА_4 стала потребувати
допомоги, то ОСОБА_2 на той час уже не
було. ОСОБА_1 допомагав матері, возив її
до лікарні, в будинку все робив ОСОБА_1 -
ремонт, провів газ, воду, побудував
баню. ОСОБА_4 сама ходила в магазин, хоча
й боліли ноги. Вона потребувала
допомоги щодо придбання продуктів та
ліків. ОСОБА_4 говорила, що вона все
майно залишить сину.

Свідок ОСОБА_11 - сусідка, що проживає в
АДРЕСА_3, пояснила, що ОСОБА_4 говорила,
що ОСОБА_2 допомагає (ходив за водою, в
магазин), їй подобався ОСОБА_2, вона його
називала онуком. ОСОБА_4 любила і свого
сина ОСОБА_1, говорила, що спадкоємцем
після її смерті буде ОСОБА_1 В будинку
ОСОБА_1 провів водопостачання, зробив
ремонт. ОСОБА_4 була людиною сильної
волі і тільки в крайньому випадку
зверталася за допомогою. ОСОБА_4 була
дивакуватою, могла говорити хтозна-що,
інколи на вулиці збирала дітей,
починала їх кормити. Ходили чутки, що
ОСОБА_4 вижила з розуму.

Свідок ОСОБА_30 (ОСОБА_1 є її вітчимом)
пояснила, що вона близько двох разів на
місяць приходила до ОСОБА_4,
телефонувала їй кожного тижня. З 1996-1997
років ОСОБА_4 постійно хворіла, в неї
боліли ноги, спина, було
головокружіння. ОСОБА_4 часто називала
її іншими іменами. ОСОБА_4 була опікуном
свого правнука ОСОБА_8, але потім цю
дитину передала іншим людям, які згодом
усиновили дитину. ОСОБА_2 проживав у
ОСОБА_4 з 2001 року, він ходив в аптеку, за
хлібом, приносив воду. Через два-три
роки ОСОБА_4 жалувалася, що не має
допомоги від ОСОБА_2, хотіла його
виписати з будинку. Згодом ОСОБА_4
вигнала ОСОБА_2, оскільки він вживав
алкогольні напої, водив додому дівчат.
ОСОБА_4 говорила їй, що будинок
залишиться ОСОБА_1 Її вітчим ОСОБА_1
ремонтував все в будинку, побудував
сарай, на городі все робив, похоронив
ОСОБА_4 ОСОБА_1 дійсно випивав, але
алкоголем не зловживав. ОСОБА_4
говорила, що все майно залишить сину
ОСОБА_1 ОСОБА_4 не потребувала постійної
допомоги, вона все робила сама в
будинку, ходила в магазин. Про
складений заповіт ОСОБА_4 не
розповідала, про все дізналися в
нотаріальній конторі після смерті
ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_12 - рідна сестра ОСОБА_1
пояснила, що часто ОСОБА_4 називала її
іншим іменем. ОСОБА_4 любила свого сина
ОСОБА_1, говорила, що будинок буде сину.
ОСОБА_1 все робив в будинку. ОСОБА_4 їжу
готувала сама, в магазин ходила
самостійно. До будинку воду приносив
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4 жаліла, він їй
також допомагав по дому, але згодом
сказала їй, що ОСОБА_2 почав випивати.
Вона була опікуном свого правнука, і
домовилася з людьми про передачу їм
дитини. Між ОСОБА_1 та матір'ю були
конфлікти.

Свідок ОСОБА_13 (ОСОБА_1 доводиться їй
двоюрідним племінником) пояснила, що
вона більше спілкувалася з ОСОБА_4 по
телефону, приходила додому до ОСОБА_4
один раз в квартал. ОСОБА_4 була
активною, уже з віком стали мати
проблеми зі здоров'ям. Також ОСОБА_4
мала проблеми з пам'яттю, склероз, були
розумові відхилення. ОСОБА_4 оформила
себе опікуном правнука ОСОБА_8, казала,
що ОСОБА_1 не може доглядати за своїм
онукою ОСОБА_8. Також ОСОБА_4 говорила,
що ОСОБА_8 хочуть забрати люди, які
проживають на вул..Добровільній. ОСОБА_4
дуже любила свого сина ОСОБА_1, все
намагалася робити для нього, говорила,
що ніколи не образить свого сина
ОСОБА_1, мала на увазі спадщину. ОСОБА_2
називала онуком, ми всі цьому
дивувалися. ОСОБА_4 позичила ОСОБА_2
гроші в сумі 8000грн. Згодом вигнала його
з будинку за те, що він випивав. ОСОБА_2
нічого не помагав по господарству,
ОСОБА_1 все робив сам. ОСОБА_4 все робила
по господарству, готувала, прасувала
речі.

Свідок ОСОБА_15, яка проживає в АДРЕСА_4,
пояснила, що до моменту смерті ОСОБА_4
вона робила уколи ОСОБА_4 до дня її
смерті, у ОСОБА_4 бувала кожного дня.
Була дуже здивована, коли дізналася про
заповіт на ОСОБА_2 ОСОБА_2 ніколи не
допомагав ОСОБА_4, а ОСОБА_1 завжди був
привітним і ніколи не сварився з
матір'ю, часто возив її до лікарні,
піклувався про здоров'я бабусі. ОСОБА_4
у 90-х роках перенесла інсульт, вона
постійно підвищувала голос,
сперечалася, інколи не розуміла те, про
що сперечалася. ОСОБА_1 все робив по
господарству, ремонтував, добудував
паркан, будинок, провів воду до будинку,
добудував баню. Продукти придбавала
також і співмешканка ОСОБА_4, але
харчувалися вони окремо. Співмешканка
ОСОБА_1 випивала. ОСОБА_2 приносив харчі
ОСОБА_4, але їжу готувала ОСОБА_4 За
останні три роки перед смертю ОСОБА_2 не
часто відвідував ОСОБА_4 Виражених
психічних розладів у ОСОБА_4 не було,
однак вона не повністю розуміла
значення своїх дій. У ОСОБА_4 був
інсульт, скаржилася вона також на болі
у руках, ногах, спини, були проблеми зі
слухом. ОСОБА_4 часто зверталася до
лікарів. ОСОБА_4 лежачою не була, але
потребувала допомоги в побуті, яку їй
надавав ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_17 - співмешканка ОСОБА_2
пояснила, що протягом року вона двічі
на тиждень приходила до ОСОБА_2 до
будинку по АДРЕСА_1 і бачила, що ОСОБА_4
доглядала за своїм правнуком, ніяких
психічних розладів вона у ОСОБА_4 не
помічала. ОСОБА_4 все розуміла. ОСОБА_1
зловживав алкоголем разом зі своєю
дружиною. ОСОБА_4 сама ходила до
магазину, або ОСОБА_2 придбавав
продукти на прохання ОСОБА_4, ходив за
водою. Відносини ОСОБА_4 з ОСОБА_2 були
як у рідних. ОСОБА_4 скаржилася на
здоров'я, у неї боліли ноги, але вона
могла ходити до магазину з двома
палицями.

Свідок ОСОБА_18 - співмешканка ОСОБА_2 з
2011 року, пояснила, що вона знає ОСОБА_2
протягом десяти років, на АДРЕСА_5
проживає її подруга ОСОБА_19 Кілька
разів вона була в будинку у ОСОБА_4 Вона
бачила, що ОСОБА_4 любила ОСОБА_2 як
онука. Вона вважала ОСОБА_4 розумною
жінкою, бабуся давала поради, її
психічний стан не викликав ніякого
сумніву. ОСОБА_4 доглядала за правнуком,
скаржилася сусідці, що ОСОБА_1 їй не
допомагає. ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_4:
ходив до магазину, придбавав продукти,
копав город. ОСОБА_4 потребувала такої
допомоги - принести води, придбати для
неї продукти, ОСОБА_4 сама готувала їжу
та прала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, показання свідків,
перевіривши матеріали справи, вважає
позови такими, що задоволенню не
підлягають, виходячи з наступних
підстав:

Судом встановлено, що за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на
будинок АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4
померла і після її смерті відкрилася
спадщина на належне їй майно.

Викладені обставини
підтверджуються копією довідки КП
«Сумське міське БТІ», копією свідоцтва
про смерть ОСОБА_4 (а.с.11,32).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_4 В Другій Сумській державній
нотаріальній конторі позивач дізнався
про те, що в 2003 році позивач склала
заповіт.

Згідно з заповітом, який був
складений 11 червня 2003 року, ОСОБА_4
(ОСОБА_4) все належне їй майно
заповідала ОСОБА_2 (а.с.33).

З 2001 року ОСОБА_2 проживав в
АДРЕСА_1 за домовленістю з власницею
будинку ОСОБА_4 Вказану обставину не
заперечував і позивач-відповідач
ОСОБА_1 З березня 2001 року ОСОБА_2 був
зареєстрований в цьому будинку, що
підтверджується витягом з будинкової
книги (а.с.53-58) і проживав в будинку до 2007
року.

Позивач свої вимоги обґрунтовує
тим, що його мати ОСОБА_4 на момент
складання заповіту перебувала в такому
хворобливому стані, що не розуміла
значення своїх дій та не могла керувати
ними.

Згідно з ст.55 ЦК УРСР угода,
укладена громадянином, хоч і
дієздатним, але який в момент її
укладення перебував у такому стані,
коли він не міг розуміти значення своїх
дій або керувати ними, може бути
визнана судом недійсною.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 - сусіди
ОСОБА_4 підтверджували, що ОСОБА_4 мала
певні особливості в поведінці, могла
плутати імена людей, інколи не
впізнавала людей, іноді була різкою в
спілкуванні. В той же час вони не могли
зазначити, в чому полягала дивність в
поведінці ОСОБА_4, чи саме на час
складання заповіту ОСОБА_4 мала
особливості в поведінці.

Свідки ОСОБА_30, ОСОБА_12 зазначали
про те, що ОСОБА_4 часто називала їх
іншими іменами. Свідок ОСОБА_15
вказувала на те, що ОСОБА_4 постійно
підвищувала голос, сперечалася, і вона
зробила висновок, що ОСОБА_4 не розуміла
значення своїх дій.

Свідки ОСОБА_30, ОСОБА_10
підтверджували, що ОСОБА_4 мала
проблеми зі здоров'ям, в неї боліли
ноги, мала вікові захворювання.

Показання цих свідків вказують
лише на те, що поведінка ОСОБА_4 мала
свої особливості, а висновки
посмертних судових
психолого-психіатричних експертиз
підтвердили відсутність у ОСОБА_4 на
час складання заповіту хронічного
психічного захворювання, тимчасового
хворобливого розладу психічної
діяльності, що могли б впливати на її
волю.

Та обставина, що ОСОБА_4 називала
ОСОБА_2 своїм онуком, є зрозумілою,
оскільки ОСОБА_4 втратила свого онука,
який помер в молодому віці, і ОСОБА_4
добре ставилася до ОСОБА_2, що
підтвердили допитані свідки.

В сім'ї ОСОБА_4 склалася така
ситуація, що донька ОСОБА_1 була
позбавлена батьківських прав стосовно
своїх дітей - ОСОБА_8 і ОСОБА_22. 07.12.2005
року ОСОБА_4 звернулася до ЛКК міської
лікарні №4 з питання можливості опіки
над правнуком ОСОБА_8. Сумська міська
клінічна лікарня №4 видала довідку про
те, що ОСОБА_4 за станом здоров'я може
бути опікуном (а.с.99). З відповіді
Служби у справах дітей Сумської
міської ради вбачається, що після
звільнення ОСОБА_4 від обов'язків
опікуна остання протягом двох років
здійснювала догляд на правнучкою
ОСОБА_22 (а.с.93).

Призначення ОСОБА_4 опікуном
малолітнього правнука вказує на те, що
ОСОБА_4 була психічно здоровою людиною.

Доводи позивача-відповідача ОСОБА_1
та показання свідків в тій частині, що
ОСОБА_4 передала свого правнука ОСОБА_8
іншим особам не заслуговують на увагу,
оскільки належними та допустимими
доказами не підтверджені неправомірні
дії ОСОБА_4 відносно дитини. А показання
свідків в цій частині є лише
припущеннями.

З витягу з амбулаторної картки
ОСОБА_4 в Сумській міській клінічній
лікарні №4 (а.с.13-15) вбачається, що з
кінця 1990-х років станом на 2003 рік, а
також до дня смерті ОСОБА_4 страждала
на вікові захворювання, а саме
церебральний атеросклероз, наслідки
гострого порушення мозкового
кровообігу, атеросклероз судин,
остеоартроз колінних суглобів та інші.

З картки Сумського обласного
клінічного психоневрологічного
диспансеру вбачається, що в 1994 році
ОСОБА_4 зверталася до
лікарів-психіатрів, пов'язувала свій
стан з конфліктами в сім'ї. В подальшому
до лікарів-психіатрів не зверталася.
12.06.2003 року ОСОБА_4 консультувалася в
диспансері з приводу алкоголізації
сина. В березні 2004 року ОСОБА_4 була на
прийомі в диспансері, скаржилася на
поведінку сина та співмешканки сина і
була взята до консультативної групи
обліку.

02 грудня 2005 року комісією
лікарів-психіатрів у ОСОБА_4 психічних
розладів не виявлено і видано висновок,
що вона може здійснювати опіку над
правнуком за своїм психічним станом
(а.с.96).

Розпорядженням начальника
Ковпаківської районної в м.Суми
адміністрації від 14.12.2005 року №104-Р
(а.с.94) ОСОБА_4 була призначена опікуном
малолітнього правнука ОСОБА_8, 2005 року
народження. Обов'язки опікуна ОСОБА_4
виконувала до жовтня 2007 року. 03.10.2007
року ОСОБА_4 звернулася з заявою про
звільнення її від обов'язків опікуна за
станом здоров'я (а.с.95).

За висновком амбулаторної
посмертної судової
психолого-психіатричної експертизи
№273 (а.с. 134-140) ОСОБА_4 тяжким психічним
захворюванням не страждала, відсутні
дані, які б давали підставу вважати
особу недієздатною. Вказані зміни
психіки на січень 1994 року не
відносяться до тяжкого психічного
розладу та не позбавляють досліджувану
можливості усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. Відповідно
до цього висновку ОСОБА_4 станом на
11.06.2003 року (на момент складання
заповіту) хронічним психічним
захворюванням, тимчасовим хворобливим
розладом психічної діяльності не
страждала, могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Допитаний судовий експерт ОСОБА_24
пояснив, що ОСОБА_4 складала заповіт при
здоровому глузді, на період складання
заповіту ОСОБА_4 до психіатрів не
зверталася, ніхто діагнозів з
лікарів-психіатрів ОСОБА_4 не
виставляв. Комісія лікарів-психіатрів
прийшла до висновку, що ОСОБА_4 могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, могла вірно визначитися
при складанні заповіту.

Згідно з висновком додаткової
посмертної судової
психолого-психіатричної експертизи
від 10.01.2014 року (а.с.170-179) ОСОБА_4
страждала соматичним судинним
захворюванням головного мозку без
наявності доказових розладів,
характерних для психічних
захворювань, а саме: порушення пам'яті,
деменції та інших розладів як
симптомів, характерних для психічних
захворювань. Комісією у складі
лікарів-психіатрів та
експерта-психолога зроблений висновок,
що ОСОБА_4 не виявляла розладів,
будь-яких психічних захворювань, які б
лишали можливості останню правильно
розуміти характер та значення своїх
дій, усвідомлювати свої дії та керувати
ними.

З врахуванням викладеного, суд не
вбачає підстав для визнання недійсним
заповіту з підстав, що ОСОБА_4 не
розуміла значення своїх дій та не
могла керувати ними.

Згідно з ст.534 ЦК УРСР кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також
організаціям.

Посилання позивача-відповідача
ОСОБА_1, що зміст заповіту його матері
ОСОБА_4 не відповідає намірам
заповідача, не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 - сусіди
ОСОБА_1 в своїх показаннях зазначали
про те, що ОСОБА_4 говорила, що все майно
бажає залишити сину ОСОБА_1 Свідки
ОСОБА_30, ОСОБА_12, ОСОБА_13 - родичі ОСОБА_1
також пояснювали, що ОСОБА_4 хотіла
залишити майно сину ОСОБА_1

Ці свідки давали загальні
пояснення без зазначення, коли саме ( в
якому році) і при яких обставинах
ОСОБА_4 розповідала про свої наміри.
Аналізуючи показання цих свідків суд
приходить до висновку, що вказані
свідки висловлювали лише своє
занепокоєння одні як родичі ОСОБА_1,
інші як його сусіди, з якими він
тривалий час проживає поруч, про те, що
будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповідала
ОСОБА_2, який не був у родинних
стосунках з ОСОБА_4, а тільки певний час
проживав в будинку.

З показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 вбачається, що ОСОБА_4
добре відносилася до ОСОБА_2 ОСОБА_2
допомагав ОСОБА_4 по господарству
(приносив воду, покупав продукти,
приносив воду до будинку), що
підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_30,
ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_18 Таке
приязне ставлення ОСОБА_4 до ОСОБА_2
обумовлювалося тим, що ОСОБА_2 надавав
ОСОБА_4 необхідну допомогу по
господарству.

При цьому суд вважає необхідним
зазначити, що стосунки між ОСОБА_4 та її
сином ОСОБА_1 не були такими рівними, а
мали свої складнощі. Про це свідчать
записи в амбулаторній картці ОСОБА_4
щодо звернення до Сумського обласного
психоневрологічного диспансеру. В
червні 2003 року ОСОБА_4 зверталася до
Сумського обласного
психоневрологічного диспансеру з
приводу алкоголізації сина. Також в
березні 2004 року ОСОБА_4 зверталася до
обласного психоневрологічного
диспансеру з приводу зловживання сином
алкоголем, негативну поведінку сина та
його співмешканки по відношенню до
неї. Свідок ОСОБА_30 вказувала на те, що
ОСОБА_1 випивав. Свідок ОСОБА_15
зазначала про те, що співмешканка
ОСОБА_1 випивала.

Суд вважає, що виконання ОСОБА_1
ремонтних робіт в будинку, на чому
наголошували свідки, обумовлювалося
тим, що ОСОБА_1 проживав з 1998 року в
цьому будинку і відповідно повинен був
допомагати матері, як син,
підтримувати будинок в належному
стані, і в той же час цей будинок був і
його постійним місцем проживання.
Допомога ОСОБА_1 матері в побуті є
виконанням ним своїх обов'язків як
сина.

Така допомога ОСОБА_1 своїй матері
не може свідчити про те, що ОСОБА_4
повинна була заповідати йому своє
майно.

Позивачем-відповідачем ОСОБА_1 не
надані докази, що волевиявлення ОСОБА_4
при складанні заповіту не було вільним
і не відповідало її внутрішній волі.
Згідно з ст..60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Залишення майна за заповітом
ОСОБА_2, який не входить до кола
спадкоємців за законом, не суперечило
нормам ЦК УРСР.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню
не підлягають.

Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
останнього від права на спадкування.

ОСОБА_1 має обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_4, оскільки
на час смерті ОСОБА_4 був інвалідом 3
групи і звернувся до Другої Сумської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини (а.с.24).

Згідно з ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Поняття «безпорадного стану»
розкриває п.6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2007 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування». Відповідно до п.6 цієї
постанови Пленуму Верховного Суду
України безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений її похилим
віком, тяжкою хворобою або каліцтвом,
коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

ОСОБА_4, 1924 року народження, мала
вікові захворювання, мала складнощі в
пересуванні, користувалася палицями,
інвалідність їй встановлена не була.

З показань допитаних свідків
вбачається, що ОСОБА_4, враховуючи її
вік та хвороби, потребувала допомоги по
господарству (придбання продуктів,
забезпечення водою), але в той же час
вона і сама ходила до магазину,
виконувала домашню роботу, готувала,
вела активний спосіб життя.
Дослідженими доказами у справі не
підтверджено, що ОСОБА_4 перебувала у
безпорадному стані.

Таку повсякденну допомогу в побуті
надавали ОСОБА_4 як її син ОСОБА_1, так і
ОСОБА_2 за час його проживання в
будинку.

Ці обставини підтверджуються
показаннями допитаних свідків.

Були складнощі у стосунках між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 зверталася до
Сумського обласного
психоневрологічного диспансеру з
приводу вживання ОСОБА_1 алкогольних
напоїв, поведінки ОСОБА_1 та його
співмешканки. ОСОБА_4 довелося
доглядати за своїми правнуками (дітьми
доньки ОСОБА_1, яка була позбавлена
батьківських прав). Як було встановлено
при розгляді справи в суді на час
встановлення опіки над правнуком
ОСОБА_1 хворів на онкозахворювання.

Не знайшли підтвердження при
розгляді справи доводи представника
відповідача-позивач, що ОСОБА_4 не
отримувала допомоги від свого сина.
Допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_30, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_1
допомагав матері утримувати будинок,
ремонтував його і надавав повсякденну
допомогу в побуті.

З врахуванням викладеного, не
підлягають задоволенню і вимоги
відповідача-позивача ОСОБА_2 про
усунення ОСОБА_1 від права на
спадкування.

Керуючись ст.ст.1220, 1224, 1235, 1241, 1248, 1257 ЦК
України, ст..ст.534, 541 ЦК УРСР, ст.ст.10, 11,
57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа - Друга Сумська
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним, за
необґрунтованістю.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
від права на спадкування, за
необґрунтованістю.

На ріше

Суддя
О.А. Котенко