АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9801/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Якименко Л. Г. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді:
Калиновського А.Б.

Суддів : Гайдук
В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі :
Півненко С.Ю.

Розглянула у відкритому судовому
засiданнi в місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю "Буделектродсервіс"
на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Буделектродсервіс"
про розподіл майна подружжя та
визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із вищезазначеним позовом і
посилаючись на те, що на теперішній час
між сторонами припинено подружні
стосунки та вирішується питання про
розподіл спільного майна подружжя,
просила суд визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1, а у
власності ОСОБА_3 залишити квартиру
АДРЕСА_2.

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 02 вересня
2014 року визнано за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Залишено у власності ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 1478,40 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ
"Буделектродсервіс" просить частково
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог про визнання за ОСОБА_2
права власності на квартиру АДРЕСА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд виходив з того, що подружжя
ОСОБА_2 має у власності дві квартири,
між ними вирішено питання розподілу
спільного майна та відповідач не
заперечував проти його розподілу
запропонованим позивачкою способом.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з 28.04.2005 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу сторонами була придбана
квартира АДРЕСА_2, загальною площею 69,3
кв. м., свідоцтво про право власності на
яку видано 19.07.2006 року.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 87,8
кв. м., за поясненнями сторін, придбана
ними за договором купівлі-продажу від
27.10.2008 року, укладеним у простій
письмовій формі у ТОВ
«Буделектродсервіс»

Статтею 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку(квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Частинами 1, 4 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним.

Крім того, як видно з матеріалів справи,
власником будівлі гуртожитку, що
знаходиться в стадії реконструкції під
житловий будинок і розташований на
АДРЕСА_1 є ТОВ "Буделектродсервіс"(а.с. 9).

Договір купівлі-продажу спірної
квартири, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ
"Буделектродсервіс", в матеріалах
справи відсутній, позивачка на
підтвердження своїх вимог будь-яких
доказів щодо придбання в період шлюбу
спірної квартири суду не надала.

Таким чином, спосіб розподілу майна
подружжя обраний позивачкою і
застосований судом першої інстанції є
недопустимим, з огляду на те, що одна із
квартир не є спільною власністю
подружжя.

Однак суд, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2, зазначені обставини
справи та вимоги закону не врахував та
помилково дійшов висновку, що квартира
за адресою АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 і підлягає
поділу між ними, а також те, що підстави
для розподілу спільного майна подружжя
у такий спосіб відсутні, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає за необхідне, відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України, ухвалене
судове рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позовних вимогах
ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляцiйну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Буделектродсервіс"
задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 вересня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Буделектродсервіс"
про розподіл майна подружжя та
визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Суддi: