Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/5053/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В.,
Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання:
Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Житомирського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі державного
підприємства «Житомирське лісове
господарство» до Житомирської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за
участю третьої особи - державної
інспекції господарства у Житомирській
області про визнання недійсним
розпорядження голови Житомирської РДА,
скасування договорів купівлі-продажу,
визнання недійсними державних актів та
скасування державної реєстрації
державних актів на право власності на
земельні ділянки, -

за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Житомирське лісове
господарство» на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 25 вересня 2014
року, -

в с т
а н о в и л а :

В жовтні 2013 року Житомирський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
в інтересах держави в особі Державного
підприємства «Житомирське лісове
господарство» з вищевказаним позовом,
мотивуючи який зазначив, що
розпорядженням голови Житомирської
РДА № 1158 від 16.12.2010 р. ОСОБА_2 надало
дозвіл на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства на території
Зарічанської сільської ради, а
розпорядженням № 1183 від 23.12.2010 р.
вказаний проект було затверджено та
передано ОСОБА_2 у власність земельну
ділянку площею 1,0677 га за складом угідь:
рілля - 0,6683 га, сіножаті - 0,3994 га для
ведення особистого селянського
господарства за межами с. Зарічани. На
підставі чого ОСОБА_2 отримано
державний акт серії ЯЛ № 959294 на право
власності на вказану земельну ділянку,
кадастровий номер :01:000:0193.

Посилаючись на те, що спірна земельна
ділянка за категорією земель є
сіножаттю і по цільовому призначенню
віднесена до сільськогосподарських
угідь Станишіського лісництва, яке
згоди на вилучення землі не надавало,
відповідне рішення органом місцевого
самоврядування не приймалося, прокурор
просив, з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, визнати
недійсними розпорядження голови
Житомирської РДА № 739 від 03.10.2006 р., № 1158
від 16.12.2010р., № 1183 від 23.12.2010 р., № 478 від
06.05.2011 р., № 596 від 16.06.2011 р., № 330 від 09.04.2012
р.; визнати недійсними договори
купівлі-продажу земельних ділянок від
29.12.2010 р. Житомирського районного
нотаріального округу № 5273, №5280, № 5281, №
5282; визнати недійсними та скасувати
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельні ділянки :
серія ЯЛ № 959294 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
24 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів договорів
оренди землі за № 59 на ім'я ОСОБА_2,
серія ЯЛ № 959350 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
27 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 64 на ім'я ОСОБА_2,
серія ЯЛ № 959351 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
27 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 1 па ім'я ОСОБА_2,
серія ЯЛ № 959352 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
27 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 62 на ім'я ОСОБА_2,
серія ЯЛ № 959353 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
27 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 63 на ім'я ОСОБА_2,
серія ЯЛ № 568920 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
31 грудня 2010 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 75 на ім'я ОСОБА_4,
серія ЯЛ № 678165 на право власності на
земельну ділянку, який зареєстрований
23 червня 2011 року у Книзі записів
реєстрації державних актів, договорів
оренди землі за № 02601 на ім'я
ОСОБА_4, серія ЯЛ № 568921 на право
власності на земельну ділянку, який
зареєстрований 31 грудня 2010 року у Книзі
записів реєстрації державних актів,
договорів оренди землі за № 74 на
ім'я ОСОБА_5, серія ЯЛ № 678156 на право
власності на земельну ділянку, який
зареєстрований 23 червня 2011 року у Книзі
записів реєстрації державних актів,
договорів оренди землі за № 02602 на
ім'я ОСОБА_5, серія ЯЛ № 568923 на право
власності на земельну ділянку, який
зареєстрований 31 грудня 2010 року у Книзі
записів реєстрації державних актів,
договорів оренди землі за № 76 на
ім'я ОСОБА_3, серія ЯЛ № 568922 на право
власності на земельну ділянку, який
зареєстрований 31 грудня 2010 року у Книзі
записів реєстрації державних актів,
договорів оренди землі за № 77 на
ім'я ОСОБА_3 та зобов'язати ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути оспорюванні
земельні ділянки ДГІ «Житомирське
лісове господарство».

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 25 вересня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, Державне підприємство
«Житомирське лісове господарство»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що при розгляді справи судом
першої інстанції були неповно
з'ясовані обставини справи, не надано
належної оцінки всіх доказів, наявних в
матеріалах справи, висновки суду не
відповідають вимогам законодавства,
спрямованого на захист державних
земель лісогосподарського
призначення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Постановляючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено факту перебування спірної
земельної ділянки площею 1,0677 га у
складі сільськогосподарських угідь
Станишівського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп», а також не
надано доказів щодо незаконної
передачі даної земельної ділянки
відповідачам.

Такий висновок суду є вірним виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування у
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
у межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч. 2 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням № 739 від 03 жовтня 2006
року голови Житомирської районної
державної адміністрації «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі та
складанню державних актів на право
постійного користування землею ДП
«Житомирське лісове господарство» для
ведення лісового господарства на
території Вересівської, Глибочицької,
Зарічанської, Оліївської, Пісківської
сільських рад та Новогуйвинської
селищної ради» затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок в
натурі та складанню державних актів на
право постійного користування землею
ДП «Житомирське лісове господарство»
для ведення лісового господарства, на
території Вересівської, Глибочицької,
Зарічанської, Оліївської, Пісківської
сільських рад та Новогуйвинської
селищної ради. В постійне користування
ДП «Житомирське лісове господарство»
передано 2315,2245 га в межах Житомирського
району, в тому числі 122,62 га земель
Зарічанської сільської ради.

На виконання розпорядження голови
Житомирської районної державної
адміністрації № 739 від 03 жовтня 2006 року
ДП «Житомирське лісове господарство»
отримало державний акт серії ЯЯ № 078310
на право постійного користування
земельними ділянками, розташованими на
території Зарічанської сільської ради
в межах Станишівського лісництва
загальною площею 122,62 га.

Розпорядженням голови Житомирської
районної державної адміністрації № 1158
від 16 грудня 2010 року ОСОБА_2 надано
дозвіл на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства на території
Зарічанської сільської ради (а.с. 33 т.1),
розпорядженням № 1183 від 23 грудня 2010
року вказаний проект було затверджено
та передано ОСОБА_2 у власність
земельну ділянку площею 1,0677 га за
складом угідь: рілля - 0,6683 га, сіножатка
- 0,3994 га для ведення селянського
господарства за межами с. Зарічани,
Зарічанської сільської ради
Житомирського району (а.с.32 т.1).

23 грудня 2010 року ОСОБА_2 отримано
державний акт серії ЯЛ № 959294 на право
власності на земельну ділянку площею
1,0677 га, кадастровий номер :01:000:0193,
яка розташована на території
Зарічанської сільської ради,
Житомирського району (а.с.37 т.1).

За заявою ОСОБА_2 від 24.12.2010 р. № 4087
Житомирським міським нотаріальним
округом проведено розподіл вказаної
земельної ділянки та отримано державні
акти на право власності на земельні
ділянки площами: 0,4285 га - серії ЯЛ № 959350,
0,2792 га - ЯЛ 959351, 0,1800 га - ЯЛ № 959352, 0,1800 га -
ЯЛ № 959353.

В подальшому вищезазначені земельні
ділянки були відчужені ОСОБА_2 згідно
договорів купівлі-продажу від 29.12.2010 р.
на користь третіх осіб: ОСОБА_4 -
земельну ділянку площею 0,18 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Зарічанської сільської ради, на
підставі чого останньою отримано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,18 га серії ЯЛ
№ 568920 (кадастровий номер земельної
ділянки :01:000:0308); ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 0,18 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Зарічанської сільської
ради, з отриманням державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0,18 га серії ЯЛ № 568921
(кадастровий номер земельної ділянки
:01:000:0307); ОСОБА_3 - земельні ділянки
площами 0,4285 га та 0,2792 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Зарічанської сільської
ради, з отриманням державних актів на
право власності на вказані земельні
ділянки серії ЯЛ № 568923 (кадастровий
номер земельної ділянки :01:000:0306)
та серії ЯЛ № 568922 (кадастровий номер
земельної ділянки :01:000:0305).

Розпорядженням голови Житомирської
РДА № 596 від 16.06.2011 р. на підставі
дозволу (затвердженого Розпорядженням
голови РДА від 06.05.2011 № 478) змінено вид
використання земельних ділянок за
державними актами серії ЯЛ № 568920 та №
568921, які перебувають у власності ОСОБА_5
і ОСОБА_4 площею 0,18 га в кожного, для
ведення особистого селянського
господарства на ведення садівництва на
території Зарічанської сільської ради.

На підставі даного розпорядження
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 23.06.2011 р. отримали
державні акти на право власності на
земельні ділянки серії ЯЛ № 678156 та ЯЛ №
678165, які зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02601 та
№ 02602 відповідно (а.с.42, 43 т.1).

Таким же розпорядженням голови РДА № 330
від 09.04.2012 р. змінено вид використання
земельної ділянки площею 0,2792 га, яка на
праві власності (відповідно до
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 29.12.2010 р. № 5282) належить
ОСОБА_3 з ведення особистого
селянського господарства на ведення
садівництва на території Зарічанської
сільської ради.

На обґрунтування вимог позову
прокурор, зокрема, послався на
інформацію ВО «Укрдержліспроект»,
згідно з якою спірні земельні ділянки
знаходяться в кварталі НОМЕР_1 вид.4
площа 0,7 га Станишіського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп», тобто на
території земель лісового фонду
відповідно до державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ № 078310 (а.с.52, 62 т.1) .

Проте, вищевказаний лист не є належним
та допустимим доказом підтвердження
того, що спірні земельні ділянки
відносяться до категорії земель
лісового фонду та перебувають у
користуванні Станишівського лісництва
ДП «Житомирський лісгосп».

Так, відповідно до ст. 17 Лісового
Кодексу України у постійне
користування ліси на землях державної
власності для ведення лісового
господарства без встановлення строку
надаються спеціалізованим державним
лісогосподарським підприємствам,
іншим державним підприємствам,
установам та організаціям, у яких
створено спеціалізовані
лісогосподарські підрозділи.

У постійне користування ліси на землях
комунальної власності для ведення
лісового господарства без
встановлення строку надаються
спеціалізованим комунальним
лісогосподарським підприємствам,
іншим комунальним підприємствам,
установам та організаціям, у яких
створені спеціалізовані
лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування
на підставі рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування, прийнятого в межах їх
повноважень за погодженням з органами
виконавчої влади з питань лісового
господарства та з питань охорони
навколишнього природного середовища
Автономної Республіки Крим,
територіальними органами центральних
органів виконавчої влади з питань
лісового господарства та з питань
охорони навколишнього природного
середовища.

Право постійного користування лісами
посвідчується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою.

Пункт 5 Прикінцевих Положень ЛК України
встановлює, що до одержання в
установленому порядку державними
лісогосподарськими підприємствами
державних актів на право постійного
користування земельними лісовими
ділянками, документами, що
підтверджують це право на раніше
надані землі, є планово-картографічні
матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до Інструкції з проведення
лісовпорядкування в єдиному
державному лісовому фонді СРСР,
частина друга 1990 рік, яка чинна згідно з
п.2 Прикінцевих Положень ЛК України,
проект організації та розвитку
лісового господарства є основним
нормативно-технічним документом
лісовпорядкування.

Пункт 3.6.2.1 Інструкції встановлює
перелік планово-картографічних
матеріалів лісовпорядкування,
оригінали яких мають зберігатися в
лісогосподарських підприємствах і які
лісогосподарське підприємство
зобов'язане надати
лісовпорядкувальній експедиції в
тимчасове користування для
виготовлення робочих копій (при
здійсненні робіт з лісовпорядкування) :
планшети попереднього
лісовпорядкування з нанесеними на них
змінами в лісовому фонді за попередній
ревізійний період; плани
лісонасаджень; карту-схему об'єкту
впорядкування; відомості координат
або геодезичні журнали окружних меж і
планшетних рамок, складені попереднім
лісовпорядкуванням; викопіювання з
планових матеріалів меж лісництв,
технічних ділянок, обходів,
лісосировинних і споживчих баз,
лісосічного фонду довгострокового
користування земель, переданих в
тимчасове користування іншим
підприємствам, організаціям і
установам, районів наземної і
авіаційної охорони лісів на території
об'єкта.

Відповідно до пункту 3.6.3 Інструкції всі
виписки, а також викопіювання із
планово-картографічних матеріалів
завіряються відповідальними особами
відповідних установ і організацій.
Ділянки суміжних землекористувань, які
не мають геодезичних даних, і спірні
межі мають бути перераховані в
спеціальному акті, який підписується
головним (старшим) районним
землевпорядником. В цих випадках
порядок встановлення меж визначається
органами землеустрою за участю органів
лісового господарства.

У той же час, ст. 48 ЛК України
встановлює вимоги до змісту та форми
матеріалів лісовпорядкування.

Так, зокрема, у матеріалах
лісовпорядкування дається якісна і
кількісна характеристика кожної
лісової ділянки, комплексна оцінка
ведення лісового господарства, що є
основою для розроблення на засадах
сталого розвитку проекту організації
та розвитку лісового господарства
відповідного об'єкта
лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку
лісового господарства передбачає
екологічно обґрунтоване ведення
лісового господарства і розробляється
відповідно до нормативно-правових
актів, що регулюють організацію
лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку
лісового господарства визначаються і
обґрунтовуються основні напрями
організації і розвитку лісового
господарства об'єкта
лісовпорядкування з урахуванням стану
та перспектив економічного і
соціального розвитку регіону.

Частина 4 ст. 48 ЛК України встановлює, що
матеріали лісовпорядкування
затверджуються в установленому
порядку органом виконавчої влади з
питань лісового господарства
Автономної Республіки Крим,
територіальними органами центрального
органу виконавчої влади з питань
лісового господарства за погодженням
відповідно з органом виконавчої влади
з питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали
лісовпорядкування є обов'язковими для
ведення лісового господарства,
планування і прогнозування
використання лісових ресурсів.

Належним чином оформлених
планово-картографічних матеріалів
лісовпорядкування, які б
підтверджували доводи позивача щодо
належності спірної земельної ділянки
до земель лісового фонду суду не
надано. Зокрема акт, в якому мають бути
перераховані спірні межі не складався
та до суду позивачем не надавався,
також відсутні відомості координат або
геодезичні журнали окружних меж і
планшетних рамок, що не надає підстави
вважати, що спірна земельна ділянка
відноситься до сільськогосподарських
угідь Станишівського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп».

З наявних у матеріалах справи копій
фрагменту земельної ділянки лісового
фонду кварталу НОМЕР_1 вид.4 площа 0,7 га
Станишіського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп», таксаційного
опису земельних ділянок лісового фонду
та додатків державного лісового
кадастру не можна встановити, що спірні
земельні ділянки належать
Станишівського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп».

Надані картографічні матеріали не
передані на вивчення фахівцю, тому не
можна зробити однозначного висновку
щодо місцезнаходження спірної
земельної ділянки, з урахуванням усієї
проектно-технічної документації,
наданої сторонами.

Також позивачем у суді не були
спростовані докази, наявні в
матеріалах справи, щодо недійсності
Протоколу погодження меж земельної
ділянки, яка надається у власність
ОСОБА_2 від 25.06.2009 р., погодженого
зокрема і ДП «Житомирський лісгосп»
(а.с.138 т.1).

Крім того, представникам апелянта
роз'яснено в суді апеляційної
інстанції право на подання клопотання
про призначення земельно-технічної
експертизи, однак останні таким правом
не скористались і відповідне
клопотання до суду не подали.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відмовляючи у позові прокурору
Житомирського району, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що прокурором не надано належних
доказів про те, що зазначені вище
Розпорядження Житомирської РДА є
незаконними, а земельні ділянки
відповідачів перебувають у складі
сільськогосподарських угідь
Станишівського лісництва ДП
«Житомирський лісгосп».

Доводи апеляційної скарги про неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, на думку апеляційного суду, не
знайшли свого підтвердження при
розгляді справи, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на вимогах закону.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, вірно
послався на закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про відмову у позові та
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Житомирське лісове
господарство» відхилити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 25 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді