Справа № 307/220/14-ц
Провадження № 2/307/369/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Ідея Банк» звернулося в суд з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором. В позовній
заяві представник зазначив, що згідно
кредитного договору №Г17.101.70011 від 14
січня 2008 року відповідачці ОСОБА_1 було
надано кредит в розмірі 11990 гривень
строком на 18 місяців зі сплатою 19,10%
річних за користування кредитними
коштами.

В порушення умов кредитного
договору №Г17.101.70011 від 14 січня 2008 року
відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від
взятих на себе зобов'язань, не погашає
кредит та щомісячну сплату відсотків
за фактичне використання кредитних
коштів і станом на 10.12.2013 року її
заборгованість перед банком становить
41960,08 гривень, з яких 11990, - сума
простроченого боргу, 21708,06 - сума
заборгованості по прострочених
відсотках за користування кредитом,
409,96 гривень - сума заборгованості по
строкових відсотках, 7122,06 гривень - сума
простроченої плати за обслуговування
кредиту, 730 гривень - сума
заборгованості по віндикаційних
витратах.

Також представник в позовній заяві
зазначив, що останній платіж боржником
ОСОБА_1 був вчинений 26.11.2012 року.

Просить суд стягнути з відповідачки на
користь ПАТ «Ідея Банк» 41960,08 гривень
заборгованості за кредитним договором
№Г17.101.70011 від 14 січня 2008 року.

Представник відповідачки ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 надіслав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» до
задоволення не підлягають, виходячи з
наступних підстав. Матеріалами справи
встановлено, що кредитний договір від
14.01.2008 року №П7.101.70011. яким позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги,
укладений між ПАТ «Ідея Банк» на строк
до 14.07.2009 року. Позивачем при зверненні
до суду пропущено строк позовної
давності, встановлений ч. І ст.257 ЦК
України. Строк повернення кредиту за
кредитним договором від 14.01.2008 року
№Г17.101.70011 закінчився 14.07.2009 року.
Позивач звернувся до суду у січні 2014
року, тобто після спливу встановленого
ч. І ст.257 ЦК України трирічного терміну.
Зазначив, що за приписами ст.261 ЦК
України початком перебігу строку
позовної давності є момент, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права. Такий момент
для позивача наступив 14.07.2009 року при
настанні кінцевого терміну повернення
кредиту за кредитним договором. Згідно
п.7 ч. І 1 ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. Відповідно до п.1.1.
кредитного договору №П7.101.70011 від 14.01.2008
року кредит надався позивачем
відповідачу на поточні потреби.
Оскільки кредит надавався відповідачу
як фізичній особі, а також кошти
надавалися на поточні потреби, даний
кредит слід вважати споживчим. Пунктом
31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ЗО березня 2012 року №5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Зазначені положення
відображені також і у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.01.2013 року №10-70/0/4-13 «Про
окремі питання застосування строків
позовної давності». Оскільки строк
повернення кредиту за договором №П
7.101.70011 від 14.01.2008 року закінчився 14.07.2009
року, а позивач звернувся з даним
позовом до суду у січні 2014 року, тобто з
пропуском строку трирічного строку
позовної давності, встановленого ст.257
ЦК України, це є підставою для відмови у
позові. Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, так як надіслав
до суду заяву в якій просить провести
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги підтримує, а тому суд в
порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Представник відповідачки ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, посилаючись на
обставини, зазначені в поданих ним до
суду письмових запереченнях. Зазначив,
що відповідачка ОСОБА_1 взагалі не
здійснювала платежі по кредиту і на
даний час в ПАТ «Ідея Банк» закінчився
строк позовної давності звернення до
суду, а тому просить застосувати
позовну давність та відмовити в позові.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що 14 січня 2008 року між ПАТ «Ідея Банк»,
та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №Г17.101.70011, за яким їй
було надано кредит в розмірі 11990
гривень строком на 18 місяців, тобто до
14.07.2009 року, зі сплатою 19,10% річних за
користування кредитними коштами та
згідно до умов цього договору
відповідачка зобов'язалася щомісячно,
відповідно до графіку погашення
кредиту, погашати кредит та відсотки за
його користуванням.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України в разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором. Відповідно до умов
кредитного договору у випадку
порушення позичальником зобов'язань,
передбачених умовами кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії,
відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором і згідно до ст.
1048 цього Кодексу позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від позичальника від суми
позики, розмір і порядок одержання яких
встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язань щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми
кредиту.

В судовому засіданні встановлено,
що в порушення умов кредитного
договору №Г17.101.70011 від 14 січня 2008 року
відповідачка ОСОБА_1 не сплачує кредит
та щомісячну сплату відсотків за
фактичне використання кредитних
коштів і станом на 10.12.2013 року її
заборгованість перед банком становить
41960,08 гривень, з яких 11990, - сума
простроченого боргу, 21708,06 - сума
заборгованості по прострочених
відсотках за користування кредитом,
409,96 гривень - сума заборгованості по
строкових відсотках, 7122,06 гривень - сума
простроченої плати за обслуговування
кредиту, 730 гривень - сума
заборгованості по віндикаційних
витратах.

Згідно ст..256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений
загальний трирічний строк позовної
давності.

Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

В п.1.1 кредитного договору №Г17.101.70011 від
14.01.2008 року зазначено, що кредит
надавався позичальниці ОСОБА_1 строком
на 18 місяців, тобто до 14 липня 2009 року
включно.

Як ствердив в судовому засіданні
представник відповідачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1 взагалі не
здійснювала платежі по кредитному
договору №Г17.101.70011 від 14.01.2008 року.

Інших належних і допустимих доказів в
судовому засіданні сторонами не
наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього
Кодексу, повинні бути належними і
допустимими.

Доводи представника позивача, що
останній платіж відповідачкою ОСОБА_1
був вчинений 26.11.2012 року, суд вважає
безпідставними, оскільки належними та
допустимими доказами в судовому
засіданні не підтверджені.

Отже, оскільки строк повернення
кредиту за кредитним договором №П
7.101.70011 від 14.01.2008 року закінчився 14.07.2009
року, то саме з цієї дати почав спливати
строк позовної давності.

Як встановлено в судовому засіданні з
даним позовом до Тячівського районного
суду Закарпатської області згідно
штемпелю вхідної кореспонденції суду
ПАТ «Ідея Банк» звернулося 15 січня 2014
року, тобто з пропуском трирічного
строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Згідно ст..266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_2 наполягав на
застосуванні спливу позовної давності,
а позивач не ставив питання про
поновлення цього строку.

Таким чином, суд вважає, що в
задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» до
відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з
неї заборгованості в сумі 41960,08 гривень
за кредитним договором №Г17.101.70011 від
14.01.2008 року слід відмовити у зв'язку із
спливом строку позовної даності.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивача ПАТ «Ідея Банк»

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 266, 267, 278, 526, 530,
611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовити у
зв'язку із спливом строку позовної
даності

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко