Справа № 203/4846/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

01 грудня 2014 року

Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Маймур Ф.Ф.,

при секретарі: Чередник І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради, третя
особа – Відділ державної реєстрації
майнових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності за
набувальною давністю, –

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
цивільна справа № 203/4846/14-ц за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, третя особа – Відділ
державної реєстрації майнових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності за
набувальною давністю.

21 жовтня 2014 року Кіровським районним
судом м. Дніпропетровська по
зазначеній цивільній справі було
винесено заочне рішення, яким було
відмовлено позивачам у задоволені
позовних вимог до Управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, третя особа – Відділ
державної реєстрації майнових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання права власності за
набувальною давністю, що
підтверджується заочним рішенням від
21.10.2014 року, наявним в матеріалах
справи. (а.с. 60-63)

30 жовтня 2014 року на адресу Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та 03.11 2014 року цивільна справа
була надіслана до апеляційного суду
Дніпропетровської області. (а.с. 66-69, 75)

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04
листопада 2014 року зазначена цивільна
справа повернута до суду першої
інстанції для постановлення
додаткового рішення у місячний термін
у зв’язку з тим, що судом не було
вирішене питання щодо розподілу
судових витрат. (а.с. 76)

Дослідивши матеріали даної цивільної
справи, вислухавши пояснення позивача,
суд приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з дитинства, безстроково,
має другу групу інвалідності, що
підтверджується копією довідки № 332701
від 12.05.2003 року, наявною в матеріалах
справи. (а.с. 84)

Встановлено, що будинок № 51 по
проспекту Пушкіна в м.
Дніпропетровську визнано неприродним
для мешкання та вітхим, що
підтверджується копією листа
виконавчого комітету Кіровської
районної ради № 1/66 від 15.06.198 року,
наявною в матеріалах справи. (а.с. 85-86)

Під час судового засідання судом з
урахуванням довідки Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства Кіровського району від
12.08.2004 та пояснень позивача було
встановлено балансову вартість
квартири № 3 по пр. Пушкіна в будинку №
51 в м. Дніпропетровську, яка складає 100
000 грн., що підтверджується поясненнями
позивача у судовому засіданні та
копією довідки № 9/25 від 12.08.2004 року,
наявною в матеріалах справи. (а.с. 87)

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов’язаних з
розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
встановлено, що ціна позову
визначається у позовах про визнання
права власності на майно або його
витребування – вартістю майна.

У відповідності з ч. 2 ст. 80 ЦПК України
якщо визначена позивачем ціна позову
вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» від сплати судового
збору звільняються інваліди I та II груп,
законні представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп.

Згідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення серед інших питань,
судом вирішується питання як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи, ухвалити додаткове
рішення, якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

Суд при вирішенні питання про
стягнення судових витрат з позивачів,
враховує, що позивач ОСОБА_2 є інвалідом
другої групи, а отже відповідно до п. 9 ч.
1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
звільнений від сплати судового збору.

Також суд приймає до уваги, що на момент
пред'явлення позову встановити точну
ціну квартири неможливо, оскільки
відповідно до встановлених фактичних
обставин справи будинок № 51 по
проспекту Пушкіна в м.
Дніпропетровську було визнано
неприродним для мешкання та вітхим,
окрім цього з пояснень позивача
вбачається, що балансова вартість
квартири на момент звернення до суду
складала 74 000 грн., тому суд вважає
необхідним відповідно до ст. 80 ЦПК
України визначити ціну позову у
розмірі 100 000 грн.

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що позивачі під час звернення до суду
повинні були сплатити судовий збір з
урахуванням ціни позову у сумі 1 000 грн.,
але позивач ОСОБА_2 був звільнений від
сплати судового збору, тому позивач
ОСОБА_1 повинна була сплатити при
зверненні до суду судовий збір у
розмірі 500 грн., однак позивачем було
сплачено судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп., у зв’язку з чим, суд приходить до
висновку, що при ухвалені рішення не
було вирішено питання про судові
витрати, тобто про стягнення
недоплаченого судового збору
відповідно до заявленої позовної
вимоги, тому суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_1 на користь держави у
рахунок повернення судових витрат 256
грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись п. 9
ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір», ст.ст. 79, 80, 88, 214, 220 ЦПК України,
суд –

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН:
НОМЕР_1) на користь держави у рахунок
повернення судових витрат – 256 грн. 40
коп.

Додаткове рішення суду набирає
законної сили в порядку передбаченому
ст. 223 ЦПК України.

Додактове рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Ф.Ф. Маймур