У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Алекс-Буд» про стягнення неустойки по
договору оренди майна за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Буд» на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 19
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Буд» (далі -
ТОВ «Алекс-Буд») 23 жовтня 2012 року
отримало від нього повідомлення про
припинення договірних відносин оренди
і необхідність повернення
орендованого майна у зв'язку з
невиконанням орендарем договірних
умов щодо оплати за користування
орендованим майном. Згідно умов
договору чинність договору
припиняється через 30 днів після
одержання орендарем повідомлення про
його розірвання, проте орендоване
майно повернуто йому лише 25 липня
2013 року. У зв'язку із цим просив
стягнути з відповідача на його користь
суму неустойки за договором оренди
приміщення АДРЕСА_1, загальною площею
122,4 кв.м, за період з листопада 2012 року
по липень 2013 року у розмірі 679 961 грн. 29
коп.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 19 червня 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
«Алекс-Буд» на користь ОСОБА_3 суму
неустойки по договору оренди майна №
01/10/ОР від 01 вересня 2008 року у розмірі 580
570 грн. 63 коп. У задоволенні решти позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Алекс-Буд»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить вказані судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що оскільки орендар у
строк визначений у повідомленні
орендодавця про розірвання договору не
повернув останньому предмет договору
оренди, то з нього на підставі ст. 785 ЦК
України підлягає стягненню пеня у
розмірі 580 570 грн. 63 коп.

З таким висновком судів погодитись не
можна, оскільки він не ґрунтується на
матеріалах справи та суперечить нормам
матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом установлено, що 21 листопада 2005
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено
договір оренди квартири, згідно умов
якого ОСОБА_4 (орендодавець), в особі
представника передав, а ОСОБА_5
(орендар) прийняла у тимчасове оплатне
користування належну орендодавцю на
праві власності Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1. Квартира здається в оренду
строком по 10 вересня 2010 року з правом
суборенди (а. с. 7).

01 вересня 2008 року між ФОП ОСОБА_5
(орендодавець) та ТОВ «Алекс-Буд»
(орендар), в особі директора ОСОБА_6 було
укладено договір оренди майна № 01/10/ОР,
згідно умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування приміщення № 1,
площею 122,40 кв.м, яке знаходиться на
другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 зі
строком дії до 01 серпня 2011 року (а. с. 8-12,
13, 14).

12 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 укладено договір про
відступлення права вимоги, згідно
якого первісний кредитор передає, а
новий кредитор приймає на себе право
вимоги належного виконання зобов'язань
і стає кредитором за зобов'язаннями за
договором оренди майна № 01/10/ОР від
01 вересня 2008 року (далі - основний
договір), укладеним між первісним
кредитором та ТОВ «Алекс-Буд» (далі -
боржник) (а. с. 15-16).

17 жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_5 на адресу
ТОВ «Алекс Буд» надіслала повідомлення
про укладення договору відступлення
права вимоги та про необхідність
здійснення всіх подальших виплат в
рахунок погашення боргу на користь
ОСОБА_3, та повідомлення про розірвання
договору оренди майна № 01/10/ОР
від 01 вересня 2008 року, згідно якого
ОСОБА_5 просила звільнити приміщення до
23 жовтня 2012 року, які отримано
секретарем ТОВ «Алекс Буд» 23 жовтня 2012
року (а. с. 19-20).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Внаслідок невиконання орендарем
обов'язку щодо повернення майна
рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 11 лютого 2013 року,
останнього було примусово виселено з
приміщення № 1, площею 122,40 кв.м, яке
знаходиться на другому поверсі за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 101).

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ
«Алекс Буд» звільнило спірне
приміщення лише 25 липня 2013 року у
зв'язку з примусовим виконанням
виконавчого листа № 2607/14179/12, що
підтверджується актом
прийому-передачі майна до договору
оренди майна № 01/10/ОР від 01 вересня 2008
року, який був складений та підписаний
25 липня 2013 року представником
орендодавця та представником ТОВ
«Алекс Буд» (а. с. 55, 56, 57-58).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Суди, посилаючись на ч. 2 ст. 785 ЦК
України, згідно якої якщо наймач не
виконує обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення, стягнули
неустойку у розмірі 580 570 грн. 63 коп.

При цьому суди не звернули уваги, що
відповідно до
ч. 1 ст. 512, ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У п. 1.2 договору про відступлення права
вимоги зазначено, що за цим Договором
новий кредитор одержує право (замість
первісного кредитора) вимагати від
боржника належного виконання всіх
зобов'язань за основним договором на
користь нового кредитора, в тому числі
але не виключно: сплату неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Так у п. 8.3 договору оренди зазначено, що
у випадку прострочення підписання акту
приймання-передачі майна, винна
сторона виплачує на користь іншої
сторони пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми місячної
орендної плати за кожен день
прострочення (а. с. 10).

Таким чином суди у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України не врахували
норми матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не врахували положення
договору оренди щодо відповідальності
сторін, не встановили обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, відповідно до ст. 338
ЦПК України ухвалені у справі судові
рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алекс-Буд» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 11 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 19 червня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко