АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Гребенюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва у
складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в Апеляційному суді міста
Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Подільського районного суду міста
Києва від 19 серпня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД», про
зобов'язання працевлаштувати,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НАЙТ ФРЕНК» та
компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС)
ЛІМІТЕД», про зобов'язання
працевлаштувати, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона працювала старшим
консультантом відділу житлової
нерухомості у Товаристві з обмеженою
відповідальністю «НАЙТ ФРЕНК». 22.02.2013 р.
ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» повідомило їй про те,
що відповідачем, як учасником та
власником Товариства - Компанією «НАЙТ
ФРЕНК САЙПЕРС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД»
(Кіпр), прийнято рішення про ліквідацію
ТОВ «НАЙТ ФРЕНК», й після спливу
встановленого трудовим законодавством
України строку, вона буде звільнена з
роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Нею подавалися звернення та
заяви на адресу генерального директора
ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» ОСОБА_4, яка також є
представником ліквідаційної комісії
ТОВ «НАЙТ ФРЕНК», стосовно надання їй
гарантій обов'язкового
працевлаштування при звільненні, проте
жодної відповіді на них вона не
отримала. 29.04.2013 р. її було звільнено з
роботи з грубим порушенням трудового
законодавства, не було враховано, що
вона є інвалідом 3 групи та особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи і має посвідчення першої
категорії. Їй не було запропоновано
жодної вакантної посади, яка б
відповідала її кваліфікації,
спеціалізації та фаху, з метою
забезпечення наданих їй п. 7 ст. 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», гарантій по обов'язковому
працевлаштуванню. Оскільки вона
була незаконно звільнена з роботи, а
тому має право на отримання заробітної
плати за час вимушеного прогулу, який
триває з моменту її незаконного
звільнення у розмірі 180 495 грн. 36 коп.

З урахуванням уточнених та збільшених
позовних вимог ОСОБА_2 просила стягнути
солідарно з ліквідаційної комісії
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НАЙТ ФРЕНК» та
компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС)
ЛІМІТЕД» заробітну плату за час
вимушеного прогулу в сумі 180 495 грн. 36
коп. та зобов»язати відповідачів
працевлаштувати її з урахуванням
побажань на новому місці роботи на
посаді, аналогічній займаній нею в ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК», із зарплатою, не меншою,
ніж вона отримувала у вказаному
Товаристві.

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 14 липня 2014 року за
клопотанням представника позивача
було закрито провадження у даній
справі в частині позову ОСОБА_5 до
голови ліквідаційної комісії ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» ОСОБА_4, оскільки, ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» ліквідовано.

Рішенням Подільського районного суду
міста Києва від 19 серпня 2014 року позов
ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове, яким стягнути з
відповідача 180 495,36 грн. - середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогул з 29 квітня 2013 року до моменту
вирішення даного спору в суді,
зобов'язати відповідача
працевлаштувати ОСОБА_2 з урахуванням
її побажань на новому місці роботи.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з підстав та доводів,
викладених в ній.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 з 16.05.2007 р. працювала у ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК» на різних посадах, а з 12.07. 2009 р.
обіймала посаду старшого консультанта
відділу житлової нерухомості
Товариства, що підтверджено копією
трудової книжки (т. 1 а.с. 26 - 31).

Згідно посвідчення серія А №136643 с,
виданого 23.01.2013 р., ОСОБА_2 є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1) (т. 1 а.с. 22).

Як видно з протоколу загальних зборів
«2013/1 від 21.01.2013 р., Компанією «НАЙТ
ФРЕНК САЙПЕРС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД було
прийнято рішення про ліквідацію ТОВ
«НАЙТ ФРЕНК» та розпочато ліквідаційну
процедуру.

Генеральний директор ТОВ «НАЙТ ФРЕНК»
ОСОБА_4 22.02.2013 р. повідомила позивачку
про те, що власником Товариства -
Компанією «НАЙТ ФРЕНК САЙПЕРС
(ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» (Кіпр) прийнято
рішення про ліквідацію ТОВ «НАЙТ
ФРЕНК», й що після спливу встановленого
трудовим законодавством України
строку вона буде звільнена з роботи на
підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України.

26 березня 2013 року ОСОБА_2 було
повідомлено Товариство про те, що вона
є особою постраждалою від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та є інвалідом 3-ї групи.

Позивачка неодноразово зверталася із
заявами до Генерального директора ТОВ
«Найт Френк» ОСОБА_4, про надання їй
гарантій обов'язкового
працевлаштування при звільненні, як
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, проте відповіді
на них не отримала (т.1 а.с.13-16).

Наказом голови ліквідаційної комісії
ТОВ «Найт Френк» за №14-к від 29 квітня
2013 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи
на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України з
29.04.2013 р. з виплатою їй відповідно до ч.1
ст.20 Закону України від 28 лютого 1991
року «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вихідної
допомоги у розмірі трикратної
середньомісячної заробітної плати (т.1
а.с.12).

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 до компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, суд виходив з того,
що трудові права позивачки при
звільненні не були порушені.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна.

У відповідності з вимогами п.7 ч. 1 ст. 20
Закону України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (з
наступними змінами та доповненнями)
особам, віднесеним до категорії 1
гарантується переважне право
залишення на роботі при вивільненні
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, в тому
числі при ліквідації, реорганізації
або перепрофілюванні підприємства,
установи, організації, скороченні
чисельності або штату працівників, а
також на працевлаштування. У разі
вивільнення працівників у зв'язку з
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємства,
установи, організації, скороченням
чисельності або штату працівників їм
виплачується допомога в розмірі
трикратної середньомісячної
заробітної плати, а також зберігається
за їх бажанням посадовий оклад, тарифна
ставка (оклад) на новому місці роботи,
але не більше одного року, їм також
гарантується працевлаштування з
урахуванням їх побажань або можливість
навчання нових професій
(спеціальностей) із збереженням у
встановленому порядку середньої
заробітної плати за останнім місцем
роботи за весь період перепідготовки,
але не більше одного року.

В супереч вимогам вказаного Закону,
ТОВ «Найт Френк» при звільненні
позивачки з роботи не вжито
гарантованих законом заходів щодо її
працевлаштування, не запропоновано
жодної вакантної посади, яка б
відповідала її кваліфікації,
спеціалізації та фаху, чим фактично
було порушено порядок її звільнення, а
тому таке звільнення є незаконним.

Згідно зі ст. 240-1 КЗпП України у разі,
коли працівника звільнено без законної
підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу. Одночасно
орган, який розглядає трудовий спір,
визнає працівника таким, якого було
звільнено за пунктом 1 статті 40 цього
Кодексу. На такого працівника
поширюються пільги і компенсації,
передбачені статтею 493 цього Кодексу
для вивільнюваних працівників, а його
зайнятість забезпечується відповідно
до Закону України "Про зайнятість
населення".

На позивачку поширюються виключні
гарантії, передбачені п.7 ч. 1 ст. 20
Закону України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з боку
власників підприємств чи
уповноважених ними органів для осіб,
віднесених до категорії 1, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, а тому звільнення ОСОБА_2
без вжиття заходів щодо
працевлаштування свідчить про
порушення встановленого порядку
звільнення.

Відповідно до Статуту ТОВ «Найт Френк»,
єдиним учасником товариства є Компанія
«Найт Френк Сайпрес (Холдіцгс)
Лімітед», яка є юридичною особою,
створеною згідно із законодавством
Республіки Кіпр з розміром внеску до
статутного фонду в сумі 4 301 290 грн.

На час розгляду справи ТОВ «Найт Френк»
ліквідовано та припинена діяльність
ліквідаційної комісії.

Оскільки власником ліквідованого
товариства є відповідач, то на
останнього покладається обов'язок по
сплаті середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Доводи представника відповідача про
те, що Товариством вживалися заходи
щодо працевлаштування позивачки, не
підтверджені належними та допустимими
доказами, а доводи про те, що обов'язок
по працевлаштуванню лежить на
Державній службі зайнятості та самій
позивачці суперечать положенням
Закону України від 28 лютого 1991 року
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Та обставина, що відповідачем
надсилалися позивачці роздруковані
вакансії з інтернет-порталу щодо
пропозицій роботи, отримані нею через
місяць після звільнення, не є
гарантією її працевлаштування,
оскільки відповідач мав ще до моменту
звільнення ОСОБА_2 здійснити роботу з
її працевлаштування.

Разом з тим, як видно з пояснень
позивачки, вона зверталася за
пропонованими відповідачем місцями
роботи, проте в прийнятті на роботу їй
було відмовлено за відсутністю
вакансій.

Дані доводи позивачки представником
відповідача не спростовані.

Враховуючи порушення трудових прав
працівника при звільненні та
неможливості поновлення останнього на
роботі у зв'язку з ліквідацією
Товариства, колегія суддів вважає, що
обов'язок по виплаті середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
лежить на єдиному учаснику (власнику)
ліквідованого товариства - Компанії
«Найт Френк Сайпрес (Холдінгс)
Лімітед».

Стаття 240-1 КЗпП України носить
імперативний характер та покладає на
власника ліквідованого підприємства,
установи, організації обов'язок
виплатити працівникові заробітну
плату за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин, ОСОБА_2 має право на
отримання середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Як видно зі справи, в заяві про
збільшення та уточнення позовних вимог
ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу в сумі 180 495 грн. 36
коп. за період з 29.04.2013 р. по 14.05.2014р. (а.с.
84-96).

Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність й обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Колегія суддів не може погодитися з
розрахунком середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу, що
наданий позивачкою.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислений
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
виплата. Якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи.

Із доводів представника позивачки
вбачається, що ОСОБА_2 не працювала в
зв»язку з перебуванням на лікарняному
з 06.03.2013 р. по 12.03.2013 р. (а.с. 74), проте
наявною у справі довідкою про доходи не
визначено суму коштів, отриманих
позивачкою з фонду соціального
страхування за вказаний період (а.с.25).

Оскільки ОСОБА_2 перед звільненням
працювала неповні два календарні місці
(лютий-березень), тому розрахунок
середньої заробітної плати слід
виконати, виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи.

В грудні 2012 р. позивачці виплачено 12 359
грн.42 коп., в січні 2013 р. -10 375 грн. , а
всього - 22 734,42 грн.(а.с.25) й відпрацьовано
за це період 42 робочих дні, отже
середньомісячна зарплата становить 11
367 грн. 21 коп. (12 359, 42 +10 375) :42 = 11 367,21),
середньоденна заробітна плата складає
541 грн. 30 коп.

Таким чином, середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період 29.04.2013 р.
по 14.05. 2014р., тобто за 12 місяців і 16 днів,
становить 145 067 грн. 32 коп. ( 11367,21 х 12+541,30
х 16= 145 067, 32).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає необхідним рішення суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу скасувати з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог в цій частині, стягнення
з компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС
(ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» на користь ОСОБА_2
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з 29 квітня.2013 р. по 14
травня 2014 р. в сумі 145 067грн. 32 коп.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає
стягненню з компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» на користь
держави 1450 грн. 67 коп. грн. судового
збору.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні
позову щодо зобов'язання відповідача
по працевлаштуванню, суд правильно
виходив з того, ст. 184 КЗпП України та
інші норми трудового законодавства не
містять вимог щодо покладення на
власника ліквідованого підприємства
обов'язку по працевлаштуванню
звільнених працівників за тією ж самою
чи аналогічною посадою та із
заробітною платою, не меншою, ніж
отримував працівник до звільнення, а
тому висновки суду щодо
безпідставності даних позовних вимог
є правильними.

За таких обставин, рішення суду в цій
частині відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону й не може бути скасованим з
підстав, наведених в апеляційній
скарзі представника позивачки.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду
міста Києва від 19 серпня 2014 року в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги в цій
частині задовольнити частково.

Стягнути з компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД»
(вул.Есперидон 12, 4-й поверх, 1087, Нікосія,
Кіпр) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 29 квітня.2013 р. по 14
травня 2014 р. в сумі 145 067грн. 32 коп.

Стягнути з компанії «НАЙТ ФРЕНК
САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД»
(вул.Есперидон 12, 4-й поверх, 1087, Нікосія,
Кіпр) на користь держави 1450 грн. 67 коп.
судового збору.

В решті дане рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили, шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: