Справа №451/16/14-ц
Провадження № 2/451/65/14
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

27 лютого 2014 року

Радехівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен
Л.В.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Радехів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Радехівської міської ради Львівської
області, третьої особи Реєстраційної
служби Радехівського РУЮ Львівської
області про визнання права власності
на будинковолодіння в порядку
спадкування, зобов»язання
реєстраційної служби Радехівського
районного управління юстиції
зареєструвати будинковолодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1,-

встановив:

10 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до суду до Радехівської
міської ради Львівської області,
третьої особи Реєстраційної служби
Радехівського РУЮ Львівської області
про визнання права власності на
будинковолодіння в порядку
спадкування, зобов»язання
реєстраційної служби Радехівського
районного управління юстиції
зареєструвати будинковолодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В позовній заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла його мати ОСОБА_2, після її
смерті відкрилась спадщина, він
являється єдиним спадкоємцем першої
черги по закону після смерті матері.
Спадкове майно складається із
будинковолодіння АДРЕСА_1 Рішенням
виконкому Радехівської районної ради
депутатів трудящих від 13 січня 1966 року
№ 21, його матері була виділена земельна
ділянка під будівництво житлового
будинку в м. Радехів Львівської
області. Згідно плану земельної
ділянки АДРЕСА_1 відведеної ОСОБА_2,
виділена земельна ділянка площею 994,00
кв.м. В цьому ж 1996 році була виготовлена
технічна документація на
будинковолодіння і розпочалося його
будівництво, яке тривало більше 30
років. В 1999 році, як це вбачається із
технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1 яке складено
Червоноградським МБТІ 14.10.2013 року,
будівництво житлового будинку було
повністю завершено, відхилень від
проекту при будівництві будинку не
допущено. ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати
померла, не виготовивши свідоцтва про
право власності на житловий будинок.
АДРЕСА_1 зареєстрований на померлу
матір, але свідоцтво про право
власності на цей будинок відсутній. В
цьому ж будинку мати проживала аж до
смерті разом з позивачем, який після її
смерті залишився там проживати, що
стверджується довідкою Радехівської
міської ради № 1363 від 07.11.2013 року. В
зв»язку із смертю матері позивача
ОСОБА_2 виготовити свідоцтво про право
власності на житловий будинок
неможливо, а також відповідно
зареєструвати його в реєстраційній
службі Радехіського РУЮ.

Позивач не має іншого способу
захистити своє право на житловий
будинок як спадщину після смерті
матері ОСОБА_2, а тому за вирішенням
даного питання змушений звертатися в
суд. Вартість житлового будинку на
сьогоднішній день складає 113952 гривень.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав в повній мірі, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача - Радехівської
міської ради Львівської області в
судове засідання не з»явився, подав до
суду заяву про розгляд справи без
участі їх представника. (а.с.32,46).

Представники третьої особи -
Реєстраційної служби Радехівського
районного Управління юстиції у судове
засідання не з'явилась, подала до суду
заяву про розгляд справи без участі їх
представника, просить прийняти рішення
по справі на розсуд суду (а.с.47,49).

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши подані документи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов"язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб (спадкоємців).

У відповідності зі ст.ст.1217, 1220,1223 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Право на
спадкування виникає в день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкоємця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку у шість
місяців, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, а
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Суд встановив, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Радехів
Львівської області, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
7.11.2013 року, про що зроблено відповідний
актовий запис за №8 (а.с.5).

Після її смерті відкрилася спадщина на
будинковолодіння АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 від 16 листопада 1949 року ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Радехів
Львівської області і його батьками є
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що зроблений
відповідний актовий запис за № 1225
(а.с.6).

Як вбачається архівної копії із
виписки з протоколу №21 засідання
виконкому Радехівської міської ради
депутатів трудящих Радехівського
району Львівської області від 13 січня
1966 року заяву ОСОБА_2 задоволено,
прийнято рішення про виділення їй
земельну ділянку під будівництво
житлового будинку (а.с.12-13 зворот).

На підставі вказаного рішення
виконкомом Радехівської районної ради
депутатів трудящих виготовлено план
відведення земельної ділянки під
будівництво для ОСОБА_2 по АДРЕСА_1
(а.с.14).

ОСОБА_1 - позивач по справі, являється
єдиним спадкоємцем першої черги за
законом, який прийняв спадщину, тобто
вступив у фактичне володіння
будинковолодінням АДРЕСА_1 який
зареєстрований та проживає за вказаною
вище адресою, що підтверджується
довідкою виданою КП «Радехівське
міське водоканалізаційне
господарство» №1363 від 7.11.2013 року. До
дня смерті мати була зареєстрована
разом із сином за цією ж адресою (а.с.15).

З технічного паспорту, виготовленого
14.10.2013 року та зведеного акту вартості
будинків, господарських будівель та
споруд вбачається, що вартість
житлового будинку по господарськими
будівлями, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 становить 113952 гривні.Рік
забудови житлового будинку 1999 (а.с.7-11).

За житловим будинком АДРЕСА_1 згідно
запису земельно-шнурової книги №792
рахується земельна ділянка площею 0,10
га, яка надана ОСОБА_2 (а.с.46,34).

За життя мати позивача заповіт не
складала та позивач, як єдиний
спадкоємець першої черги за законом в
строк до шести місяців фактично
вступив в управління та володіння
спадковим майном, оскільки постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, що підтверджується
будинковою книгою.

Вказані вище обставини, учасниками
процесу не оспорюються та не
заперечуються, а тому у відповідності
до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані
докази визнаються судом належними,
допустимими та достовірними.

В судовому засіданні встановлено, що
будівництво будинку та погосодарських
споруд було завершено в 1999 році до
набрання чинності Цивільним кодексом в
редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що
відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України в
редакції 2003 року Цивільний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності,
то для врегулювання даного спору слід
керуватися нормами, що діяли на момент
завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в
редакції 1963 року.

Перешкодою в реалізації позивача його
законних прав та інтересів, стала
відсутність на ім'я померлої мами
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право власності на
будинок, який є спадковим майном.
Усунути цю перешкоду та реалізувати
такі права і інтереси позивача можливо
лише в судовому порядку.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що
громадяни могли мати у власності
житловий будинок. Норми ЦК УРСР в
редакції 1963 року не передбачали
обов"язову державну реєстрацію
нерухомого майна.

До введення в дію Закону України "Про
власність" та Цивільного кодексу
України в редакції 2003 року будь-якого
іншого порядку реєстрації збудованих
до 15.04.1991 року в сільській місцевості
домоволодінь або їх перереєстрації не
передбачалося, самовільно збудованими
вони також не являються так як
будувалися і реєструвалися згідно
діючого на той час законодавства.

Відповідповідно до ст. 3 Закону України
про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими, як Інструкцією про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу УРСР, затвердженої
заступником Міністра комунального
господарства УРСР 31.01.1966 року,
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року №7/5 і зареєстрованого в Мін"юсті
18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені
нормативні акти передбачали державну
реєстрацію будівель, споруд, державну
реєстрацію права власності на будинки
не залежало від державної реєстрації
до часу набрання чинності ЦК та
Законом України від 01.07.2004 року "Про
державне реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи вищенаведене, відсутність
відомостей щодо наявності інших
претендентів на прийняття спадкового
майна, окрім позивача, виходячи із
пояснень позивача, та відповідно до
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.08 року «Про судову
практику у справах про спадкування»,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є законними та обґрунтованими, а
відтак підлягають до часткового
задоволення.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60, 169, 209, 212, 215, 218,
223-232 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинковолодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування,
після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні позовних вимог про
зобов»язання реєстраційної служби
Радехівського районного управління
юстиції зареєструвати
будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, протягом десяти
днів з дня отримання його копії. Заочне
рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

СуддяСеменишин О. З.