Провадження № 2/734/915/14
Справа
№ 734/3090/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2014 року
смт Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Бузунко О.А., при
секретареві Галюк Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Патютинської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання за
заповітом права власності на спадкове
майно у суд звернувся ОСОБА_1 до
Патютинської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області. Позовні вимоги мотивовані тим,
що після смерті матері позивача -
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
спадщину (шляхом вступу в управління
спадковим майном) прийняв її чоловік -
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Після смерті останнього залишилося
спадкове майно, яке як спадщину у
визначений строк позивач прийняв,
проте оформити право власності на
успадкований будинок АДРЕСА_1 не має
можливості, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на ім'я
ОСОБА_4. Крім того, до складу спадкового
майна входять земельні ділянки площами
2,0642 га; 0,6313 га; 1,2262 га. Оформити право
власності на вищевказані земельні
ділянки позивач не може з огляду на те,
що державні акти на ці земельні ділянки
були втрачені.

В судові засідання учасники справи не
з'являлися.

В матеріалах справи міститься:

- клопотання позивача про розгляд
справи за його відсутності;

- заява за підписом голови Патютинської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області про розгляд
справи за відсутності представника
ради та визнання позовних вимог;

За таких підстав суд визнав за
можливе розглядати справу за
відсутності позивача та відповідача на
підставі доказів, наявних в матеріалах
справи.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в
разі визнання позовних вимог
відповідачем суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають істотне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи
встановлено, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2
року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963
року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Патютинської сільської
ради від 15 жовтня 2014 року, ОСОБА_3
вступив в управління спадковим майном
після смерті своєї дружини ОСОБА_2:
проводив ремонт жилого будинку та
господарських будівель, обробляв
земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_3 відповідно до
діючого на момент відкриття спадщини
законодавства, прийняв її шляхом
вступу в управління спадковим майном,
що підтверджується викладеним вище. З
аналізу змісту довідки, виданої
виконкомом Патютинської сільської
ради 15 жовтня 2014 року, відповідно до
якої ОСОБА_2 проживала на день своєї
смерті з ОСОБА_4, вбачається, що інші
особи, крім ОСОБА_4, спадщину після
смерті ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу
в управління спадковим майном, не
прийняли.

В той же час відповідно до
Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру, що надійшла на адресу суду
12.11.2014 року від Державного
нотаріального архіву Чернігівської
області після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у Спадковому
реєстрі інформація відсутня.

Тобто, ОСОБА_3 є єдииним, хто прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_2.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Патютинської сільської
ради від 22.09.2014 року, ОСОБА_3 на день
своєї смерті проживав один.

Після смерті ОСОБА_3 Козелецькою
районною державною нотаріальною
конторою була заведена спадкова
справа, з копії якої вбачається, що:

01 липня 2013 року ОСОБА_3 залишив заповіт,
за яким все своє майно заповідав
ОСОБА_1;

18 вересня 2014 року ОСОБА_1 подав заяву
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Патютинської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області 22 вересня 2014
року, житловий будинок АДРЕСА_1 був
побудований та введений в експлуатацію
в 1960 році і був зареєстрований в
погосподарській книзі сільської ради
02.01.1961 року за № 711, що відповідало
діючому на той час законодавству.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом
Патютинської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області 15.10.2014 року, житловий будинок
АДРЕСА_1 за станом на 15 квітня 1991 року
відносився до суспільної групи
"колгоспний двір", членами якого на той
час були ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Як суспільна група "колгоспний двір"
існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до
прийняття постанови Верховної Ради
Української РСР № 885-ХІІ, якою було
введено в дію Закон України "Про
власність".

Оскільки за станом на 15 квітня 1991 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, будучи членами
колгоспного двору, мали рівні частки в
майні цього двору, то після смерті
ОСОБА_2 ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1 як спадкову масу, шляхом вступу
в управління майном, прийняв ОСОБА_3.
Тобто, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2
фактично став власником всього
будинку, проте правовстановлюючі
документи не оформив.

Відповідно до інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину) від 10.11.2014 року у
Спадковому реєстрі щодо ОСОБА_2
інформація відсутня.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок", право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок,
розташований за адресою АДРЕСА_1,
побудований і прийнятий в
експлуатацію, зареєстрований в
сільській раді, він може бути об'єктом
спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Перешкодою в отриманні позивачем
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно є те, що за життя
спадкодавцем не було оформлено
правовстановлюючі документи на
будинок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання права власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1 Козелецького
району Чернігівської області
підлягають задоволенню і за позивачем
суд вважає можливими визнати право
власності на зазначений вище будинок.

Щодо визнання права власності на
земельні ділянки суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
"Про судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що відповідно
до статті 1225 ЦК України право власності
на земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування (зі збереженням її
цільового призначення) при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

18 лютого 2002 року на ім'я ОСОБА_4 на
підставі рішення Виконавчого комітету
Патютинської сільської ради народних
депутатів від 22 лютого 2001 року №11 було
виготовлено та видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 3,92 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, з
яких 2,06 га - рілля, 1,23 га - пасовища, 0,63 га
- сіножать /Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії
ІV-ЧН № 016062/. Позивач просить визнати за
ним право власності на земельні
ділянки, оскільки державний акт було
втрачено, про що в пресі розміщено
відповідне оголошення /а.с. 29/.

Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право
власності громадяни України набувають
на земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності,
прийняття спадщини. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державними актами.

У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК
України -"захист прав громадян та
юридичних осіб здійснюється шляхом
визнання прав".

При розробленні технічної
документації щодо встановлення меж
земельної ділянки та внесенні до
автоматизованої системи відомостей
про земельні ділянки, належні ОСОБА_3 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ІV-ЧН № 016062, було встановлено, що
фактична площа земельних ділянок
становить 2,0642 га, кадастровий номер
:83:029:0222, та 1,2262 га, кадастровий
номер :83:065:0222, та 0,6313 га,
кадастровий номер :83:030:0222 /а.с. 20-28/.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України 17 жовтня 2012 року,
відомості Державного земельного
кадастру є офіційними і вважаються
об'єктивними та достовірними, якщо інше
не доведено судом, тому суд вважає, що
саме в витязі з Державного земельного
кадастру більш повно та достовірно
визначено площу земельної ділянки.

Згідно з витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 01 липня 2014 року щодо
земельної ділянки - кадастровий номер
:83:029:0222, площа 2,0642 га - відомості
про обмеження у використанні не
зареєстровані /а.с. 20/.

Згідно з витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 01 липня 2014 року щодо
земельної ділянки - кадастровий номер
:83:030:0222, площа 0,6313 га - відомості
про обмеження у використанні не
зареєстровані /а.с.. 23/.

Згідно з витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку від 01 липня 2014 року щодо
земельної ділянки - кадастровий номер
:83:065:0222, площа 1,2262 га -
зареєстровані відомості про обмеження
у використанні земельної ділянки: види
обмеження - охоронна зона навколо
(вздовж) об'єкта транспорту (площа
земельної ділянки, на яку поширюється
дія обмеження - 1,2262 га, строк дії
обмеження - невідомий) / а.с. 26/.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за
позивачем в порядку спадкування
підлягає визнанню право власності на
згадані земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1268 ЦК України,
ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 60, 174, 197,
209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Патютинської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (житловий будинок - житлова
площа 22,7; веранда, ганок, сарай (шл.
блок), сарай (цемент), погріб, гараж,
колодязь, огорожа) - в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 2,0642 га (кадастровий
номер :83:029:0222) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІV-ЧН № 016062, розташовану
на території Патютинської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області (в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 0,6313 га (кадастровий
номер :83:030:0222) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІV-ЧН № 016062, розташовану
на території Патютинської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області (в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП
НОМЕР_1, право власності на земельну
ділянку площею 1,2262 га (кадастровий
номер :83:065:0222) у межах згідно з
планом, призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІV-ЧН № 016062, розташовану
на території Патютинської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області (в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.А. Бузунко