Номер провадження: 22-ц/785/8047/14
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П. Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Південний», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття прав власності, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використано та його скасування, третя особа TOB «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» та за зустрічним позовом ПАТ АБ «Південний» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нежитлове приміщення та визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПАТ АБ «Південний», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття прав власності на нежитлові приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використано та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2008 року вона є власником нежитлових приміщень, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

01.07.2008 року між ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" та Акціонерним банком «Південний» було укладено Кредитний договір № 261/2 2008, на забезпечення якого між позивачем та Акціонерним банком «Південний» 01.07.2008 року укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, згідно умов якого ОСОБА_2 в іпотеку банку передано зазначені нежитлові приміщення.

16.05.2014 року ОСОБА_2 дізналася, що ПАТ АБ «Південний» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на належні їй нежитлові приміщення на підставі вказаного Договору іпотеки. 25.04.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції в Одеській області було проведено реєстрацію права власності (номер запису про право власності 5565383), відповідно до якої належні ОСОБА_2 нежитлові приміщення перейшли у власність ПАТ АБ "Південний".

Всупереч порядку, встановленому ст. 35 Закону України "Про іпотеку", ОСОБА_2 не отримувала вимогу про усунення порушення від ПАТ АБ "Південний". Такі обставини на думку ОСОБА_2 призвели до того, що вона була позбавлена можливості погасити заборгованість ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» перед ПАТ АБ «Південний». Крім того, як зазначила ОСОБА_2, сума заборгованості ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» перед ПАТ АБ "Південний" є неспівмірною вартості предмету іпотеки, звіт про оцінку майна, виконаний ТОВ «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» не відповідає дійсності, є таким, що не може бути використаний та підлягає скасуванню.

ПАТ АБ «Південний» звернулось в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нежитлове приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1 за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, посилаючись на те, що 01.07.2008 р. між ним та ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» укладено Кредитний договір № 261/2 2008, відповідно до умов якого з врахуванням додаткових угод до Кредитного договору ПАТ АБ «Південний» зобов'язався надати ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 500 000 гривень, а ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» зобов'язалося повернути заборгованість за кредитною лінією не пізніше 30 червня 2010 року згідно графіку платежів за кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних. В забезпечення кредитного договору між ПАТ АБ "Південний" та ОСОБА_2 укладений вказаний Договір іпотеки від 01.07.2008 року, однак, у передбачений кредитним договором строк ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» не погасило заборгованість перед ПАТ АБ «Південний».

Згідно до положень п. 2.1.7.1. договору іпотеки, з метою задоволення своїх вимог, АБ «Південний», як Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Згідно з положеннями п. 3.3. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення: на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки.

На підставі наведеного, ПАТ АБ «Південний» просив звернути стягнення на нежитлове приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно за ПАТ Акціонерний банк «Південний» за вартістю 297 611,63 гривень та стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2976,12 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено. В задоволенні позову ПАТ АБ «Південний» - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині, що оскаржується, в зв'язку з тим, що рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції в іншій частині сторонами не оскаржується і не є предметом апеляційного розгляду, оскільки апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» - суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог рішення не оскаржується.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з його відрядженням у Крим з наданням підтвердження про відрядження електронний посадочний документ на потяг, колегією не визнано поважною неявку представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання в зв'язку з ненаданням до заяви доказів які б підтверджували виїзду його у відрядження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що 01 липня 2008 року між ПАТ АБ «Південний», як Іпотекодаржателем, та ОСОБА_2, як Іпотекодавцем укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, що забезпечує виконання зобов'язань ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» за Кредитним договором № 261/2 2008 від 01 липня 2008 року.

Згідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, стаття 527 ЦК України визначає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» визначає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою зокрема також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно пунктів 1.2 та 1.3 договорів іпотеки Іпотекодавець забезпечив належним йому майном, що передано в іпотеку, виконання зобов'язань ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» перед ПАТ АБ «Південний» за Кредитним договором № 261/2 2008 від 01 липня 2008 року у повному обсязі щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також за сплату пені та штрафу, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що встановлено ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Аналогічне положення містить пункт 2.1.7 договору іпотеки.

В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, згідно до положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ПАТ АБ «Південний» звернувся до ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» з вимогою вих. № 0-16-18690 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання та до ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання вих. № 0-16-18698 від 02 червня 2011 року.

20 вересня 2011 року Директору ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» ОСОБА_5, вручена вимога вих. № 0-16-18690 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання. Зазначене підтверджується особистим підписом Директора ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" ОСОБА_5 на тексті вимоги та печаткою ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС».

26 вересня 2011 року Банком ОСОБА_2 вручена вимога вих. № 0-16-18698 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання. Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_2 на тексті вимоги.

Суду не надано належних доказів того, що ОСОБА_2 не підписувала вимогу вих. №0-16-18698 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання. Не є спроможними посилання ОСОБА_2 на її на відсутність території України 26.09.2011 року та на надану суду копію свідоцтва з'ясування даних пасажира від 09 червня 2014 року із перекладом з мови іврит на українську мову та копію довідки фірми 010 «Амаль Сиудит» із перекладом з мови іврит на українську мову.

З наданих представником Позивача документів неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_2 перебувала на території Держави Ізраїль 26.09.2011 року, тому що довідка фірми 010 «Амаль Сиудит» видана про особу, яка не має відношення до розгляду справи, а саме про ОСОБА_6 З тексту свідоцтва з'ясування даних пасажира від 09 червня 2014 року вбачається, що в ньому зазначені не всі пересування ОСОБА_2 через кордон Держави Ізраїль, при цьому факт її перебування поза територією України на дату отримання вимоги № 0-16-18698 від 02 червня 2011 року не може бути доказом неотримання зазначеної вимоги Позивачем.

Враховуючи недоведеність того, що ОСОБА_2 не отримувала і не підписувала вимогу вих. № 0-16-18698 від 02 червня 2011 року, суд першої інстанції не погодився з твердженням позивача про позбавлення її можливості погасити заборгованість ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» перед кредитором.

З моменту отримання вимоги у 2011 році до звернення стягнення по договору іпотеки у 2014 році у ОСОБА_2 було достатньо часу для самостійного погашення заборгованості ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» і перешкод для цього з боку ПАТ АБ «Південний» не було.

Суд першої інстанції не погодився з доводами представника ОСОБА_2 про те, що на момент укладення договору іпотеки 01.07.2008 року застереження в іпотечних договорах про задоволення вимог іпотекодержателя не вважається правовою підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно до ч. 1 ст. 590 звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями п. 4.1. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» це застереження вважається Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя і є підставою для оформлення та реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки.

Частина перша статті 36 Закону № 898-IV у редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки (до набрання чинності Законом № 800-VI), передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог, а статтею 37 зазначеного Закону, в цій же редакції, передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого відповідно до частини другої статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Нова редакція статей 36, 37 Закону № 898-IV, викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ Перехідних положень Закону № 800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх.

Аналіз наведених норм, не дає підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за Іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Суд першої інстанції вважав безпідставними посилання ОСОБА_2 та її представника щодо протиправності реєстрації за Банком права власності на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та який був укладений до набрання чинності Закону № 800-VI.

Суд першої інстанції не погодився із твердженням ОСОБА_2 щодо неспівмірності вартості предмету іпотеки до заборгованості ТОВ «ГОЛДЕН ЕЙКС» перед ПАТ АБ «Південний» та про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використано та його скасування.

У відповідності із п. 4.1. Договору іпотеки, передача Предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя здійснюється за вартістю, яка визначається на підставі незалежної експертної оцінки.

Суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ПІВДЕННО-УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КОНСАЛТИНГУ ТА ОЦІНКИ» визначена вартість нерухомого майна у розмірі 297 611,63 гривень, про що складено відповідний звіт.

Визначення ринкової вартості Нерухомого майна здійснюється у відповідності із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національним стандартом №2 «Оцінка нерухомого майна», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав і професіональній оціночній діяльності в Україні».

При визначенні ринкової вартості нерухомого майна можливе використання різних методичних підходів, що використовуються в оцінці. Крім того, договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку» визначений чіткий порядок визначення вартості Предмета іпотеки для передачі нерухомого майна у власність Банка, а саме - на підставі незалежної експертної оцінки. Іншого порядку ніж зазначеного в Договорі іпотеки та в Законі України «Про іпотеку» законодавець не передбачає.

ПАТ АБ "Південний" правомірно набув право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, а позовні вимоги ОСОБА_2 не підтверджуються належними доказами, спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції вважав, що зустрічні позовні вимоги ПАТ Акціонерний банк «Південний» не підлягають задоволенню, оскільки 25.04.2014 року ПАТ АБ «Південний» вже реалізував своє право на звернення стягнення по Договору іпотеки, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, відповідно до чого за ПАТ АБ «Південний» Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції в Одеській області проведено реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_1, номер запису про право власності 5565383.

Колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8, як зазначалося вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Південний» не оскаржується.

Посилання в апеляційній скарзі, про невірний висновок суду першої інстанції в частині невиконання відповідачем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», пункту 3.1 договору щодо письмової вимоги про виконання порушеного зобов'язання є помилковими.

Суд першої інстанції правомірно посилався на те, що 26 вересня 2011 року Банком ОСОБА_2 вручена вимога вих. № 0-16-18698 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання. Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_2 на тексті вимоги.

Зазначення в апеляційній скарзі, що на момент укладення договору іпотеки 01.07.2008 року, застереження у іпотечних договорах не могло бути підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є помилковим.

Суд першої інстанції правомірно посилався на те, що положеннями ч. 1 ст. 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно до ч. 1 ст. 590 звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями п. 4.1. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» це застереження вважається Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя і є підставою для оформлення та реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сума заборгованості є не спів мірою вартості предмету іпотеки, а звіт про оцінку майна не відповідає дійсності є помилковими.

При розгляді справи в суді першої інстанції позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сума заборгованості є не спів мірою вартості предмету іпотеки, а звіт про оцінку майна не відповідає дійсності.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням позивача була призначена судово-оціночна експертиза на вирішення якої поставлени питання:

1. чи відповідає вартість нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, визначена в «Звіті про незалежну оцінку нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1», складений 05.02.2014 року, виконаний ТОВ «Південно-Українське буро консалтингу та оцінки» дійсної вартості майна на час оцінки.

2. визначити вартість нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на момент звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 здійснено 25.04.2014 року.

Відповідно до висновку експерта від 27.11.2014 року (а.с. 156-167 т.2) відповідь на перше питання поставлене в ухвалі про призначення експертизи не входить до компетенції судового експерта.

Відповісти на друге питання поставлене в ухвалі про призначення експертизи не є можливим.

Зазначення в апеляційній скарзі, що дії відповідача порушують права позивача як власника є помилковими, оскільки відповідач набув право власності на належне позивачу майно на підставі укладеного між сторонами договору іпотеки, який в установленому порядку не визнаний недійсним і правомірності умов договору іпотеки не оспорюється позивачем.

На підставі наведеного колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 1, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

А.П. Бабій

О.Д. Варикаша