Справа № 161/1836/14-ц
Провадження № 6/161/185/14
У Х В А Л А

05 лютого 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

при секретарі Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку подання
державного виконавця першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції звернувся
в суд з поданням про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_1.

Своє подання мотивує тим, що на
виконанні в першому відділі Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції у Волинській
області знаходиться виконавчий лист №
2-6230, виданий 23 вересня 2002 року Луцьким
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
всіх видів заробітку, щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 12
вересня 2002 року та до досягнення
дитиною повноліття.

Зазначає, що з метою примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
листа державним виконавцем відділу
відкрито виконавче провадження та
зобов'язано боржника негайно виконати
рішення суду.

Вказує, що боржником добровільно
рішення суду не виконується, у зв'язку з
чим, станом на 31 грудня 2013 року
заборгованість ОСОБА_1 по сплаті
аліментів складає 37733,40 грн.

Оскільки боржник заборгованість на
користь стягувача добровільно не
сплачує, ухиляється від покладених на
нього судовим рішенням зобов'язань,
заявник вважає, що наявні підстави для
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Просить тимчасово обмежити право
виїзду за межі України ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України,
судове засідання відбувається без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб.

Аналізуючи матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити за
безпідставністю.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні в першому відділі Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції у Волинській
області знаходиться виконавчий лист №
2-6230, виданий 23 вересня 2002 року Луцьким
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
всіх видів заробітку, щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 12
вересня 2002 року та до досягнення
дитиною повноліття.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця відкрито
виконавче провадження по виконанню
вищезазначеного виконавчого листа та
зобов'язано боржника негайно виконати
рішення суду.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», ч.1 ст. 377-1 ЦПК
України, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

В матеріалах подання відсутні докази
на підтвердження тих обставин, що
державний виконавець здійснив всі
необхідні заходи для своєчасного і
повного виконання рішення суду.

Зокрема, на час розгляду подання
державним виконавцем не встановлено,
чи проживає боржник за даною адресою,
не з'ясовано в повній мірі коло
належного йому майна, не вирішено
питання про порядок виконання
виконавчого листа, а також про виклик
боржника до державного виконавця, як це
передбачено п.11 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження".

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання
обов'язку сплатити належні до
стягнення з нього кошти в матеріалах
справи немає.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", в їх
системному зв'язку, вбачається, що
право ОСОБА_1 на свободу пересування
може бути обмежено лише у виключних
випадках у зв'язку з навмисними діями
останнього, що спрямовані на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності
до ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" не використано надані
йому права у точній відповідності із
Законом та допущено порушення прав та
законних інтересів боржника, не надано
доказів на підтвердження обставин
умисного ухилення боржника від
виконання рішення суду та його намір
вибути за межі України з метою
невиконання рішень суду, а тому суд
приходить до висновку, що зазначене
подання є передчасним і в його
задоволенні слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, ст.
313 Цивільного кодексу України, ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України, і в'їзду в Україну громадян
України", ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного
виконавця першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на ухвалу суду. У
разі подання апеляційної скарги,
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Черняк
В.В.