Справа №583/3802/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ярошенко Т. О.Номер
провадження 22-ц/788/216/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 42
УХВАЛА

12 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І., Маслова В.
О.,

за участю секретаря - Назарової О.М.,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 про
ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які діють у своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8,
третя особа - служба у справах дітей
Охтирської міської ради,

про усунення перешкод у володінні,
користуванні майном шляхом виселення,
витребування майна з чужого
незаконного володіння та зобов'язання
звільнити будинковолодіння та
земельну ділянку,

в с т а н
о в и л а:

Заочним рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 06 листопада 2013 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 20 лютого 2014 року,
позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Усунуто перешкоди у здійсненні права
володіння, користування, розпорядження
майном ОСОБА_3 шляхом виселення ОСОБА_6,
ОСОБА_7, діючих самостійно та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку по
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення, скасувавши паспортну
реєстрацію ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
неповнолітнього ОСОБА_8 за вказаною
адресою.

Витребувано в натурі житловий будинок
з господарськими спорудами та
надвірними будівлями та земельну
ділянку площею 0,1000 га з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1 з чужого незаконного
володіння ОСОБА_6, ОСОБА_7, які діють
самостійно та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зобов'язавши вказаних осіб звільнити
та повернути у володіння, користування,
розпорядження ОСОБА_3 вказане
будинковолодіння із земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 у стані, придатному
для проживання та подальшої
експлуатації.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_3 понесені судові витрати по 114
грн. 70 коп. з кожного.

Ухвалою суду від 10 грудня 2013 року
залишена без задоволення заява ОСОБА_6
про перегляд заочного рішення суду від
6 листопада 2013 року (а.с. 92).

21 лютого 2014 року представник ОСОБА_3
ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду
із заявою про ухвалення додаткового
рішення у справі (а. с. 149-154).

Заяву про ухвалення додаткового
рішення представник позивача мотивує
тим, що позивач понесла витрати в сумі
1000 грн. на надану ним правову допомогу
як фахівцем в галузі права під час
розгляду апеляційної скарги
відповідача в апеляційному суді
Сумської області. Просить ухвалити
додаткове рішення по судових витратах
шляхом стягнення витрат на правову
допомогу з відповідачів на користь
позивача в сумі 1000 гр. (а.с.149).

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який заперечує проти ухвалення
додаткового рішення, колегія суддів
вважає, що заява про ухвалення
додаткового рішення не підлягає
задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо, зокрема, судом не
вирішене питання про судові витрати.

Ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
передбачають, що судові витрати
складаються з судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи;
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи належать, зокрема,
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Граничний розмір компенсаційних
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За змістом ст.56 ЦПК України, правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Особа, зазначена в частині першій цієї
статті, має право: знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім у
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається до участі у справі
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 40 ЦПК України
передбачено, що представником у суді
може бути адвокат або інша особа, яка
досягла вісімнадцяти років, має
цивільну процесуальну дієздатність і
належно посвідчені повноваження на
здійснення представництва у суді, за
винятком осіб, визначених у статі 41
цього Кодексу.

Повноваження представника у суді
передбачені статтею 44 ЦПК України.

Отже представник і особа, яка надає
правову допомогу, є учасниками
цивільного процесу з різним обсягом
процесуальних прав, відповідно, як
особа, яка бере участь у справі, та
інший учасник цивільного процесу.

Аналіз правових норм дає підстави
стверджувати, що ч. 2 ст. 79 ЦПК України
передбачає витрати на правову
допомогу, пов'язані саме з наданням
правової допомоги, а не з
представництвом інтересів в суді
представником.

Як убачається з доданого
представником позивача до заяви про
ухвалення додаткового рішення
договору про надання правової
допомоги, укладеного між ОСОБА_3 та
приватним підприємцем - засновником
юридичної консультації «Правова
допомога» ОСОБА_9 19 лютого 2014 року,
останній взяв на себе зобов'язання
надати позивачеві юридичні послуги, у
тому числі і представництва її
інтересів при розгляді цивільної
справи, зокрема, надання правової
допомоги консультативного характеру
під час розгляду апеляційної скарги та
проведення судового засідання. Крім
того, до заяви додані свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця, свідоцтво платника єдиного
податку, диплом спеціаліста за
спеціальністю правознавство (а.с.150).

Між тим, в матеріалах справи
(а.с.50) міститься довіреність від 23
жовтня 2012 року на представництво
ОСОБА_9 інтересів ОСОБА_3 в судових
засіданнях.

У журналах судових засідань
процесуальний статус ОСОБА_9 як у суді
першої, так і апеляційної інстанції
зазначений як представник позивача, а
не фахівець у галузі права. Беручи
участь у засіданні апеляційного суду
при розгляді скарги відповідача,
ОСОБА_9 діяв за відсутності позивача,
яку він представляв, на підставі
довіреності від 23 жовтня 2012 року, і саме
в якості представника був допущений до
участі в розгляді справи (а.с.58, 59).

Крім того, стаття 304 ЦПК України
передбачає, що справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими цією
главою.

Зокрема, ч. 3 ст. 27 ЦПК України зобов'язує
осіб, які беруть участь у справі,
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Відповідно до положень ч. ч. 1 - 2 ст. 131
ЦПК України, сторони зобов'язані подати
свої докази суду до або під час
попереднього судового засідання у
справі, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті.
Докази, подані з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, не приймаються, якщо сторона не
доведе, що докази подані несвоєчасно з
поважних причин.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання,
зокрема, про розподіл між сторонами
судових витрат. У разі, якщо це питання
не було вирішене судом, відповідно до
ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, зокрема,
якщо судом не вирішено питання про
судові витрати.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 212 ЦПК України передбачається,
що суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням наведених положень
процесуального закону при вирішенні
питання про судові витрати у справі
шляхом ухвалення додаткового рішення
колегія суддів також не має правових
підстав для врахування наданих
представником позивача після розгляду
справи по суті договору про надання
правової допомоги та квитанції від 19
лютого 2014 року на суму 1000 грн., оскільки,
відповідно до вимог ч.3 ст. 213 ЦПК
України, додаткове рішення має бути
ухвалене на підставі тих доказів, які
були досліджені в судовому засіданні
при ухваленні рішення у справі.

Відтак законні підстави для
задоволення заяви про ухвалення
додаткового судового рішення про
відшкодування позивачу витрат на
правову допомогу відсутні.

На підставі наведеного та ст. 88
ЦПК України підлягає частковому
задоволенню клопотання про
відшкодування відповідачеві судових
витрат на правову допомогу фахівця в
галузі права ОСОБА_10 у засіданні
апеляційного суду, який на
підтвердження їх понесення надав у
засіданні апеляційного суду угоду про
надання правової допомоги, квитанцію
про сплату витрат на правову допомогу
відповідачем ОСОБА_6 в сумі 400 гр. та
копію свідоцтва ОСОБА_10 про право
зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи час зайнятості адвоката при
розгляді в суді апеляційної інстанції
питання про ухвалення додаткового
рішення, на підстав положень ст. 1
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», колегія суддів вважає
необхідним стягнути з позивача на
користь відповідача 200 гр.

Керуючись ст. ст. 79, 88, 213, 220, 304, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л
и л а:

Відмовити в задоволенні заяви
представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 про
ухвалення додаткового рішення в даній
справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 200
гр. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -