Справа № 167/1491/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Сіліч І.І. Провадження №
22-ц/773/1853/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Киці С.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за поданням відділу державної
виконавчої служби Рожищенського
районного управління юстиції
Волинської області про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України за апеляційною скаргою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рожищенського районного управління
юстиції Волинської області Гордійчук
О.І. на ухвалу Рожищенського районного
суду Волинської області від 6 листопада
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рожищенського районного суду
Волинської області від 6 листопада 2014
року в задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Рожищенського РУЮ
Гордійчук О.І. про тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
державний виконавець подала
апеляційну скаргу, в якій покликаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просить
скасувати вищезазначену ухвалу
Рожищенського районного суду
Волинської області від 6 листопада 2014
року та повернути справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце апеляційного
розгляду даної справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання суд
першої інстанції виходив з того, що в
матеріалах подання відсутні докази,
які свідчать про вчинення боржником
навмисних дій, спрямованих на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду, а відсутність майна, на
яке може бути звернуто стягнення, не є
тим виключним випадком для
застосування тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи та нормам
процесуального права.

Судом встановлено, що 18 січня 2010 року
старшим державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Рожищенського районного управління
юстиції Волинської області Шиман І.П.
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа
Рожищенського районного суду
Волинської області, виданого на
підставі рішення цього ж суду від 29
червня 2006 року в справі № 2-303/2006 про
стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4
аліментів на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від
його доходу, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 6 червня
2006 року до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 5).

З розрахунку заборгованості згідно
виконавчого листа № 2-303/2006 від 29 червня
2006 року, виданого Рожищенським
районним судом Волинської області
вбачається, що заборгованість ОСОБА_1
по аліментах станом на 1 листопада 2014
року становить 10186,65 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші
факти, як обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Отже, законом передбачено юридичні
санкції у вигляді обмеження у праві
виїзду не за сам факт невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

В матеріалах справи наявна копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження (а.с. 5), однак докази того,
що вищезазначена постанова вручена
боржнику відсутні. Державним
виконавцем не надано суду даних про
наявність чи відсутність у власності
боржника рухомого майна, на яке може
бути звернуто стягнення.

Також державний виконавець не довела
та в матеріалах подання відсутні
будь-які докази того, що боржник
свідомо ухилявся від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а тому у суду не було
передбачених законом підстав для
обмеження останнього у праві виїзду за
межі України.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, ухвала постановлена з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рожищенського
районного управління юстиції
Волинської області Гордійчук О.І.
відхилити.

Ухвалу Рожищенського районного суду
Волинської області від 6 листопада 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді