АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/858/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2315/К/14
суддя Тарасенко О.В.
Суддя-доповідач - Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П.,
Зубакової В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» -
Подолінного Романа Георгійовича,

відповідача - ОСОБА_4 та її представника
-ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 03 жовтня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
.

В обґрунтування позовних вимог Банк
зазначив, що 23 листопада 2006 року між ним
та відповідачем укладено кредитний
договір №DNH4ТР2250320, відповідно до умов
якого позивач надав відповідачу кредит
у розмірі 2 937,19 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення- 23.11.2007, однак відповідач
своєчасно платежі не вносила,
внаслідок чого станом на 23 січня 2014
року утворився борг у сумі 45073,96 грн.,
яку позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь та
вирішити питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 03 жовтня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_4 судові витрати у
розмірі - 900,48 грн. за проведення
почеркознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, судом
було порушено порядок призначення
судових експертиз передбачений
Законом України «Про судову
експертизу», Інструкцію про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень а
також Науково-методичні рекомендації з
питань підготовки та проведення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених Наказом
Мінюсту України від 08.10.1998 року, а саме
судом першої інстанції було не вірно
поставлено питання на вирішення
експерту; для проведення експертизи
було надані для дослідження зразки
підпису відповідача у кількості значно
меншій, ніж встановлено інструкцією;
позивач не викликався до суду та не мав
змоги пересвідчитись у додержані судом
процедури відібрання у позивача
експериментальних зразків підпису.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів заявлених позовних вимог,
апеляційної скарги і заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та не спростовано у суді апеляційної
інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у
сумі 45073,96 грн., з яких: 2379,20грн.-
заборгованість за кредитом; 13541,65 грн.-
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 26530,54 грн.- пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань; 500грн- штраф (фіксована
частина); 2122,57 грн. (- штраф процентна
складова), яка виникла у результаті
неналежного виконання останньою умов
кредитного договору від 23.11.2006р. за
№DNH4ТР2250320, про надання кредитної
картки з кредитним лімітом у розмірі
2937,19 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення- 23.11.2007 року.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
позовних вимог в частині отримання
банківської картки та користування
кредитними коштами саме відповідачем,
на підставі висновку
судово-почеркознавчої експертизи, і
відсутністю, у зв'язку з цим, підстав
для стягнення заборгованості за
кредитним договором з відповідача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про відсутність підстав
для покладення відповідальності за
неналежне виконання зобов'язань за
кредитним договором на відповідача
ОСОБА_4, оскільки суд першої інстанції,
згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, належним
чином визначився з характером спірних
правовідносин, всебічно, повно та
об'єктивно розглянув усі обставини
справи у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, на
підтвердження своїх доводів щодо
відповідальності за кредитним
договором позивач надав заяву
позичальника №DNH4ТР2250320 від 23.11.2006р.,
укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4 (а.с. 4)

Відповідач проти позову заперечувала.
Пояснила суду, що вона ніколи не
укладала та не підписувала зазначений
договір.

На спростування позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відповідач просила суд
призначити по справі судову
почеркознавчу експертизу.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд
має сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, сприяти
здійсненню особами, які беруть участь
у справі, в реалізації їх прав.
Реалізація принципу змагальності в
цивільному процесі та доведення перед
судом обґрунтованості своїх вимог є
конституційною гарантією (ст. 129
Конституції України). Судом першої
інстанції зазначені вимоги закону було
додержано.

24 липня 2014 року, суд своєю ухвалою
задовольнив клопотання ОСОБА_4 про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи, на вирішення якої було
поставлене питання : Чи виконано
рукописний текст у заяві та підпис у
заяві позичальника №DNH4ТР2250320 від
23.11.2006р. укладеною між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 в графі
«Позичальник» ОСОБА_4 чи іншою особою?

Проведення експертизи доручено
експертам Науково-дослідного
Експертно-криміналістичного центру
Головного управління МВС України в
Дніпропетровській області, відповідно
до висновку №58/04-274 від 26.08.2014р. якого,
рукописний текст «ОСОБА_4…23.11..06» та
підпис від імені ОСОБА_4 розташовані у
графі «Позичальник», заяви
позичальника №DNH4ТР2250320 від 23.11.2006р.,
виконані не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с.
65-68).

Позивач не надав жодного доказу на
спростування висновку експертизи, та
не заявив клопотання про призначення
повторної почеркознавчої експертизи у
разі незгоди з висновками проведеної
експертизи.

Крім того, як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, заява позичальника від 23.11.2006
року подана від імені ОСОБА_4, паспорт
серії НОМЕР_1, виданий Тернівським РВ
КМУ УМВС України 30.05.2000 року, місце
працевлаштування ПП «ОСОБА_9»

Згідно довідки Тернівським РВ КМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, 01.10.2001 року
зверталась із заявою про втрату свого
паспорта серії НОМЕР_1, виданий
Тернівським РВ КМУ УМВС України 30.05.2000
року, після розгляду якої отримала
06.12.2001 року новий паспорт серії НОМЕР_2,
в якому її ім'я зазначено як ОСОБА_4,
тобто за п'ять років до укладення
кредитного договору.(а.с.31-33)

Крім того, як вбачається з копії
трудової книжки відповідача, остання
працювала в Поштамп-Центрі та до 01.03.2008
року і на момент укладення спірного
кредитного договору трудового стажу не
мала.

Колегія суддів, зважає і на те, що в
матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідач підписувала
кредитний договір, фактично
отримувала кредитну картку та
користувалася грошовими коштами, які
на ній містились, у зв'язку із чим
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог про стягнення з
відповідача суми боргу за договором
кредиту.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України,
правочин між фізичною особою та
юридичною особою, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу ( правочини, які повністю
виконуються у момент їх вчинення ),
належить вчиняти письмово. При цьому,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій, якщо він підписаний
сторонами (ч.2 ст. 207 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом порушено порядок призначення та
відібрання порівняльного матеріалу
колегія суддів відхиляє з огляду на
наступне.

Так, для проведення судової
почеркознавчої експертизи, експертній
установі було надано: матеріали самої
цивільної справи ; оригінал заяви
позичальника №DNH4ТР2250320 від 23.11.2006р.;
зразки вільного підпису ОСОБА_4, які в
заяві про призначення виплат від
14.09.2000р., заяві про призначення
соціальної допомоги від 16.12.2002р., в
заявах всих видів соціальної допомоги
від 31.01.2003р., 03.05.2006р., 07.05.2007р, 08.01.2009р., та
від 09.02.2010р., в пояснювальних від 26.05.2005р
та від 15.07.2008р.; експериментальні
зразки підпису ОСОБА_4 на 5-ти арк.. які
приєднані до матеріалів справи.

Експерта попереджено про кримінальну
відповідальність відповідно до ст.
ст..384,385 КК України.

Інструкцію про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень від 08.10.1998 року
№53/5 передбачено, що під час проведення
експертиз (експертних досліджень) з
метою виконання певного експертного
завдання експертами застосовуються
відповідні методи дослідження,
методики проведення судових експертиз,
а також нормативно-правові акти та
нормативні документи (міжнародні,
національні та галузеві стандарти,
технічні умови, правила, норми,
положення, інструкції, рекомендації,
переліки, настановчі документи
Держспоживстандарту України), а також
чинні республіканські стандарти
колишньої УРСР та державні
класифікатори, галузеві стандарти та
технічні умови колишнього СРСР,
науково-технічна, довідкова
література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення
експертизи (вибір певних методик,
(методів дослідження)) належить до
компетенції експерта.

Відповідно до висновку експерта від
26.08.2014 року № 58/04-274, при проведенні
дослідження експертною установою
застосовувались наступні методики:
Методика судово-почеркознавчої
експертизи (загальна частина). ДНДЕКЦ
Міністерства внутрішніх справ України
2008р.Код державної реєстрації №1.1.54 від
06.02.2009р. згідно з реєстром Методик
проведення судових експертиз МЮ
України; Методика дослідження
підписів. ДНДЕКЦ Міністерства
внутрішніх справ України 2009р.Код
державної реєстрації №1.1.53 від 03.03.2010р.
згідно з реєстром Методик проведення
судових експертиз МЮ України; Методика
ідентифікаційного дослідження
рукописних текстів виконаних
незміненим почерком. ДНДЕКЦ
Міністерства внутрішніх справ України
2009р.Код державної реєстрації №1.1.52 від
03.03.2010р. згідно з реєстром Методик
проведення судових експертиз МЮ
України.

Посилаючись на порушення, які виникли
при призначені та проведені експертизи
представник позивача а ні в суду першої
ні в суді апеляційної інстанції не
заявив клопотання про призначення
повторної почеркознавчої експертизи у
разі незгоди з висновками проведеної
експертизи та не надав жодного доказу
на спростування висновку експертизи.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58, ЦПК України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Доводи апеляційної скарги, з приводу
того, що судом першої інстанції було
надано експертній установі
порівняльний матеріал в меншій
кількості а ніж це передбачено нормами
діючого законодавства, колегія суддів
відхиляє як необґрунтовані оскільки
експерт може відмовитися від
проведення експертизи, якщо наданих
йому матеріалів недостатньо для
виконання покладених на нього
обов'язків, а витребувані додаткові
матеріали не надані, або якщо
поставлені питання виходять за межі
його спеціальних знань. Заява про
відмову повинна бути вмотивованою.

Доводи апеляційної скарги, з приводу
неправильного постановлення судом
питання на вирішення експерту з
посиланням на Науково-методичні
рекомендаціях з питань підготовки і
призначення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 08 жовтня 1998 року № 53/5,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (у
редакції наказу Міністерства юстиції
України від 26 грудня 2012 року № 1950/5),
колегія суддів відхиляє оскільки
вищевказані Рекомендації містять лише
орієнтовний перелік питань, що можуть
бути поставлені при проведенні
відповідного виду експертизи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, у зв'язку із чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а ухвала суду - залишенню без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
ухвалено рішення з дотриманням вимог
норм матеріального та процесуального
права, а тому відповідно до ст.308 ЦПК
України відхиляє апеляційну скаргу
позивача і залишає рішення суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 03 жовтня 2014 року-
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: