У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,суддів:
Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
майна спільною сумісною власністю та
визнання договору дарування недійсним,
за касаційними скаргами ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 15
червня 2012 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 березня 2012 року
було встановлено факт спільного
проживання із ОСОБА_7 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з вересня 1997 року. За
час спільного проживання ними було
набуто наступне нерухоме майно:
земельну ділянку, загальною площею 0,2500
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2;
житловий будинок АДРЕСА_2; квартиру
АДРЕСА_1; житловий будинок АДРЕСА_3 та
земельну ділянку загальною площею 0,1200
га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3. Позивач вважав, що майно,
яке було придбане в період спільного
проживання, є спільною сумісною
власністю. 31 грудня 2008 року
відповідачка відчужила житловий
будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку
загальною площею 0,1200 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3, без
його згоди.

Посилаючись на
зазначене, позивач просив суд визнати
недійсними договори дарування
земельної ділянки та житлового будинку
від 31 грудня 2008 року та визнати
нерухоме майно, набуте в період
спільного проживання, спільною
сумісною власністю.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 15 червня 2012 року
позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано земельну
ділянку загальною площею 0,2500 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
житловий будинок АДРЕСА_2, та квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду Київської області від 28 серпня 2014
року рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
15 червня 2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційних скаргах
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять суд
касаційної інстанції скасувати
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свої доводи порушенням судам
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Із журналу судового
засідання апеляційного суду від 28
серпня 2014 року вбачається, що
апеляційний суд вирішив питання про
можливість розгляду справи за
відсутності ОСОБА_6 та відповідачів
(а. с. 187-188), оскільки останні
належним чином були повідомлені про
дату та час судового засідання та були
відсутні за місцем проживання.

Проте висновок
апеляційного суду про належне
повідомлення сторін по справі є
помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЦПК України
судові виклики здійснюються судовими
повістками про виклик.

Судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Із матеріалів справи вбачається, що 8
серпня 2014 року ОСОБА_6
направлено судовий виклик про розгляд
справи, який 10 серпня 2014 року
повернувся до суду без вручення з
відміткою про повернення у зв'язку із
закінченням терміну зберігання (а. с. 181,
182).

Також із матеріалів справи вбачається,
що 7 серпня 2014 року апеляційним судом
було направлено сторонам по справі
телеграми про призначення
апеляційного розгляду, які не були
вручені особам у зв'язку із закінченням
терміну зберігання (а. с. 183, 184, 185).

Повернення судового виклику без
вручення адресату у зв'язку із
закінченням терміну зберігання
поштової кореспонденції апеляційним
судом помилково ототожнено із
поверненням судового виклику у зв'язку
із не проживанням адресата за вказаною
адресою.

Оскільки судові виклики не були
вручені сторонам по справі, а були
повернуті у зв'язку із закінченням
терміну зберігання поштою, то
апеляційний суд мав діяти відповідно
до вимог ст. 169 ЦПК України і відкласти
розгляд справи.

Порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, і ці порушення були
допущені апеляційним судом, то рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 28 серпня 2014 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М.
Ситнік

Судді:
А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

Т.О. Писана

Г.В. Юровська