26.12.2014 Справа № 423/719/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Мазура М.В., при секретарі судового засідання Жиляковій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому посилається на те, що відповідно до укладеного договору №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків за кредитним договором і не сплачує заборгованість по кредиту та відсотки за користування кредитом. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредиту у розмірі 18149 грн. 76 коп. та понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 грн.60 коп.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, позов не визнала, надала суду письмові заперечення, у яких посилається на те, що 22.04.2008 року між нею та позивачем був укладений кредитний договір № LGP7SК00000052, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. з щомісячним погашенням 349,08 грн. на строк 3 роки з переліком майна під заставу, з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2%. 01.04.2014 року до відповідачки зі сторони позивача був пред'явлений позов, згідно якого їй необхідно виплатити суму заборгованості у розмірі 18149,76 грн. за кредитним договором №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року. Умови цього договору аналогічні з попереднім, однак щомісячне погашення заборгованості складає 530,38 грн. Відповідачка запевняє, що будь яких попереджень в усній формі чи в письмовій про зміну номера та умов кредитного договору від позивача не отримувала.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, також повідомив, про те, що на даний час оригінал кредитної справи №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року знаходиться в архіві Луганського філіалу. Доступ до документів на даний час співробітники банку не мають у зв'язку з тим, що філія знаходиться на території, що контролюється незаконними збройними формуваннями. Інформації про укладення між банком та відповідачкою кредитного договору № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року в базі банку не має. Це може бути пов'язано з тим, що умови договору відповідачка виконала в повному обсязі і кредит вже закритий, тому інформація не відображається. Документи про укладення договору № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року мали міститися в кредитній справі №LGP7SE00000049, яку надати немає можливості.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно п.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду засвідчену копію кредитно-заставного договору №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року (а.с.7-9), згідно якого відповідачці надано шляхом видачі готівкою через касу на строк з 07.05.2008 року до 07.05.2010 року кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, при цьому розмір щомісячного платежу складає 530,38 грн. Позивачем також надано засвідчену копію заяви на видачу готівки від 14.05.2008 року (а.с.79), згідно якої відповідачці видано 10000 грн. на підставі договору №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року.

Відповідачка у своїх письмових поясненнях зазначила, що вона не укладала з позивачем цей договір, а укладала інший - № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року (а.с.37-40) на таку ж саму суму й ті ж самі цілі, але з іншим (394,08 грн.) розміром щомісячного платежу (оригінал договору № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року було досліджено в судовому засіданні та повернуто відповідачу). У зв'язку з цим, вона вважає, що банк самостійно, без її відома, змінив номер та умови договору, а потім нараховував пеню на різницю в сумі щомісячного платежу.

За клопотання відповідача судом було витребувано у позивача оригінал кредитної справи №LGP7SE00000049 та інформацію по договору № LGP7SК00000052. Проте згідно листа та довідки банку (а.с.77-78) на даний час оригінал кредитної справи №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 року знаходиться в архіві Луганського філіалу. Доступ до документів на даний час співробітники банку не мають у зв'язку з тим, що філія знаходиться на території, що контролюється незаконними збройними формуваннями. Інформації про укладення між банком та відповідачкою кредитного договору № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року в базі банку не має. Це може бути пов'язано з тим, що умови договору відповідачка виконала в повному обсязі і кредит вже закритий, тому інформація не відображається. Документи про укладення договору № LGP7SК00000052 від 22.04.2008 року мали міститися в кредитній справі №LGP7SE00000049, яку надати немає можливості.

Разом із тим, позивачем була надана інформація про рух коштів по рахунку (а.с.81-115), з якого вбачається, що 14.05.2008 року відповідачці через касу банку було видано 10000 грн. на підставі договору №LGP7SE00000049, після чого відповідачка багаторазово через касу здійснювала платежі за договором №LGP7SE00000049, при чому платежі здійснювалися нерегулярно й жоден з платежів не дорівнює 394,08 грн. (сума щомісячного платежу за договором № LGP7SК00000052, наданим відповідачкою). Загально сума, сплачена відповідачем за договором, становить 8567,60 грн. Цим спростовуються твердження відповідачки про те, що їй не було відомо про договір №LGP7SE00000049 і пеня була нарахована лише на різницю сум щомісячних платежів, передбачених договорами №LGP7SE00000049 і № LGP7SК00000052.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що 07.05.2008 року між позивачем та відповідачкою укладений кредитний договір №LGP7SE00000049, згідно якого відповідачка отримала кредит у сумі 10000 грн. 00коп. (а.с.7-9). Порушуючи зобов'язання за кредитним договором за ОСОБА_1 станом на 13.03.2014 року утворилася заборгованість у сумі 18149 грн. 76 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 5907 грн. 77 коп., заборгованості за відсотками - 893 грн. 44 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 11348 грн. 55коп. (а.с.5-6).

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (5907 грн. 77 коп.) та відсотками (893 грн. 44коп.). Разом із тим, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки з огляду на наступне.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК України суд звертає увагу на те, що розмір неустойки (штрафу та пені), яку вимагає стягнути позивач, складає 11348,55 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, яка становить 5907,77 грн., при цьому розмір вже сплаченої відповідачем пені перевищує 5000 грн. (а.с.81-115). Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач проживає в місті Попасна, що знаходиться на лінії розмежування територій, які контролюються силами АТО та незаконними збройними формуваннями, що створює для мирного населення істотні складнощі в організації побуту та життя.

Враховуючи сказане, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею) до 3000,00 грн., оскільки такий розмір неустойки є справедливим з точки зору розумного балансу між інтересами банка й позичальника, адже з одного боку цей розмір пені буде належним стимулом для своєчасного виконання останнім своїх зобов'язань за договором, а з іншого не покладе на нього непомірного тягаря в тих надзвичайно складних умовах, в яких відповідач сьогодні перебуває.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. (а.с.1)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 611, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Первомайськ, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LGP7SE00000049 від 07.05.2008 р. на загальну суму 9801 грн. 21 коп. (дев'ять тисяч вісімсот одна гривня 21 коп.), яка складається з: 5907,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 893,44 грн. - заборгованість за процентами; 3000,00 грн. - пеня.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Первомайськ, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати на сплату судового збору у сумі 243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя М.В. Мазур