Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2014 року Юр»ївський районний
суд Дніпропетровської області у
складі головуючого судді Маренич
С.О., при секретарі Літвіченко В.О. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Юр»ївка ,
в порядку заочного розгляду справи,
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа по
справі: Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області,

про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про визнання відповідача
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням в будинку
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував
тим, що йому на праві приватної
власності належить жилий будинок
АДРЕСА_1.

Разом з тим, в даному житловому
будинку зареєстрований відповідач
по справі ОСОБА_2, колишній чоловік
онуки позивача, який з листопада
2010 року не проживає за вказаною
адресою , переїхавши проживати до
АДРЕСА_2, при цьому самостійно з
реєстрації до теперішнього часу не
знявся, членом сім»ї позивача не
являється.

Перебуваючи зареєстрованим в
житловому приміщенні , що належить
позивачу відповідач перешкоджає
останньому в повній мірі володіти та
розпоряджатися своїм майном.

Посилаючись на ст. 391 ЦК України, ст.
3 ЦПК України просив визнати
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1, шляхом зняття
відповідача з реєстрації за
вказаною адресою.

В судове засідання позивач не
з»явився, надавши суду заяву про
розгляд справи в його відсутності,
при цьому позовні вимоги повністю
підтримав в редакції уточненої
позовної заяви від 09.01.2014 року,
наданої суду після усунення
недоліків позову (ас. 24-26, 52). Окрім
того, проти винесення заочного
рішення по справі позивач не
заперечував, свідків в судове
засідання просив не викликати, про
що надав суду телефонограму (ас.72).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, за місцем реєстрації не
проживає, а тому в силу ч. 5 ст. 74
ЦПК України вважається належно
повідомленим про час та місце
розгляду справи (ас. ас.61-63).

Представник третьої особи по
справі Головного управління ДМСУ в
Дніпропетровській області Пичугіна
О.О. в судове засідання не з»явився,
надав суду телефонограму про розгляд
справи в його відсутності, проти
заявлених вимог не заперечував
(ас. 68, 71).

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Виходячи з наведеного, та приймаючи
до уваги те, що позивач не
заперечував проти заочного розгляду
справи , про що надав суду
телефонограму (ас. 72 ), суд знаходить
можливим розглянути дану справу та
ухвалити заочне рішення у
відсутності сторін по справі на
підставі наявних у ній письмових
матеріалів про права та
взаємовідносини останніх.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
суд не здійснює фіксування судового
засідання технічними засобами.

Дослідивши надані письмові докази
по справі , суд дійшов наступного:

- згідно копії договору купівлі -
продажу житлового будинку від 02.07.1987
року (ас.8), копії технічного
паспорту на житловий будинок (ас. 9 -
13), вбачається, що позивачка по
справі придбала у власність
житловий будинок АДРЕСА_3 та
зареєструвала своє право власності на
вказаний житловий будинок в органах
БТІ 07.09.1987 року, при цьому в
зв»язку з інвентаризацією будинків у
1989 році належному позивачці будинку
присвоєно номер АДРЕСА_1, про що
свідчить довідка Юр»ївської селищної
ради від 04.03.2014 року (ас.69).

Згідно довідки Юр»ївської селищної
ради № 821 від 06.11.2013 року (ас. 6) ,
копії домової книги (ас. 14, 15, 16, 17),
копії паспорта відповідача (ас.7) -
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований
за адресою - АДРЕСА_1, однак за
зазначеною адресою не проживає з
листопада 2010 року.

З акту про не проживання
ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 від
12.02.2014 року (ас. 70), вбачається, що з
листопада 2010 року відповідач в
будинку АДРЕСА_1 не проживає,
хоча є зареєстрованим.

Згідно до ч. 1 ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
своєю власністю.

Відповідно до положень, передбачених
ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і вправі
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном, хоча б
ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює
право власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року № 7
роз»яснено, що громадянин, якому
належить право приватної власності на
жилий будинок або його частину, має
право розпоряджатися ним на свій
розсуд, у чому обмежений в певній
мірі позивач.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК
України члени сім»ї власника житла,
які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Член сім»ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

З огляду на викладене, враховуючи,
що відповідач тривалий час , а саме з
листопада 2010 року не проживає в
АДРЕСА_1 , при цьому , як зазначено в
позові, виїхав проживати в АДРЕСА_2 ,
членом сім»ї власника будинку на
даний час не є (ас.18), суд приходить
до висновку про необхідність
визнати відповідача таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням за зазначеною адресою,
що є підставою для знаття
останнього з реєстрації, при цьому
судом не встановлено передбачених
законом підстав для збереження за
відповідачем права користування
даним жилим приміщенням , а також
підстав, які б свідчили про його
відсутність в спірному приміщенні
з поважних причин понад установлені
законом строки або про іншу
домовленість між ним і власниками
житла.

Відтак, в даній частині позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині зняття
відповідача з реєстраційного обліку
за адресою АДРЕСА_1, суд знаходить
такими, що задоволенню не
підлягають, оскільки згідно ст. 7
Закону України « Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного
рішення суду ( про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою ), свідоцтва
про смерть.

Відтак, рішення суду про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням є
підставою для зняття відповідача з
реєстрації та не потребує
додаткового зобов»язання це
зробити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь позивачки
слід стягнути судові витрати в
розмірі 229, 40 грв. (ас.1).

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-228, 294 ЦПК, ст.
ст. 383, 391 , 405 ЦК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим
приміщенням - задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, гр.
України, уродженця м. Цюрупинськ
Херсонської області таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на відшкодування судових витрат 229,40
грв. ( двісті двадцять дев»ять грв., 40
коп.).

За письмовою заявою відповідача
заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
С.О.Маренич