АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 29 жовтня 2014р. по
цивільній справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва до
ОСОБА_1,

про відшкодування переплати пенсії,

встановила:

у липні 2014р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
340грн. 94коп.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що відповідач
перебуває на пенсійному обліку та
отримує пенсію за віком. За період з 9
квітня 2010р. по 31 грудня 2010р. та з 1 травня
2012р. по 30 вересня 2012р. виникла переплата
пенсії в сумі 340грн. 94коп. у зв'язку з
автоматизованою помилкою, яку
відповідач повинен повернути
відповідно до ст.ст. 1212, 1215 ЦК України.

Рішенням суду від 29 жовтня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та ненадання
оцінки наданим суду доказам.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.47), свого
представника у судове засідання не
направив, причини неявки не повідомив,
тому відповідно до ст. 305 ЦПК України
колегія суддів провела судовий розгляд
у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення відповідача,
який просив залишити рішення суду без
змін, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач
є пенсіонером і перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до довідок Головного
управління ПФУ в м. Києві від 8 жовтня
2014р. у період з квітня 2010р. по грудень
2010р. та з травня 2012р. по вересень 2012р.
відповідачу виплачувала пенсія
більшого розміру, ніж призначена.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх безпід-

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/14365/2014
Головуючий у суді
першої інстанції: Гриньковська
Н.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.ставності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у

-
2 -

себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Частина 2 даної норми передбачає,
що положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не
підлягає поверненню безпідставно
набуті:

1) заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено
законом.

Безпідставно набуті особою
кошти, що належать до виплат
встановлених абзацом 2 частини першої
статті 1215 ЦК України, за відсутності
рахункової помилки з боку особи, яка
добровільно провела їх виплату, та
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню (правова позиція
Верховного Суду України у справі
6-151цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог.

Отже, позивач повинен був
довести, що відповідачу пенсія у
більшому розмірі була виплачена у
зв'язку із рахунковою помилкою.

Проте, таких доказів позивачем
суду надано не було.

Доводи апелянта про те, що
переплата відповідачу пенсії
підтверджується довідками Головного
управління ПФУ у м. Києві, не можуть
бути підставою для задоволення
позовних вимог, оскільки зазначені
довідки підтверджується виплату
відповідачу пенсії у більшому розміру,
ніж призначено, але не підтверджують,
що вказані виплати були здійсненні у
результаті рахункової помилки.

Крім того, звертаючись до суду з
даним позовом, позивач зазначав, що
помилкова виплата пенсії відповідачу у
більшому розміру виникла у зв'язку із
автоматизованою помилкою, а не
розрахунковою.

Оскільки судом не встановлено факту
недобросовісного набуття відповідачем
отриманих коштів у розмірі 340грн. 94коп,
які є пенсійною виплатою, призначеною
йому Управлінням ПФУ, як не встановлено
й наявності рахункової помилки, то
відповідно до статті 1215 ЦК України
поверненню зазначена сума не підлягає.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, оцінені
надані докази, правильно застосовані
норми матеріального права, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
відхилити, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 жовтня
2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: