Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Київ Колегія суддів Судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - колективне підприємство
«Хорольська фабрика Промінь» (далі - КП
«Хорольська фабрика Промінь»), про
визнання договору недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою
його представником ОСОБА_3, на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 5 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, у якому
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу паїв

КП «Хорольська фабрика Промінь» від 9
квітня 2002 року.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 9
квітня 2002 року між нею та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу паїв

КП «Хорольська фабрика Промінь» на
суму 3 424 грн 37 коп. Зазначала, що на
виконання вказаного договору
підписала пайову книжку, однак

ОСОБА_2 жодних дій на підтвердження
свого наміру укласти договір не вчинив,
грошових коштів не сплатив,
обумовлених договором паїв по акту
прийому-передачі не отримав, тобто прав
покупця за цим договором не набув.
Вказувала, що ОСОБА_2 на підставі
зазначеного договору було передано
більшу частину пайового фонду
підприємства по номіналу

3 424 грн 37 коп., внаслідок чого ним був
отриманий контроль над підприємством,
активи якого в цінах 2002 року складали

1 479 млн.грн. На її думку, спірний договір
є недійсним, оскільки укладений з
порушенням законодавства.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 3
квітня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 5 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
провадження у справі закрито на
підставі ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
апеляційного суду скасувати, рішення
суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом матеріального чи
порушення норм процесуального права.
Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам
закону не відповідає.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та закриваючи
провадження у справі, виходив із того,
що змінилось законодавство щодо
підвідомчості спору, а тому спір
підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Як роз'яснено у п. 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів», не підлягають
розгляду в порядку господарського

судочинства справи, пов'язані зі
створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності інших
суб'єктів господарювання, які не є
господарськими товариствами
(кооперативи, приватні, колективні
підприємства тощо), якщо стороною у
справі є фізична особа. При цьому норма
пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в
силу її імперативного характеру не
підлягає застосуванню за аналогією
щодо спорів, пов'язаних із діяльністю
інших суб'єктів господарювання.

Не підлягає розширеному тлумаченню
пункт 4 частини першої статті 12 ГПК
також щодо справ, пов'язаних зі
створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності
господарського товариства, якщо
однією зі сторін у справі не є учасник
(засновник, акціонер) господарського
товариства, у тому числі такий, що
вибув. Зокрема, спори за участю
спадкоємців учасників господарського
товариства, які ще не стали його

учасниками, не є підвідомчими
(підсудними) господарським судам.

Як убачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є
визнання договору купівлі - продажу
паїв КП «Хорольська фабрика Промінь»,
укладеного 8 квітня 2012 року між
фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а
тому апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про те, що цей
спір підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

Апеляційний суд вищенаведені норми
законодавства не врахував, не визначив
характер спору, що виник між позивачем
та відповідачем, а саме, в якому порядку
він повинен розглядатися судом, і
дійшов передчасного висновку про
закриття провадження у справі.

За таких обставин, постановлена у
справі ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
до суду першої інстанції для
продовження розгляду, з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його
представником ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 5 червня 2014 року скасувати,
справу передати до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко