У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи:
орган опіки та піклування
Городенківської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області, управління Державної
міграційної служби в
Івано-Франківській області, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та скасування
реєстрації за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 30 липня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від
15 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду з указаним вище
позовом, посилаючись на те, що 23 червня
2006 року між Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 було
укладено кредитні договори у розмірі 28
тис. доларів США та 100 тис.
доларів США на строк до 20 серпня 2013 року
з процентною ставкою 13 % річних. З метою
забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки,
згідно з яким останній передав банку в
іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1.
Внаслідок невиконання зобов'язань за
кредитним договором утворилась
заборгованість в розмірі 178 532 долари 73
центи США, що є еквівалентом 1 427 012 грн 11
коп., яка була стягнута на користь банку
рішенням суду, яке набрало законної
сили, однак не виконано.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки, виселити та зняти з реєстрації
мешканців будинку.

Рішенням Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від 30
липня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
вересня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» просить оскаржувані судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов до правильного висновку про те,
що на день ухвалення судом першої
інстанції рішення у даній справі
набрав чинності Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», який
встановлює заборону відчуження
спірного майна без згоди власника і
були підстави та умови для його
застосування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із ст. 4 Закону
України «Про заставу» та/або предметом
іпотеки згідно із ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», якщо таке майно виступає
як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті, та за умови, що: таке
нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв. м
для квартири та 250 кв. м для житлового
будинку.

Цей Закон набрав чинності 7 червня 2014
року з дня опублікування у газеті
«Голос України» № 109, а рішення суду
першої інстанції було ухвалено 30 липня
2014 року, тобто пізніше.

Таким чином, оскільки у спірному
житловому будинку, площа якого не
перевищує 250 кв. м, постійно проживають
боржник та іпотекодержатель, вимога
банка про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволенню не
підлягає.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відхилити.

Рішення Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
30 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 15 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта