Справа № 523/2250/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та ОСОБА_4 про визнання
недійсним іпотечного договору, та
зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4, про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та ОСОБА_4 і після
уточнення вимог просила визнати
недійсним іпотечний договір №05-01-16/743
від 6 жовтня 2006 року укладений між нею
та закритим акціонерним товариством
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», також
просила зняти заборону на відчуження
з квартири АДРЕСА_1 та виключити запис
щодо предмету іпотеки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
банком було збільшено процентну ставку
за користування кредитом та змінено
графік сплати платежів по місяцям, такі
умови не погоджувалися з позивачем,
нотаріально не оформлювалися, що є
збільшенням відповідальності та
неналежним оформленням, тому з цих
підстав просили визнати іпотечний
договір недійсним.

В свою чергу ТОВ «Кредитні ініціативи»
звернулося з зустрічним позовом до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, та просило
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №050116/742 від 06.10.2006
року, яка станом на 31.05.2013 р. складає
303252,58 грн., звернути стягнення на
предмети іпотеки, а саме на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 40,5 кв.м, житловою
площею 16,9 кв.м, шляхом проведення
прилюдних торгів згідно до Закону
України «Про виконавче провадження»,
за початковою ціною, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності під час проведення
виконавчих дій.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ
«Кредитні ініціативи» вказували на те,
що 06.10.2006 року між ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та фізичною особою ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №05-01-16/742,
відповідно до умов якого банк
зобов'язується надати останньому
кредит у сумі 45000 доларів США, а ОСОБА_4
зобов'язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування ним в сумі, строки та на
умовах, що передбачені кредитним
договором. Банк свої зобов'язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі, надавши позичальнику кредит у
сумі 45 000 доларів США, тоді як
позичальник неналежно виконує взяті
на себе зобов'язання, чим грубо порушує
істотні умови кредитного договору, в
результаті чого станом на 31.05.2013 р. має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 30 175 доларів США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 241 188,779
грн. та по відсотках - 7 319 доларів США.,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 58 501,73 грн., розмір
неустойки становить - 385,35 доларів США,
що за курсом НБУ на день розрахунку
становить - 3 080,10 грн. З метою
забезпечення належного виконання
зобов'язання за кредитним договором
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
фізична особа ОСОБА_3 уклали іпотечний
договір № 05-01-16/743 від 06.10.2006 р.,
відповідно до якого остання передала
банку в іпотеку однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка була оцінена в 231795 гривень.
Відповідно до договору відступлення
прав вимоги, укладеного 17 грудня 2012
року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
останній передає (відступає), а
товариство приймає кредитний
портфель, унаслідок чого новий
кредитор набуває всіх прав вимоги
первісного кредитора за кредитними
договорами та договорами забезпечення
включно з правом вимагати від
позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань.
Посилаючись на норми Закону України
«Про іпотеку» та неналежне виконання
боржником основного зобов'язання
товариство просило задовольнити їх
вимогу за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала позов про
визнання іпотечного договору
недійсним з підстав збільшення розміру
відповідальності, як шляхом підвищення
процентної ставки за користування
кредитними коштами так і зміни розміру
місячного платежу за кредитом з 375
доларів США до 520 та 535 доларів щомісяця
та не оформлення умов в нотаріальному
порядку, також заперечувала проти
зустрічного позову посилаючись на дію
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» вказуючи на те, що
квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем
проживання ОСОБА_3 та іншого житла в
неї не має.

Представник відповідача заперечуючи
проти позову ОСОБА_3 зазначив, що
процентна ставка підвищена виходячи з
умов кредитного договору, графік
платежів коригувався в залежності від
бажання ОСОБА_4 з урахуванням його
доходів, при цьому ОСОБА_3 залишалася
майновим поручителем, тому вона несе
відповідальність лише іпотечним
майном. Представник також повністю
підтримав позов товариства вказуючи на
те, що Закон України «Про мараторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» не перешкоджає
прийняттю судом рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а може
лише забороняти виконання рішення на
час його дії.

Відповідач ОСОБА_4 в засідання не
з'явився, в матеріалах справи є його
заява про розгляд справи в його
відсутності, в якій він також
погоджується з позовом ОСОБА_3 та
заперечує проти вимог товариства
(а.с.240).

Заслухавши представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ТОВ
«Кредитні ініціативи» не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як було судом встановлено 06.10.2006 року
між ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 05-01-16/742, відповідно до умов якого банк
зобов'язується надати останньому
кредит у сумі 45 000 доларів США, а ОСОБА_4
зобов'язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування ним в сумі, строки та на
умовах, що передбачені кредитним
договором.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» та фізична особа ОСОБА_3 уклали
іпотечний договір № 05-01-16/743 від 06.10.2006
р., відповідно до якого остання
передала банку в іпотеку однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,5
кв.м, житловою площею 16,9 кв.м , яка була
оцінена в 231 795 гривень.

В подальшому договорами №1 від 26
березня 2007 р., №2 від 25.12.2007 р., від 20.06.2008
р., №05-03-16/183 від 27.06.2008 р. та без номерів
від 06.10.2008 р., від 06.02.2009 р. , №05-02-13 від
28.12.2010 року вносилися зміни до
основного кредитного договору і
стосувалися зміни процентної ставки з
12 % до 13% та щодо графіків та сум
платежів.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі,
надавши позичальнику кредит у сумі 45000
доларів США, тоді як позичальник
неналежно виконує взяті на себе
зобов'язання, чим грубо порушує істотні
умови кредитного договору, в
результаті чого станом на 31.05.2013 р. має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 30 175 доларів США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 241 188,779
грн. та по відсотках - 7 319 доларів США.,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 58 501,73 грн., розмір
неустойки становить - 385,35 доларів США,
що за курсом НБУ на день розрахунку
становить - 3 080,10 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до договору відступлення
прав вимоги, укладеного 17 грудня 2012
року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
останній передає (відступає) , а
товариство приймає кредитний
портфель, унаслідок чого новий
кредитор набуває всіх прав вимоги
первісного кредитора за кредитними
договорами та договорами забезпечення
включно з правом вимагати від
позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Нормами ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи встановлені обставини
та вказані норми суд приходить до
висновку, що підстав для визнання
іпотечного договору недійсними не
має, оскільки внесення змін до умов
кредитного договору не несе за собою
наслідків недійсності іпотечного
договору, який був укладений згідно з
вимогами Закону України «Про іпотеку»
та Закону України «Про нотаріат».

Згідно з положеннями ст.33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити у повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором (ст.589 ЦК
України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п.п.3.1.8 іпотечного
договору, іпотекодержатель незалежно
від настання строку погашення
кредиту має право вимагати
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором, а при
незадоволенні його вимоги - звернути
стягнення на предмет іпотеки у
відповідності до закону та цього
договору та при наявності в тому числі
такої підстави як невиконання
позичальником зобов'язань за
кредитним договором.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього Закону: не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо
таке майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, зустрічний позов підпадає
під дію Закону України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», тому в його
задоволенні необхідно також відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» та ОСОБА_4 про визнання
недійсним іпотечного договору, зняття
заборони на відчуження об'єкту
нерухомого майна та виключення запису
щодо предмету іпотеки за лишити без
задоволення.

Зустрічний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4, про звернення стягнення на
предмет іпотеки залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
шляхом протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя: