Дата документу 11.03.2014
Справа № 334/9717/13-ц
Провадження № 2/334/339/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Ленінський
районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Лисенко Л.І.

при секретарі - Піка А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, в заяві
вказавши, що відповідач
зареєстрований у вищезазначеній
квартирі з 24.10.2000 року. Відповідно до
копії особового рахунку НОМЕР_1,
наданою МКП «Основаніє» квартира
АДРЕСА_1 складається з 2 кімнат, має
загальну площу 56,33 кв.м.

В січні 2013 року відповідач змінив місце
проживання, пішов із сім'ї. 12.06.2013 року
було розірвано шлюб між позивачкою та
ОСОБА_2

ОСОБА_2 проживає за іншою адресою, в
лютому 2014 року ним зареєстрований
другий шлюб.

Відповідно до акту № 61 від 12.09.2013 року
ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 в
квартирі не проживає з січня 2013 року, що
підтверджують свідки.

Позивачка просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечує, пояснивши, що він дійсно не
проживає в спірній квартирі, оскільки
створив іншу сім'ю, але іншого житла у
нього немає, в теперішній час він
проживає в орендованій квартирі, не
мав наміру залишати житло, з позивачкою
у нього була домовленість про
приватизацію квартири 57/2 на них двох -
на нього та ОСОБА_1 Просить у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивачки,допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом

Згідно до ст.. 71 ЖК України При
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10
постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» роз'яснив судам, що у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 28.08.1998
року. З 24.10.2000 року вони мешкали в
гуртожитку по АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізької міської Ради №58
від 5.05.2001 року право власності на
гуртожиток передано до територіальної
громади м. Запоріжжя, були оформлені та
видані ордери на квартири в
зазначеному будинку. 17.11.2001 року було
видано ордер №283 на ім'я ОСОБА_2 на сім'ю
з 2 чоловік на право зайняття житлового
приміщення площею 39,2 кв.м., яке
складається з 2 кімнат у 3 кімнатній
квартирі 56,33 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 і є
комунальною власністю.

12.06.2013 року було розірвано шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рішенню суду
зазначено, що сім'я розпалася з січня 2013
року.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили ці
обставини - зазначивши, що відповідач
не проживає у спірному житловому
приміщенні з січня 2013 року. При цьому
свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона в 2013
році разом з відповідачем ОСОБА_2
займалася приватизацією квартири.
Оскільки вона займає третю кімнату у
зазначеній квартирі, то вона разом з
відповідачем їздила в ЗМБТІ,
заказували інвентаризацію квартири та
розрахунок часток для подальшої
приватизації.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує, що в
теперішній час він не проживає у
спірній квартирі, що у нього склалася
інша родина, в лютому 2014 року він
зареєстрував шлюб. Але, обґрунтовуючи
поважність причин тимчасової
відсутності в спірній
квартирі,пояснив, що між ним та
позивачкою була домовленість про
приватизацію вищезазначеною квартири
на нього та ОСОБА_1, надав суду акт
розрахунку часток квартири АДРЕСА_1 на
предмет приватизації комунальної
власності, виконаний техніком ТОВ
«ЗМБТІ» ОСОБА_7 від 15.05.2013 року (а.с.46), а
також акти виконаних робіт від 18.05.2013
року по інвентаризації квартири,
квитанції про сплату за проведення
інвентаризації (а.с.47), довідку про те,
що він раніше не приймав участі у
приватизації та не використав житловий
чек (а.с.49).

Крім того, пояснив, що з грудня 2013 року
ОСОБА_1 змінила замки на вхідній двері,
перешкоджає йому у користуванні.
Зазначив, що він не втратив інтересу до
цього житла, іншого житла у нього немає,
він несе витрати по квартплаті, робив
там ремонт, в спірній квартирі
залишились його речі, меблі, побутова
техніка. Надав суду копію квитанцій по
сплаті квартплатні за березень,
грудень 2013 року та за січень 2014 року
(а.с. ).

Судом встановлено, що в спірній
квартирі знаходяться речі відповідача
- особисті, а також майно, яке було
придбане у шлюбі. Це не заперечує сама
позивачка, а також підтвердили свідки -
ОСОБА_8, ОСОБА_4, які пояснили, що в
квартирі позивачки все залишилося на
своїх місцях, ні меблі, ні техніку
відповідач не вивозив.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

В позовній заяві позивачка посилається
на ст..107 ЖК України, вказує, що
відповідач вибув на постійне
проживання в інше жиле приміщення. Але
разом з тим вона не зазначає де
проживає відповідач, не вказує його
нову адресу, не вказує, чи має він право
користування або право власності у
новому житлі, чи визнається це право
іншими особами, які проживають разом з
ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що
він разом з дружиною проживає в
орендованій квартирі, а іншого житла ні
у нього, ні у його дружини немає.
Позивачка не спростувала його доводи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
позивачкою не доведено, що відповідач
ОСОБА_2 вибув на постійне проживання в
інше житло, а також, що він добровільно
залишив квартиру і не проживає в ній
більш ніж 6 місяців без поважних причин.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК
України, ст.9, 71, 107 ЖК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, які
виникають в практиці застосування
судами ЖК України» № 2 від 12.04.85р., суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя:
Лисенко Л. І.