Єдиний унікальний номер 243/4094/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/63/2014
Єдиний унікальний номер 243/4094/13-ц
Номер провадження №22-ц/775/63/2014
Головуючий у 1 інстанції Хаустова Т.А.
Доповідач Санікова О.С
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Санікової О.С.,

суддів: Барсукової О.І., Канурної О.Д.

при
секретарі Хохулі М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про виділ у
натурі частки нежитлового приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_11 на
рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 27 вересня
2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 звернулись з зазначеним позовом
до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, посилаючись на те, що
їм на праві власності належить 4/9
частки (кожному по 1/18 частки)
нежитлового вбудованого приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 26 вересня 2007 року.
Друга частина, а саме 5/9 часток (кожному
по 1/18 частки) належить відповідачам.

Зазначене нежитлове вбудоване
приміщення знаходиться на першому
поверсі житлового будинку, має один
вхід та три вітринних арочних вікна
орієнтованих на вулицю Шевченко та три
вікна орієнтованих на двір та
складається згідно технічного
паспорту БТІ з: приміщення №1 коридор
площею 2 кв.м, приміщення №2 коридор
площею 16,4 кв.м, приміщення №3 площею 47,9
кв.м, приміщення №4 площею 13,6 кв.м,
приміщення №5 площею 17,8 кв.м,
приміщення №6 площею 8,3 кв.м, приміщення
№7 коридор площею 2,7 кв.м, приміщення №8
санвузол площею 2 кв.м, загальною площею
110,7 кв.м і використовується під
перукарню.

У зв'язку з тим, що між ними та
відповідачами виникають суперечки з
приводу користування зазначеним
приміщенням ними був замовлений
висновок експертного
будівельно-технічного дослідження
щодо можливий розділ в натурі даного
приміщення з виділом їм як
співвласникам 4/9 часток з організацією
окремого входу в частину, що
виділяється.

Згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
19 квітня 2013 року такий розділ в натурі
можливий.

Просили розділити в натурі
нежитлове вбудоване приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на дві
частини з виділом їм, співвласникам
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 4/9 часток з
організацією окремого входу в частину,
що виділяється, яке складається з
приміщень №4 площею 13,6 кв.м та частини
приміщення № 3 площею 35,6 кв.м, всього
загальною площею 49,2 кв.м згідно
технічного плану БТІ; залишити у
спільному користуванні власників
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 приміщення №1 коридор
площею 2 кв.м, приміщення №2 коридор
площею 16,4 кв.м, частину приміщення №3
площею 12,3 кв.м, приміщення №5 площею 17,8
кв.м, приміщення №6 площею 8,3 кв.м,
приміщення №7 коридор площею 2,7 кв.м,
приміщення №8 санвузол площею 2,0 кв.м,
загальною площею 61,5 кв.м згідно
технічного плату БТІ, що складає 5/9
часток.

Рішенням Слов'янського
міськрайонного суду від 27 вересня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 задоволені: розділено в натурі
нежитлове вбудоване приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на дві
частини з виділом співвласникам
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 4/9 часток з
організацією окремого входу в частину,
що виділяється, яке складається з
наступних приміщень: приміщення №4
площею 13,6 кв.м, приміщення №3 площею 35,6
кв.м, всього загальною площею 49,2 кв.м
згідно технічного плану БТІ; залишено у
спільному користуванні співвласників
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 приміщення №1 коридор
площею 2 кв.м, приміщення №2 коридор
площею 16,4 кв.м, частину приміщення №3
площею 12,3 кв.м, приміщення №5 площею 17,8
кв.м, приміщення №6 площею 8,3 кв.м,
приміщення №7 коридор площею 2,7 кв.м,
приміщення №8 санвузол площею 2,0 кв.м,
загальною площею 61,5 кв.м, ганок згідно
технічного плату БТІ, що складає 5/9
часток; зобов'язано співвласників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виконати в
частині приміщення, що складає 4/9
часток загальною площею 49,2 кв.м згідно
технічного плану БТІ
будівельно-монтажні роботи при розділі
нежитлового приміщення з організацією
окремого входу, які передбачені у
висновку експертного
будівельно-технічного дослідження від
19 квітня 2013 року, а саме: прорізання
борозен в дощатому покритті,
встановлення монолітних фундаментів,
встановлення внутрішніх стін з
цеглини, встановлення звукоізоляції,
демонтаж вікон, встановлення дверного
блоку, встановлення віконних отворів,
встановлення крильця, встановлення
сходин, встановлення огорожі,
встановлення обшивки стін із пластика,
встановлення рівнів у середині
приміщення.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_11 просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог позивачів відмовити,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин по справі і, зокрема на
те, що судом не взято до уваги, що
вбудоване нежитлове приміщення з
моменту передачі його у власність їм,
як членам трудового колективу і до
наступного часу мало цільове
призначення, являючись перукарнею;
згідно технічного паспорту,
виготовленого БТІ м. Слов'янська 16
червня 2006 року спірне приміщення було
зареєстровано у БТІ саме як перукарня,
проте експертом ці обставини не
враховані; залишені відповідачам
приміщення не дозволяють організувати
робочі місця, оскільки приміщення №1,
№2 та №7 - це коридори, а приміщення №8 -
санвузол.

У судовому засіданні апеляційного
суду представник позивачки ОСОБА_4
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, вважаючи рішення
законним і обгрунтованим.

Інші позивачі у судове засідання
апеляційного суду не з'явились, надали
заяви про розгляд справи у їх
відсутності.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про час і місце
розгляду справи повідомлені
телефонограмами, які зареєстровані у
журналі телефонограм №2 за №№ 3918-3926
від 8 січня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивачки ОСОБА_4,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин по справі, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 суд першої інстанції
виходив з їх обґрунтованості. При цьому
суд не погодився з запереченнями
відповідачів, посилаючись на те, що
наявні у справі документи не свідчать
про те, що спірне нежитлове приміщення
використовується сторонами як
перукарня і крім того відповідачами не
надано переконливих доказів того
факту, що сторонам по справі
передавалось у власність нежитлове
приміщення саме для організації
перукарні та не надано доказів, які б
свідчили про те, що до теперішнього
часу приміщення відповідає усім
санітарним та іншим нормам, які
необхідно враховувати при влаштуванні
перукарні у приміщенні.

Проте з такими висновками
погодитись неможливо, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом і не заперечується
сторонами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 26
вересня 2007 року на праві власності
належить 4/9 часток (кожному по 1/18
частки) нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1;
відповідачам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 належить 5/9
часток (кожному по1/18 часток)
зазначеного приміщення.

Зазначене нежитлове вбудоване
приміщення знаходиться на першому
поверсі житлового будинку, має один
вхід та три вітринних арочних вікна
орієнтованих на вулицю Шевченко та три
вікна орієнтованих на двір та
складається згідно технічного
паспорту БТІ з: приміщення №1 коридор
площею 2 кв.м, приміщення №2 коридор
площею 16,4 кв.м, приміщення №3 площею 47,9
кв.м, приміщення №4 площею 13,6 кв.м,
приміщення №5 площею 17,8 кв.м,
приміщення №6 площею 8,3 кв.м, приміщення
№7 коридор площею 2,7 кв.м, приміщення №8
санвузол площею 2 кв.м, загальною площею
110,7 кв.м і використовується під
перукарню.

Крім того, як вбачається із
зведеного акту вартості будинків
допоміжних будівель та споруд,
складений БТІ міста Слов'янська станом
на 16 червня 2006 року спірне нежитлове
приміщення було зареєстровано саме як
перукарня, власниками якого замість
ТОВ «Романтик» зазначені сторони по
справі; в оцінювальному акті відносно
зазначеного приміщення зазначено:
призначення будинку - перукарня, рік
побудови - 1955. У доданому до матеріалів
справи технічному паспорті,
виготовленому станом на 26 січня 2012 року
спірне нежитлове приміщення також
значиться як перукарня (а.с.47).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказуванню.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема,
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

За таких обставин висновок суду
про недоведеність того, що спірне
нежитлове приміщення використовується
сторонами як перукарня, є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК
України передбачено право
співвласника на виділ у натурі частки
із майна, що є у спільній частковій
власності.

За змістом цієї норми виділ
частки зі спільного майна - це перехід
частини цього майна у власність
учасника спільної власності
пропорційно його частки в праві
спільної власності й припинення для
цієї особи права на частку у спільному
майні.

Ураховуючи те, що після виділу
частки зі спільного нерухомого майна в
порядку статті 364 ЦК України право
спільної часткової власності
припиняється при виділі частки із
спільного нерухомого майна власнику,
що виділяється, та власнику (власникам),
що залишаються, має бути виділена
окрема площа, яка повинна бути
ізольованою від приміщення іншого
(інших) співвласників, мати окремий
вихід, окрему систему
життєзабезпечення (водопостачання,
водовідведення, опалення тощо), тобто
складати окремий об'єкт нерухомого
майна в розумінні статті 181 ЦК України
та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту
нерухомого майна реєстраційного
номера, затвердженого постановою КМ
України від 8 грудня 2010 року №1117 «Про
ідентифікацію об'єктів нерухомого
майна для реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з
поділу, виділу та розрахунку часток
житлових будинків, будівель, споруд,
іншого нерухомого майна при підготовці
проектних документів щодо можливості
проведення цих робіт визначається
Інструкцією №55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4
цієї Інструкції поділ об'єкта
нерухомого майна (виділ частки) на
окремі самостійні об'єкти нерухомого
майна здійснюються відповідно до
законодавства на підставі висновку
щодо технічної можливості такого
поділу (виділу) з дотриманням чинних
будівельних норм та з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

Проте, у висновку експерта
зазначено про варіанти розподілу,
перелік будівельно-монтажних робіт,
необхідних при розподілі даного
нежитлового приміщення з організацією
окремого входу, але не міститься
відомостей щодо можливості
влаштування окремої системи
життєзабезпечення (водопостачання,
водовідведення, опалення тощо) в
частині, що виділяється позивачам та
можливості надання кожному об'єкту
поштової адреси.

Крім того, експертом пропонується
варіант розподілу, при якому
відповідачам виділяється частина
нежитлового приміщення, в яку входять
три коридори і санвузол і при цьому,
враховуючи цільове призначення
спірного приміщення як перукарня,
нічого не сказано про можливість
організації робочих місць.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції є незаконним, тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог позивачів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України
апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11
задовольнити.

Рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 вересня 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 про виділ у натурі частки
нежитлового приміщення, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді: