У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,
Кафідової О.В. Умнової О.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Здолбунівської міської ради
Рівненської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання протиправними та скасування
рішень органу місцевого
самоврядування та свідоцтва про право
власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом, вимоги
якого уточнили в ході розгляду справи
та просили визнати протиправним та
скасувати рішення Здолбунівської
міської ради № 1437 від 16 грудня 2009 року
про надання дозволу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
розроблення технічної документації із
землеустрою по складанню державного
акту на земельні ділянки щодо передачі
їх у спільну часткову власність для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд;
визнати протиправним та скасувати
рішення Здолбунівської міської ради №
303 від 5 жовтня 2011 року про затвердження
проектів відведення та технічних
документацій із землеустрою по
складанню державних актів на право
власності на земельні ділянки та
передачу земельних ділянок розміром
0,0476 га у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8;
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 6
червня 2013 року на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,0476 га за
адресою: АДРЕСА_1, видане ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Позов мотивовано тим, що позивачі та
відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_4. Відповідачам належить
квартира №1 у вказаному
багатоквартирному будинку, ОСОБА_6
належить квартира №2, а ОСОБА_5 -
квартира №3. Будинковолодіння
розташоване на земельній ділянці
площею 0,1358 га. Порядок користування
земельними ділянками, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Здолбунівська міська рада 16 грудня 2009
року прийняла рішення №1437 про надання
дозволу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
розроблення технічної документації по
складанню державного акту на земельну
ділянку площею 0,10 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
АДРЕСА_2 за рахунок земель, що
перебували в їх користуванні. Рішенням
№303 від 5 жовтня 2011 року Здолбунівська
міська рада Рівненської області
передала у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8
земельні ділянки для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в розмірі 0,0476 га.

20 вересня 2013 року перевіркою
Державної інспекції сільського
господарства в Рівненській області
було встановлено, що рішення
Здолбунівської міської ради про
затвердження технічної документації
із землеустрою та передачу частини
земельної ділянки у власність прийнято
з порушенням вимог земельного
законодавства, оскільки приватизація
частини земельної ділянки по АДРЕСА_4
відбулася без попереднього визначення
прибудинкової території, в результаті
чого порушено права інших власників
квартир даного житлового будинку.

Позивачі посилаються на те, що спірна
земельна ділянка була приватизована
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без їх відома, межі
земельної ділянки для приватизації з
ними не погоджувалися. В акті про
встановлення та погодження меж
земельної ділянки зазначено прізвища
суміжних землекористувачів, з якими
погоджували межі: «ОСОБА_6» та «ОСОБА_9».
Разом з тим, по місцю їх проживання
сусідів з такими прізвищами немає.
Відповідачі приватизували загальний
під'їзд до будинку, перегородивши
дорогу. Крім того, на приватизованій
земельній ділянці розташовані належні
їм сараї. Відповідачі почали
встановлювати паркан з метою огородити
приватизовану земельну ділянку та
перешкоджають їм користуватися
надвірними будівлями.

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області
від 13 травня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Здолбунівської міської ради №
1437 від 16 грудня 2009 року про
надання дозволу громадянам на
розроблення технічної документації із
землеустрою по складанню державного
акту на земельні ділянки щодо
передачі їх у спільну часткову
власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Здолбунівської міської ради №
303 від 5 жовтня 2011 року про затвердження
проектів відведення та технічних
документацій із землеустрою по
складанню державних актів на право
власності на земельні ділянки та
передачу земельних ділянок у власність
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно № 4523023 від 06 червня 2013
року на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд площею 0,0476 га за
адресою: АДРЕСА_3 видане ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 30 липня 2014 року
рішення районного суду скасовано з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Позивачі, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подали касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального права
просять його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що передача
земельної ділянки для обслуговування
квартири № 1 житлового будинку АДРЕСА_4
суперечить ч.ч.3,4 ст. 42 ЗК України,
згідно із якими порядок використання
земельних ділянок на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі та споруди,
визначаються співвласниками. Передача
у приватну власність земельної ділянки
відповідачам порушує права та інтереси
позивачів, тому, оспорювані рішення
Здолбунівської міської ради
підлягають скасуванню і є недійсним
свідоцтво про право власності, видане
на підставі незаконних рішень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову
апеляційний суд виходив з того, що три
окремі квартири в житловому будинку
АДРЕСА_4 є окремими ізольованими
об`єктами нерухомого майна, не
пов`язаними об`єктами приміщень
загального користування, механічним,
електричним, сантехнічним та іншим
обладнання а також спорудами та
будівлями, які призначені для
забезпечення потреб усіх власників
квартир. Таким чином, будинок АДРЕСА_4,
не відноситься до багатоквартирного
будинку в розумінні ч. 2 ст. 382 ЦК
України. Крім того, позивачами не
надано доказів, відповідно до яких
можна було б дійти висновку, що на
приватизованій земельній ділянці
розміщені їх господарські приміщення,
або є місця загального користування.
Докази про те, що на переданій у
власність відповідачів земельній
ділянці, є об`єкти нерухомості, які
належать позивачам, відсутні.

На момент передачі у власність
земельної ділянки відповідачам діяв
Земельний кодекс України від 18 грудня
1990 року, у ст. 30 якого зазначено, що при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
статтею 67 цього Кодексу, і право
власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди. У разі зміни
цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

Згідно висновків апеляційного суду
позивачі належними та допустимими
доказами не довели фактичне
місцезнаходження земельної ділянки,
якою вони користуються, та
місцезнаходження належних їм на праві
власності об`єктів нерухомого майна,
наявність накладання спірної
земельної ділянки на земельну ділянку
де знаходяться їх господарські
приміщення, або заїзд до їх квартир.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони не відповідають
фактичним обставинам справи та
зібраним у справі доказам, не
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_8, ОСОБА_7 на праві
спільної часткової власності належить
квартира № 1 у житловому будинку
АДРЕСА_4 на підставі договору дарування
від 18 серпня 2004 року та свідоцтва про
право на спадщину від 17 серпня 2004 року.

ОСОБА_6 належить квартира № 2 в цьому
будинку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 10
червня 2000 року.

ОСОБА_5 є власником квартири № 3
відповідно до договору дарування від 28
грудня 2001 року.

Відповідно до плану забудови
кварталу №16, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Здолбунівської
міської ради від 11 січня 1979 року №22, за
будинком АДРЕСА_4 закріплена земельна
ділянка площею 1358 кв.м, що
підтверджується листом Здолбунівської
міської ради від 16 серпня 2013 року та
матеріалами інвентаризації земель
міста Здолбунів, проведеної
Рівненським МБТІ в 1978 році.

Рішенням Здолбунівської міської ради
№1437 від 16 грудня 2009 року ОСОБА_8, ОСОБА_7
надано дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою по
складанню державного акту на земельну
ділянку щодо передачі їм у спільну
часткову власність для обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд АДРЕСА_4 за рахунок земель, що
перебували в їх користуванні.

Рішенням Здолбунівської міської ради
від 5 жовтня 2011 року №303 затверджено
проект відведення та технічну
документацію із землеустрою по
складанню державного акту на право
власності на земельну ділянку та
передачу у власність ОСОБА_8, ОСОБА_7
земельної ділянки загальною площею 0,0476
га для обслуговування житлового
будинку - квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Частиною 4 ст.120 ЗК України
встановлено, що у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Згідно ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі проектів
розподілу території кварталу,
мікрорайону та відповідної
землевпорядної документації.

Сторони у справі є користувачами
спірної земельної ділянки, як
співвласники домоволодіння, яке
розташовано на цій земельній ділянці.

Даний спір виник щодо порядку
користування земельною ділянкою, на
якій розташований будинок.

Згідно листа Здолбунівської міської
ради Рівненської облаті від 19 серпня 2013
року, приватизація ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без
відповідного погодження з суміжними
землекористувачами меж земельної
ділянки по АДРЕСА_4 призвела до
отримання у їх власність загального
заїзду.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що приватизація
відповідачами заїзду до будинку
загального користування без
відповідного погодження меж земельної
ділянки, порушує права позивачів, як
суміжних землекористувачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Передача земельної ділянки у приватну
власність відповідачів для
обслуговування квартири АДРЕСА_4
суперечить ч.ч.3,4 ст. 42 ЗК України,
порушує права та інтереси позивачів.

За таких обставин місцевий суд
правильно визнав протиправними і
скасував оспорювані рішення
Здолбунівської міської ради, та визнав
недійсним свідоцтво про право
власності, видане на підставі цих
рішень.

Суд апеляційної інстанції дійшов
хибного висновку про недоведеність
позовних вимог, оскільки такий
висновок спростовується встановленими
місцевим судом обставинами та наявними
в матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку правовідносинам, що виникли між
сторонами, правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду слід скасувати з
підстав, передбачених ст.339 ЦПК України,
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Рівненської області від 30 липня 2014
року скасувати, рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 13
травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук судді В.С.
Висоцька М.К. Гримич О.В. Кафідова О.В.
Умнова