Справа № 369/9206/13-ц
Провадження № 2/369/140/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Безпалюк
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, встановлених рішенням суду, -

В С Т А Н
О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
встановлених рішенням суду.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував
тим, що рішенням Шевченківського
районного суду міста Києва від 17 лютого
2012 по цивільній справі № 2-13164/11 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1 000
грн. до досягнення дитиною повноліття,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 20 грудня 2011 року щомісячно.

Відповідач, після отримання
виконавчого листа, звернув його, шляхом
подання відповідної заяви до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції міста Києва, на підставі якої
державним виконавцем Руденко Н.В.
постановою від 03.03.2012 року було
відкрито виконавче провадження.

Позивач зазначив, що його матеріальний
стан не дає йому можливості сплачувати
аліменти на утримання дитини в твердій
грошовій сумі в розмірі 1 000 грн.,
оскільки він перестав займатись
підприємницькою діяльністю, а на
посаді електрика він отримує
заробітну плату в розмірі 1 200 грн.
00 коп., яка не є достатньою для його
утримання та утримання його
батьків-пенсіонери.

Крім того, позивач зазначив, що не має у
власності рухомого чи нерухомого
майна, в тому числі автомобіля,
квартири, будинку чи земельної
ділянки, а лише засоби для щоденного
проживання.

Позивач просив суд зменшити розмір
аліментів, що стягуються з нього на
користь ОСОБА_2 на утримання дитини -
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі з 1 000 грн. до 500 грн., але не
менше прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку, починаючи з дня
набрання рішення суду законної сили до
досягнення дитиною повноліття
щомісячно.

Відповідач подала до суду письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких зазначила, що її заробітна
сплата становить 2100 грн., іншого доходу
для утримання дитини вона не має, і сума
аліментів в 1 000 грн. є можливою для
виплати Позивачем, просила у
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач просив
суд задовольнити заявлені позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечувала проти
задоволення позовної заяви.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) регулювання
сімейних відносин має здійснюватись з
максимально можливим врахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини, суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Як встановлено в судовому засіданні,
рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 17 лютого 2012 року по
цивільній справі № 2-13164/11 року стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
в твердій грошовій сумі 1 000 грн. до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 20 грудня 2011 року щомісячно.

В мотивувальній частині зазначеного
рішення встановлено, що згідно
свідоцтва, виданого Державним
реєстратором ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем. Починаючи із
жовтня місяця 2011 року він працює у
Національному університеті харчових
технологій на посаді техніка першої
категорії. Його заробіток у жовтні
місяці 2011 року складав 346 грн., у
листопаді місяці 2011 року - 1 040 грн., у
грудні місяці 2011 року - 837 грн.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного
кодексу України (далі - СК України),
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Посилання позивача на необхідність
зменшення розміру аліментів у зв'язку
із зміною матеріального становища, а
саме зменшенням рівня заробітку, суд
оцінює критично, оскільки відповідно
до вищезазначеного рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 17 лютого 2012 року його
заробіток у жовтні місяці 2011 року
складав 346 грн., у листопаді місяці 2011
року - 1 040 грн., у грудні місяці 2011 року -
837 грн. (а.с. 8), а відповідно до довідки
про середню заробітну плату ОСОБА_1, яка
видана ТОВ «Коловорот», його середня
заробітна плата становить 2 000 грн.
(а.с.5), що є більш високим заробітком чим
на момент ухвалення рішення про
стягнення аліментів.

Крім того, позивач є працездатною
особою, офіційно працює, його заробітна
плата в середньому складає 2000 грн., тому
він має всі можливості матеріально
утримувати свою дитину, що є його
обов'язком. Доказів, які б свідчили про
погіршення його стану здоров'я,
позивачем також надано не було.

Таким чином, оскільки судом не
встановлено обставин, які б
унеможливлювали позивача сплачувати
аліменти в розмірі 1 000 грн., підстави
для зменшення розміру аліментів
відсутні, в зв'язку з чим в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст. 18 Конвенції про захист
прав дитини ст. ст. 7, 192 Сімейного
кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства» та
керуючись ст. ст. 3, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215 Цивільного процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,
встановлених рішенням суду - відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Волчко А.Я.