АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Зотько Т.О.
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

при секретарі
Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності від
імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про усунення від права на спадкування
та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про усунення від права
на спадкування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 24 жовтня 2014 року відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про усунення від права
на спадкування та зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про усунення від права на спадкування.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_2 та ухвалити
нове рішення, яким вимоги ОСОБА_2
задовольнити. В іншій частині рішення
суду просить залишити без змін. На
думку апелянта, суд дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 Зазначає, що
в період з 2007 по 2008 та з 2010 по 2011 рік
спадкодавець ОСОБА_5 через
інвалідність й складне психоемоційне
становище перебувала в безпорадному
стані та потребувала психологічної
підтримки та допомоги як у побуті.
Відповідач ОСОБА_3 та члени її родини
відповідного догляду, підтримки та
допомоги ОСОБА_5 не надавали, хоча мали
таку можливість. ОСОБА_3 та члени її
родини купували для ОСОБА_5 спиртні
напої, спільно розпивали їх, чим
нівелювали всі позитивні заходи по
підтримці та допомозі ОСОБА_5 з боку
іншого спадкоємця ОСОБА_2 Вважає, що суд
першої інстанції надав невірну оцінку
показам свідків ОСОБА_6. ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
просять відхилити подану апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

В судове засідання приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 не з'явилася, повідомлена
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у її
відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після
смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 з заявами про прийняття
спадщини звернулися спадкоємці
третьої черги ОСОБА_2 і ОСОБА_3

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з
позовами про усунення один одного від
права на спадкування після ОСОБА_5,
посилаючись на положення ч.5 ст. 1224 ЦК
України.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як встановлено судом спадкодавець
ОСОБА_5 померла у віці 38 років. Згідно
довідки лікаря Київської міської
клінічної лікарні №8 від 19 грудня 2011
року причиною смерті ОСОБА_5 є
дрібновузловий цироз печінки (а. с. 8, т.
1).

ОСОБА_5 з 18 березня 2008 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебувала на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Оболонському районі м.Києва як
інвалід 1 групи. Відповідно до Акту №233
огляду Подільської міжрайонної МСЕК м.
Києва від 03 вересня 2010 року ОСОБА_5 був
виставлений діагноз: «Полінейропатія
складного поєднаного ґенезу
(діабетична, токсична, В12-дефіцитна) у
вигляді тетрапарезу, помірно
вираженого в руках, грубо вираженого у
ногах. Епілептиформний синдром на фоні
дисциркулярної енцефалопатії,
ожиріння III ст., змішаний зоб II ст.
еутероїдна форма.

З 2006 року по день смерті ОСОБА_5
обіймала посаду директора ТОВ
«Українські медіа-інвестиції». З
вересня 2007 року усі завдання давала по
телефону за допомогою
Інтернет-меседжерів, дистанційно
управляла рахунками підприємства за
допомогою системи банк-клієнт (а. с. 35-37
т. 2).

Встановивши обставини по справі на
підстави наявних в матеріалах справи
письмових доказів, допитавши свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ОСОБА_2
та зустрічного позову ОСОБА_3 у зв'язку
з їх недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у п.6 постанови
Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» безпорадним станом слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення від
права на спадкування ОСОБА_3
обґрунтовуються тим, що остання
фактично споювала ОСОБА_5, які через
наявні хвороби був протипоказаний
алкоголь.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про
усунення від права на спадкування
ОСОБА_2 фактично місять обґрунтування
відсутності підстав для задоволення
позову ОСОБА_2 та доводи про те, що за
життя допомогу спадкодавцю ОСОБА_5
надавала саме позивач ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 за основним позовом та
позивач ОСОБА_3 за зустрічним позовом
не довели суду факт перебування
спадкодавця ОСОБА_5 в безпорадному
стані, неможливість за станом здоров'я
самостійно забезпечити умови свого
життя і потребу у сторонньому догляді.

За клопотанням представника позивача
ОСОБА_2 в ході розгляду справи була
призначена посмертна судова комісійна
комплексна психолого-психіатрична
експертиза. За висновком судових
експертів Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи від 25
грудня 2013 року ОСОБА_5 у період 2010-14.12.2011
р. виявляла ознаки психічного розладу -
органічного ураження головного мозку
поєднаного судинно-дисметаболічного)
ґенезу з церебрастенічним синдромом.
Ступінь наявних у під експертної в
зазначений період порушень психіки не
носив вираженого характеру, не
позабавляв її здатності усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними, а
також істотно не обмежував цю
здатність. У період протягом 14-15.12.2011
року, а також 17.12.2011 року на форі
органічного ураження головного мозку
поєднаного (судинно-дисметаболічного)
ґенезу з церебрастенічним синдромом у
ОСОБА_5 спостерігався тимчасовий
розлад психічної діяльності - синдром
порушеної свідомості, соматогенно
обумовлений, миготливого перебігу. У
вищезназначений період порушення
психіки були такими, що позбавляли під
експертну здатності усвідомлювати
значення своїх дій та можливості
керувати ними. З урахуванням виявлених
індивідуально-психологічних
особливостей, мотиваційних чинників,
емоційного стану, ОСОБА_5, була здатна
розуміти значення своїх поточних дій,
усвідомлювала перспективи своєї
загальної діяльності, могла регулювати
свою поведінку у відповідності із
зовнішніми обставинами , дотримуватися
власних інтересів, у т.ч. чинити
психологічний опір зовнішньому впливу,
який би суперечив її власним інтересам.

Викладені в акті посмертної судової
комісійної комплексної
психолого-психіатричної експертизи
№1052 від 25 грудня 2013 року та висновку
експерта №8-7п від 13 серпня 2014 року,
складеного за результатом проведення
повторної посмертної
судово-психологічної експертизи,
висновки стосуються лише
психологічного стану ОСОБА_5, її
індивідуально-психологічних
властивостей, впливу на неї певних
мотиваційних і психотравмувальних
чинників та не є доказом перебування
ОСОБА_5 у безпорадному стані.

Намагання ОСОБА_2 довести суду факт
вчинення з боку ОСОБА_3 дій щодо
погіршення стану здоров'я спадкодавця
ОСОБА_5 (споювання) не мають правового
значення з огляду на положення ч.5 ст. 1224
ЦК України. та не є підставою для
усунення від права на спадкування за
законом. А тому колегія суддів відхиляє
посилання представника ОСОБА_2 про
невірну оцінку показів свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Суд першої інстанції дійшов законного
та обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про усунення ОСОБА_3 від права на
спадкування після померлої ОСОБА_5
Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_2 не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на
підставі довіреності від імені та в
інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді