Справа №485/1961/14-ц 27.11.2014 27.11.2014 27.11.2014
Провадження № 22ц-/784/3217/14 Головуючий
у 1-й інстанції Кішковська З.А.
Доповідач апеляційного суду Мурлигіна
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого - Леванчука О.М.,
суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
при секретарі судового
засідання Харитоновій І.В.,
представника позивачів ОСОБА_2 і
відповідача ОСОБА_5,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 3 листопада
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
дійсним договору купівлі - продажу
житлового будинку та визнання права
власності на нерухоме майно
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
житлового будинку та визнання на нього
права власності в порядку спадкування,
У вересні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулися з позовом до ОСОБА_5
Збільшивши позовні вимоги, просили
про визнання дійсним договору купівлі
- продажу будинку № 25 літ. А-1 з
належними до нього спорудами по
АДРЕСА_1, укладеного між ними та їх
бабусею ОСОБА_7 23 лютого 2001 року та
визнання права власності на будинок,
по ? частці в будинку за кожним.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, вони
зазначали, що договір не був посвідчено
нотаріально та укладався на товарній
біржі і вони не можуть розпорядитися
майном. Нотаріально посвідчити договір
вони також не можуть, оскільки ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. У зв'язку з чим,
вони звернулися за захистом своїх прав
до суду.
У жовтні 2014 року ОСОБА_5 подав
зустрічний позов до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі - продажу
будинку недійсним з підстав його
фіктивності та визнання за ним право
власності на будинок в порядку
спадкування. За твердженням ОСОБА_5
договір було укладено через біржу з
метою несплати його матір'ю податків.
Гроші за будинок вона не отримувала та
весь час до смерті проживала в будинку,
що свідчить про те, що договір не
Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 3
листопада 2014 року позовна заява ОСОБА_2
і ОСОБА_3 задоволена, а в задоволені
зустрічної позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5- ОСОБА_6, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
задоволення зустрічного позову та
відмову в задоволенні первісного. На
думку апелянта, суд не взяв до уваги
вимог матеріального права та обставин
справи, а саме що біржовий контракт є
недійсним, права власності до
відповідачів не перейшло, оскільки
договір не виконано. Також, суд не
врахував наявність заповіту на користь
ОСОБА_8, сина ОСОБА_7 Відмовляючи у
визнанні за ним права власності на
спадкове майно, суд не врахував відмову
нотаріуса видати свідоцтво про право
власності у зв'язку з наявністю
біржової угоди.

Представник позивачів, заперечуючи
проти задоволення апеляційної скарги,
просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення в частині визнання
угоди дійсною, суд виходив з того, що
позивачі, від імені яких діяла їх мати,
та їх бабуся уклали письмову угоду,
договір купівлі - продажу житлового
будинку, відносно окремого об'єкту
права власності. Вони виконали умови
договору, але не можуть розпорядитися
будинком з належними до нього
спорудами, оскільки договір не
посвідчено нотаріально. В свою чергу
продавець ОСОБА_7 померла, що позбавляє
позивачів нотаріально посвідчити
договір. У зв'язку з чим, суд дійшов
висновку що є підстави для визнання
договору купівлі - продажу дійсним та
відмови в задоволенні зустрічного
позову.

Проте, з висновками суду погодитися не
можна.

На підставі ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
суд може визнати дійсною угоду, що
потребує нотаріального оформлення,
коли сторони досягли згоди за всіма її
істотними умовами і одна із сторін
повністю або частково виконала її, а
друга ухиляється від нотаріального
оформлення останньої за відсутності
передбачених законодавством перешкод
для цього.

З матеріалів справи, а також з
матеріалів інвентарної справи №рм25-209
КП Миколаївського міжміського бюро
технічної інвентаризації (далі - МБТІ)
на будинок вбачається, що бабуся
позивачів та мати відповідача ОСОБА_7
померла 4 квітня 2010 року.

За життя, на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 16
листопада 1988 року, їй належав будинок
АДРЕСА_1, позначений на плані літ. А-1, з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, в тому числі з
літньою кухнею літ. Б-1.

ОСОБА_7 самовільно перебудувала
частину споруд, а частину побудувала.
Рішенням виконавчого комітету
Центральної сільради Снігурівського
району Миколаївської області від 23
січня 2001 року № 2 їй було надано дозвіл
на оформлення самовільно збудованих
сіней літ.а-1, б-1, гаражу літ. в-1,сараю
літ. д-1, погребу літ. е-1, а також ганку,
огорожі, воріт, крану, відмотки.
Рішенням того ж органу № 1 від 23 січня
2001 року, ОСОБА_7 надано дозвіл на
переоформлення літньої кухні літ. Б-1 із
сінями літ. б-1 під житловий будинок за
тією ж адресою. Після чого їй було
видано новий правовстановлюючий
документ, свідоцтво про право
власності на житловий будинок.

Отже, з вказаних документів, а також
пояснень відповідача та представника
позивачів в апеляційному суді
виходить, що на 23 січня 2001 року за
адресою АДРЕСА_1 фактично існувало
домоволодіння, яке складалося з двох
житлових будинків (один з яких під літ.
Б-1 не закінчений будівництвом) та
належних до будинків споруд. Рішень про
поділ будинків та привласнення
будинкам різних адресів не приймалися,
земельна ділянка під кожний з будинків
не виділялася. Домоволодіння значилася
під АДРЕСА_1

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7
могла розпоряджатися лише частками в
домоволодінні або домоволодінням в
цілому.

Бажаючи розподілити на випадок своєї
смерті майно між двома синами, ОСОБА_7 23
лютого 2001 року уклала з відповідачами,
дітьми її сина ОСОБА_8, яких в силу віку
представляла їх мати ОСОБА_3, письмовий
договір купівлі - продажу нібито
окремого житлового будинку під літ. А-1
з верандою та терасою а-1 і а-2, а також з
належними до нього сараями літерами
Г-1,Д-1, погрібом літ. Е-1, хвірткою № 1,
огорожею №№ 3, 7 і 10, водопровідними
кранами, басейном №6 (а.с. 79). Договір
оформлено на товарній біржі Смарагд
Південь та не зареєстровано
нотаріально.

Однак, фактично договір не було
виконано сторонами. Про це свідчить
продажна ціна в договорі -1000 грн., що
менше інвентарної вартості будинку,
наявність недобудованого другого
будинку літ. Б-1, та проживання ОСОБА_7 до
смерті в єдиному придатному для
проживання будинку під літ. А-1, про що
стверджує відповідач та не заперечує
представник позивачів. Самі позивачі
разом з матір'ю проживали весь час в м.
Херсоні.

26 березня 2001 року ОСОБА_7 склала заповіт
на належний їй будинок на користь
другого сина, відповідача у справі.

На підставі вказаного заповіту,
відповідач вже після смерті матері
зареєстрував за тією ж адресою будинок
під літ. Б.-1 та отримав на нього
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 6 грудня 2010 року. Також, 10
лютого 2011 року він отримав за тотожнім
свідоцтвом у власність земельну
ділянку площею 0,25 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 в с. Вавилово для
обслуговування житлового будинку. З
наданого сторонами державного акту на
право приватної власності на землю, з
пояснень в апеляційному суді
представника позивачів та відповідача
виходить, що ця земельна ділянка
розташована під всіма спорудами
домоволодіння, в тому числі спірним
приміщенням. Свідоцтва дійсні та не
визнані недійсними.

Рішенням виконкому Снігурівської
сільради Миколаївської області від 27
жовтня 2014 року житловому будинку,
право власності на який отримав
відповідач в порядку спадкування,
надана адреса АДРЕСА_1. Однак, даних про
те, що за будинком, зазначеним у
договорі купівлі - продажу значиться
інша земельна ділянка суду не надано.

Таким чином, викладені обставини
свідчать про те, що ОСОБА_7 безпідставно
уклала договір купівлі - продажу в
простій письмовій формі відносно
окремого будинку, не маючи на нього, як
на окремий об'єкт права власності,
правовстановлюючих документів, без
вирішення питання про реальний поділ
майна, яке складалося з двох житлових
будинків, без виділення частини
будинку в окрему адресу та виділення
під нього земельної ділянки.

На вказані вимоги закону та обставини
справи суд уваги не звернув. Тоді як з
доказів у справі виходить, що для
визнання договору купівлі - продажу
дійсним існують передбачені
законодавством перешкоди, так як угода
суперечить вимогам закону.

За такого, рішення ухвалене за позовом
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у відповідності до п. 3
ч. 1 ст. 39 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Підлягає скасуванню і рішення за
зустрічними позовними вимогами,
оскільки в задоволенні зустрічного
позову необхідно відмовити з інших,
ніж зазначено судом, підстав.

Так, в задоволенні зустрічних позовних
вимог про визнання договору недійсним
слід відмовити, оскільки договір є
правобезпідставним.

Щодо свідоцтва про право на спадщину в
порядку спадкування за заповітом, то за
вказаного вище, не має підстав вважати,
що ОСОБА_5 позбавлений права на
отримання правовстановлюючих
документів на спадкове майно в
позасудовому порядку.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 3 листопада
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання дійсним договору
купівлі - продажу житлового будинку та
визнання права власності на нерухоме
майно та в задоволені зустрічного
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору купівлі -
продажу житлового будинку та визнання
на нього права власності -відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області
О.Я.Мурлигіна