Справа № 342/1304/13-ц
Провадження № 22-ц/779/569/2014
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів:
Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря
Драганчук У.М.,

з участю
представника ДП «Рідний край»,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
дочірнього підприємства «Рідний край»
ТзОВ «Агропромислова фірма «Левада»
про зобов'язання видати трудову книжку
та проведення розрахунку за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Городенківського районного суду від 15
січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

14.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до ДП «Рідний край» ТзОВ
«Агропромислова фірма «Левада» про
зобов'язання видати трудову книжку та
проведення розрахунку.

В заяві зазначив, що працював
директором ДП «Рідний край» і 22.05.2010
року був звільнений з роботи за власним
бажанням.

Посилаючись на те, що по даний час йому
не видано трудову книжку та не
проведено розрахунок при звільненні,
чим порушено його трудові права, просив
зобов'язати відповідача видати йому
трудову книжку та виплатити середній
заробіток за час затримки розрахунку
та видачі трудової книжки.

Рішенням Городенківського районного
суду від 15 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
позивача вказує на те, що довідка
відповідача про відсутність
заборгованості по заробітній платі та
розрахункових при звільненні не є
доказом видачі трудової книжки. Не є
таким доказом і відомості Пенсійного
фонду України про кількість
відпрацьованих відповідачем днів у
квітні-травні 2010 року. Не було
враховано і того, що відповідач не
подав доказів отримання позивачем
трудової книжки, а саме розписки
позивача в особовій картці працівника
за формою №П-2 про отримання трудової
книжки чи доказів відмови позивача
отримати трудову книжку.

Враховуючи вищенаведене, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про місце і час розгляду
справи.

Представник ДП «Рідний край»
апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом №29 від 22 травня 2010 року ОСОБА_2
був звільнений з посади директора ДП
«Рідний край» ТзОВ «Агропромислова
фірма «Левада» за власним бажанням
згідно поданої ним заяви, що
підтверджено копією наказу на а.с.3.

Згідно довідки №4 від 07.10.2013 року ДП
«Рідний край» ТзОВ «Агропромислова
фірма «Левада» заборгованість по
заробітній платі та розрахункових при
звільненні позивача відсутня.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник відповідача пояснив, що у
зв'язку з незначною кількістю
працюючих на підприємстві посада
кадровика була відсутня, а тому
позивач, працюючи директором ДП
«Рідний край» відповідав за ведення та
збереження трудових книжок
працівників та відповідно і своєї
книжки. ОСОБА_2 видавав накази про
прийняття та звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК, суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про безпідставність позовних
вимог, оскільки ні позивачем, ні його
представником не подано доказів того,
що позивачу не було видано трудову
книжку при звільненні та не проведено
розрахунок, як і не подано доказів того,
що трудова книжка ОСОБА_2 взагалі була
на підприємстві, а подана ним квитанція
про відправлення рекомендованого
листа, датованого 03.07.2012 року (а.с.22) не є
підтвердженням саме такого звернення.
Не є також доказом звернення
працівника, який не працював у день
звільнення, з вимогою про розрахунок до
відповідача і заява від 29.01.2013 року
(а.с.23), оскільки така заява не містить
відмітки про її отримання.

Отже, доводи позивача про те, що йому не
видали трудову книжку та не провели
розрахунок по даний час є голослівними
і не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Враховуючи вищенаведене, підстав для
скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
а рішення Городенківського районного
суду від 15 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко