АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9359/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Підберезний Г. А. Доповідач -
Повєткін В.В. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014
року

за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровського обласного центру
зайнятості про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення заборгованості по
виплаті допомоги по безробіттю,
компенсації та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У листопада 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровського
обласного центру зайнятості про
визнання дій незаконними, зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення
заборгованості по виплаті допомоги по
безробіттю, компенсації та моральної
шкоди посилаючись на те, що 26.07.2007 року
був звільнений з останнього місця
роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ. 01.08.2007
року звернувся до Бабушкінського
районного центру зайнятості, де з 09.08.2007
року перебуває на обліку, як
безробітний. Відповідно до законо
давства відповідач повинен був
виплачувати йому допомогу по
безробіттю в розмірі прожиткового
мінімуму в сумі 561,00 грн. щомісячно,
всього за період з 09.08.2007 року по 09.11.2007
року в сумі 2.244,00 грн. В період з 09.08.2007
року по 16.11.2007 року відповідач йому
допомогу не виплачував. Доповнивши
позовні вимоги, позивач просив суд
визнати незаконною відкладення
відповідачем виплати допомоги по
безробіттю та стягнути з відповідача
заборгованість по виплаті цієї
допомоги в сумі 2.244,00 грн.; стягнути з
відповідача на його користь у рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої неправомірними діями
відповідача 1.683,00 грн.; визнати
незаконними дії відповідача щодо
відкладення виплати допомоги по
безробіттю в період з 09.08.2007 року по
07.11.2007 року; змінити дату про початок
виплати допомоги з 07.11.2007 року на 09.08.2007
року та зробити відповідний запис у
трудовій книжці; визнати незаконним
зменшення допомоги по безробіттю з 561,00
грн. на місяць у 2007 році, 568,00 грн. з 01.10.2007
року, 633,00 грн. з 01.01.2008 року, з 647,00 грн. з
01.04.2008 року, до розмірі 160,00 грн. на
місяць; зобов'язати відповідача
виплачувати допомогу по безробіттю в
розмі рі прожиткового мінімуму,
встановленого Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 та 2008 ро
ки»; стягнути з відповідача на його
користь заборгованість по виплаті
допомоги по безробіттю, що виникла
станом на 12.05.2008 року в сумі 4.455,61 грн. та
компенсацію заборгованості за період з
серпня 2007 року по березень 2008 року в
сумі 545,42 грн.; стягнути моральну шкоду в
сумі 98,97 грн. та судові витрати по
справі (а.с.4-7,23-26).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року
в задоволенні позовних вимог -
відмовлено (а.с.163-164).

В апеляційній скарзі (а.с.169-171) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- право на виплату допомоги по
безробіттю у позивача виникло з
восьмого дня після реєстрації в
установленому порядку в державній
службі занятості відповідно до ч.3 ст.22
Закону України «Про загальнообв?язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття»;

- визначаючи розмір допомоги по
безробіттю суд прийшов неправильного
висновку щодо виплати відповідачем
такої допомоги відповідно до вимог в
розмірі, не менше 23 % прожиткового
мінімуму, встановленого Закону України
«Про державний бюджет» на відповідні
роки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції встановив,
що виплату допомоги по безробіттю
здійснено правильно у відповідності до
положень Закону України «Про
загальнообв?язкове державне соціальне
страхування на випадок безробіття» з
врахуванням звільнення позивача з
роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України
та в межах можливостей Фонду
загальнообв?язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та не заперечується позивачем, він
звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП
України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України
«Про загальнообв?язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, які звільнені з
останнього місця роботи з підстав,
передбачених п.4 ст.40 КЗпП України мають
право на допомогу по безробіттю без
урахування страхового стажу.

Згідно ч.2 ст.23 цього Закону допомога по
безробіттю особам, зазначеним у ч.2 ст.22
цього Закону, визначається у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
України» за певний рік.

Разом з тим згідно ст.3 Закону України
«Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття» встановлено, що виплати,
передбачені ч.2,4 ст.23 Закону України
«Про загальнообв?язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлюється виходячи з
можливостей Фонду
загальнообв?язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в розмірі не нижче ніж 23
відсотки прожиткового мінімуму для
працездатної особи.

З матеріалів справи вбачається, що
виплату допомоги по безробіттю
позивачу було здійснено за період з
листопада 2007 року по серпень 2008 року в
розмірі не нижче ніж 23 відсотки
прожиткового мінімуму для
працездатної особи, встановлений на
час виплат (а.с.101).

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про призначення допомоги по
безробіттю в серпні 2007 року (а.с.8).

Виплати допомоги по безробіттю
позивачу розпочато з листопада 2007 року
з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.31
Закону України «Про загальнообв?язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», яким тривалість
виплати допомоги по безробіттю,
матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації скорочується на строк до
90 календарних днів у разі звільнення з
останнього місця роботи з підстав,
передбачених п.4 ст.40 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного застосування відповідачем
діючого законодавства не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки
ґрунтуються на особистому розумінню
норм матеріального права, якими
врегульовані спірні правовідносини.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: