Справа № 354/1089/13-ц
Провадження по справі № 2/354/171/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м.Яремче

Яремчанський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді
Гребик Л.В.

секретаря
Мельник Н.М.

з участю : позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Яремче
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою шляхом демонтажу
металічної огорожі та встановлення її
відповідно до встановленої межі акту
виносу в натурі меж земельної ділянки
і розбивки будівель від 31.03.1983 року ,
схеми виносу в натурі меж земельної
ділянки і розбивки будівель від 31.03.2013
року та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Микуличинської сільської ради, треті
особи без самостійних вимог на стороні
відповідачів: реєстраційна служба
Яремчанського міського управління
юстиції, відділ Держземагенства у м.
Яремчому, про визнання незаконними та
скасування рішень Микуличинської
сільської ради, визнання незаконним та
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності, внесення
запису до Державного реєстру про
скасування державної реєстрації права
власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом демонтажу металічної
огорожі та встановлення її відповідно
до встановленої межі згідно акту
виносу в натурі меж земельної ділянки
і розбивки будівель від 31.03.1983 року,
схеми виносу в натурі меж земельної
ділянки і розбивки будівель від 31.03.2013
року.

Також позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 ,
Микуличинської сільської ради, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідачів реєстраційна служба
Яремчанського міського управління
юстиції, про визнання незаконними та
скасування рішень Микуличинської
сільської ради, визнання незаконним та
скасування рішення про державну
реєстрацію права власності, внесення
запису до Державного реєстру про
скасування державної реєстрації права
власності на земельну ділянку.

Ухвалою Яремчанського міського
суду від 24.04.2014 року справу за
вищевказаними позовами ОСОБА_1
об»єднано в одне провадження .

Ухвалою Яремчанського міського
суду від 20.08.2014 року третьою особою без
самостійних вимог на стороні
відповідачів до участі у справі
залучено відділ Держземагенства у м.
Яремчому.

Позовні вимоги, підтримані в
судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та
його представники ОСОБА_6, ОСОБА_2
обґрунтовують тим, що рішенням
Микуличинської сільської ради
Яремчанського міськвиконкому
Івано-Франківської області № 16 від
09.03.1983 року йому виділено земельну
ділянку площею 0,08 га за рахунок земель
ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 для будівництва
індивідуального житлового будинку по
типовому проекту ИФ.В подальшому ним
відповідно до чинного на той час
законодавства було отримано
будівельний паспорт, який був
зареєстрований у виконкомі сільської
ради та проведено будівництво
житлового будинку з дотриманням всіх
будівельних норм та строків. 31.03.1983 року
йому було виділено в натурі межі
земельної ділянки на підставі
вищевказаних рішень, а також рішення
Яремчанської районної ради народних
депутатів №59 від 23.03.1983 року, під час
чого було встановлено, що його
земельна ділянка становить 0,075 га.

Відповідно до вимог чинного на той
час законодавства, зокрема ч. 4 ст.20 та
ст.22 ЗК Української РСР (в редакції 1970
року), визначено, що право
землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості,
засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів. Приступати до
користування наданою земельною
ділянкою до встановлення відповідними
землевпорядними органами меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості) видачі
документа, який засвідчує право
користування землею, забороняється.
Зазначене право виникає ,зокрема,
після відводу земельних ділянок в
натурі.

Таким чином, вважає , що він в
законному порядку набув права
користування земельною ділянкою в
розмірі 0,075 га, за яку сплачував
податок.

Зазначає, що з відповідачем по
справі, його сусідом, він перебував в
добросусідських відносинах,оскільки
останній є його братом. В лютому 1986 року
відповідач спорудив огорожу, у зв'язку
із чим захопив частину його земельної
ділянки, домовившись, що в подальшому
він компенсує йому іншою частиною
своєї земельної ділянки для
будівництва господарської будівлі.
Проте, в 2012 році між ним та
відповідачем виник конфлікт з приводу
використання суміжних земельних
ділянок, відповідач вчиняє йому
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою в розмірі 0,0063 га у зв'язку із
існуванням металевої огорожі, не
дозволяючи її демонтувати.

Факт захоплення відповідачем
земельної ділянки в розмірі 0,0063 га, що
передана йому у користування,
встановлено актом земельної комісії №
27 від 03.09.2013 року, земельно-кадастровим
планом, в якому визначено, що у його
фактичному користуванні є земельна
ділянка розміром 0, 0687 га, яка менша за
розміром ніж земельна ділянка, що була
передана йому у користування і
винесена в натурі в 1983 році.

Крім цього, вищевказаним актом
земельної комісії встановлено, що
відповідачу надавалося в користування
земельна ділянка площею 0,07 га в
с.Микуличин по вул. Перемоги. Проте на
даний час, розмір земельної ділянки у
фактичному користуванні відповідача є
значно більший, ніж був наданий йому
згідно рішення органу місцевого
самоврядування. Відповідач не набув
згідно чинного законодавства на час
виділення земельних ділянок право
власності чи право користування
зазначеною земельною ділянкою,
оскільки не було здійснено винесення в
натурі меж наданої йому земельної
ділянки. Вказаним актом та рішенням
органу місцевого самоврядування
жодним чином не вирішено земельного
спору між ним та ОСОБА_3, а
рекомендовано їм вирішити спір у
добровільному порядку, або звернутися
до суду за захистом прав та інтересів.

Відповідач , починаючи з 1977 року, не
набув належним чином права
користування земельною ділянкою, тому
правової підстави для існування
металевої огорожі, що існує між їх
суміжними земельними ділянками, якою
вчиняється перешкода у користуванні
йому земельною ділянкою в повному
розмірі, а саме площею 0,075 га - відсутні.
Він набув право користування земельною
ділянкою в законному порядку, тому
вважає, що має право розпоряджатися нею
в тих розмірах, що були виділені йому
відповідно до акту виносу в натурі меж
земельної ділянки і розбивки будівель
від 31.03.1983 року та схеми виносу в натурі
меж земельної ділянки і розбивки
будівель від 31.03.2013 року.

Згідно діючого на той час
законодавства не відбувалося
відчуження в нього земельної ділянки
на користь відповідача чи інших осіб, а
згідно чинного на даний час ЗК України
він не давав жодної згоди на вилучення
у нього земельної ділянки та передачу
її у власність чи користування
відповідачу.

Відповідач користується земельною
ділянкою, яка не відповідає розмірам
наданих йому в 1977 році в користування,
що є також незаконним, і надлишково
захоплена ним частина земельної
ділянки, а також інші протиріччя можуть
бути встановлені тільки проведеною
згідно ухвали суду земельно-технічною
експертизою.

Фактично його право на
користування земельною ділянкою в
повному розмірі було порушено зі
сторони відповідача в 2012 році, оскільки
у нього появилися можливості
використовувати зазначену земельну
ділянку до запланованих потреб, однак
відповідач вчиняє перешкоди у
демонтажі огорожі, тим самим вчиняє
йому перешкоди у законному
користуванні земельною ділянкою.

Враховуючи вищезазначене, вважає,
що відповідач порушує його право
користування земельною ділянкою, так
як відмовляється демонтувати огорожу,
тому керуючись ст. ст. 118, 119 ЦК України,
просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди у користуванні ним
земельною ділянкою площею 0,075 га в селі
Микуличин урочище Країщі, шляхом
демонтажу металічної огорожі, що
розділяє їхні земельні ділянки та
встановлення її відповідно до
встановленої межі згідно акту виносу в
натурі меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 31.03.1983 року, схеми
виносу в натурі меж земельної ділянки і
розбивки будівель від 31.03.2013 року та
стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує також тим , що під час
розгляду Яремчанським міським судом
спору щодо суміжного
землекористування за його
вищевказаним позовом, Микуличинська
сільська рада незаконно передала у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,0063 га, що перебувала у його
законному користуванні без
попереднього її вилучення у нього, тому
рішення органу місцевого
самоврядування є незаконним та
підлягає до скасування, оскільки
порушує його права та вимоги чинного
законодавства України.

Тому позивач просить визнати
незаконними та скасувати рішення
Микуличинської сільської ради № 47-7 /2011
від 28.07.2011 року щодо надання дозволу на
виготовлення технічної документації
ОСОБА_3, жителю с. Микуличин урочище
Країщі на земельну ділянку площею 0,0823
га для обслуговування житлового
будинку господарських будівель та
споруд на урочище Країщі; визнати
незаконним та скасувати рішення
Микуличинської сільської ради № 137-18/2013
від 26.03.2013 року щодо внесення змін в
рішення сесії сільської ради від 28.07.2011
року № 47-7/2011 та викласти в наступній
редакції: дати дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,0823 га для
обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд на
урочище Країщі; визнати незаконним та
скасувати рішення Микуличинської
сільської ради Яремчанської міської
ради № 170 - 25/2013 від 20.12.2013 року «Про
розгляд земельних питань» щодо
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_3 у жителю с. Микуличин
урочище Країщі на земельну ділянку
площею 0,0823 га кадастровий номер
:11:006:0207 для обслуговування
житлового будинку господарських
будівель та споруд на урочище Країщі та
передачі її у власність; визнати
незаконним та скасувати рішення про
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0823
га кадастровий номер :11:006:0207 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на уч. Країщі с.
Микуличин Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області, згідно
індексного номера: 16193143 від 15.01.2014 року;
внести запис до Державного реєстру про
скасування державної реєстрації права
власності за ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,0823 га кадастровий
номер :11:006:0207 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд на уч.
Країщі с. Микуличин Яремчанської
міської ради Івано-Франківської
області; стягнути з відповідачів
понесені судові витрати.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
заперечили позовні вимоги та пояснили
, що згідно акту №27 земельної комісії
Микуличинської сільської ради
Яремчанської міськради від 03 вересня
2013 року встановлено, що металева
огорожа, яка розділяє його ділянку та
ділянку позивача ОСОБА_1, не
змінювалась на протязі 30 років.
Самовільного захоплення земельної
ділянки ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 не
виявлено. На підтвердження висновків
земельної комісії Микуличинської
сільської ради свідчить те , що 26
грудня 1977 року згідно акту відводу
земельної ділянки, розбивки будівель в
натурі та передачі проектної
документації йому було відведено
земельну ділянку площею 0,07 га для
забудови садиби відповідно до
генплану. Згідно генплану забудови
садибної ділянки від 26 грудня 1977 року
розмір його садибної ділянки
становить 0,1 га , а не 0,07 га, що
зазначено в акті відводу. Тобто
земельна ділянка була надана йому
задовго до того , як суміжна земельна
ділянка була надана позивачу. Коли
йому наділялась дана земельна ділянка,
вона межувала із власником
Стельмащуком, а не з ОСОБА_1, і дані
земельні ділянки станом на 26 грудня 1977
року були розділені дерев'яним плотом,
розташування якого по теперішній час
не змінювалось. Таким чином, він не
споруджував в лютому 1986 року огорожу,
так як остання споруджена з 1977 року і
захоплення земельної ділянки ОСОБА_1 в
лютому 1986 року з його боку також не мало
місце, що .підтверджується
вищевказаними доказами. В 2010 році під
час проведення землевпорядних та
топографо - геодезичних робіт по
виготовленню проекту землеустрою щодо
відведення йому земельної ділянки з
боку ОСОБА_1 було підписано опис та
погодження меж, тобто ОСОБА_1 не мав до
нього ніяких претензій з приводу
суміжного землекористування. Тому
твердження позивача про начебто
захоплення ним частини земельної
ділянки та існуванням домовленості
про компенсацію її іншою частиною
земельної ділянки є надуманими і не
відповідають дійсності . Зазначає, що
під час проведення землевпорядних та
топографо-геодезичних робіт по
виготовленню проекту землеустрою щодо
відведення йому земельної ділянки,
виміри меж земельної ділянки
проводились чіткими новітніми
приладами. В ході обмірів було
встановлено, що розмір його земельної
ділянки становить 0,0823 га, що дійсно не
співпадає із зазначеними в акті
відводу земельної ділянки від 26 грудня
1977 року , різниця площі становить 0,07 га.
Вказаний факт пояснює те, що на
теперішній час обміри земельної
ділянки проводяться більш новітніми та
чіткими приладами, окрім того ним в 1988
році із його земельної ділянки було
прибрано каміння, яке слугувало в
давнину дамбою від паводку, таким чином
він подовжив свою земельну ділянку
приблизно на 4 метри, що при ширині
ділянки в 27.88 м. саме і становить зайвих
0,0123 га. Таким чином вважає, що межі
сусідніх земельних ділянок ним не
захоплювались. В діях позивача ОСОБА_1
вбачається порушення принципу
додержання правил добросусідства,
передбаченого ст. 158 п.3 ЗК України. За
таких обставин просить в задоволенні
позову про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
відмовити.

Відповідач та його представники
заперечили позовні вимоги також тим,
що позивач не має правовстановлюючих
документів на свою земельну ділянку та
житловий будинок, передбачених
законодавством України, не оформив у
відповідності до вимог Земельного
кодексу України право користування
своєю земельною ділянкою. Кадастрового
номеру та документа на користування
земельною ділянкою позивач також не
має . Позивач не має жодного
відношення до його земельної ділянки
розміром 0.0823 га та житлового будинку. У
2003 році він приватизував свій житловий
будинок, що розташований на цій
земельній ділянці, а 04.11.2013 року
одержав кадастровий номер своєї
земельної ділянки. Спільну межу їх з
позивачем земельних ділянок особисто
своїм власним підписом погодив позивач
в 2010 році. Згідно Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» в січня
2014 року він зареєстрував своє право
власності на земельну ділянку та
одержав свідоцтво про право власності
на свою земельну ділянку. Право
приватної власності є непорушним в
Україні. Вважають , що позов
необгрунтований , оскільки позивач не
надав жодного доказу незаконності
оскаржуваних рішень Микуличинської
сільської ради. Відсутні тексти
оскаржуваних рішень органу місцевого
самоврядування. Згідно частини 9 статті
79-1 Земельного кодексу України земельна
ділянка може бути об'єктом цивільних
прав виключно з моменту її формування
та державної реєстрації прав власності
на неї. Позивач особисто погодив в
технічній документації на його
земельну ділянку межу по цій огорожі в
2010 році, а також особисто допомагав
йому її споруджувати. Позивач
претендує лише на земельну ділянку
розміром 0.0063 га. Доказів в незаконності
рішень Микуличинської сільської ради
щодо приватизації земельної ділянки
розміром 0.0823 га для обслуговування
його житлового будинку в позові немає.
Також в позові немає доказів
захоплення ним частини земельної
ділянки. Згідно статті 60 ЦПК України
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.
Відповідач зазначає, що в законному
порядку приватизував свою земельну
ділянку. Згідно статті 79-1 Земельного
кодексу України державна реєстрація
речових прав на земельну ділянку
здійснюється після державної
реєстрації її в Державному земельному
кадастрі . У позивача відсутні буть-які
документи на його земельну ділянку.
Враховуючи вищенаведене, просять в
позові відмовити.

Представники відповідача -
Микуличинської сільської ради , третіх
осіб - Реєстраційної служби
Яремчанського міського управління
юстиції, відділу Держземагенства у м.
Яремчому в судове засідання не прибули
, звернувшись з клопотанням про
розгляд справи у їх відсутності .

Суд, заслухавши пояснення сторін
та їх представників, вивчивши
матеріали справи та оцінюючи
досліджені докази в сукупності, вважає,
що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Як встановлено, у користуванні
позивача ОСОБА_1 перебуває земельна
ділянка площею 0, 075 га , яка
розташована в АДРЕСА_1. Зазначена
земельна ділянка площею 0,08 га була
виділена позивачу рішенням
Микуличинської сільської ради № 16 від
09.03.1983 року за рахунок земель ОСОБА_7
для будівництва індивідуального
житлового будинку по типовому проекту.
Згідно акту та схеми виносу в натуру
меж земельної ділянки і розбивки
будівель від 31.03.1983 року представником
районного архітектора на підставі
рішення Яремчанської районної ради
народних депутатів № 59 від 23.03.1983 року
було проведено виділення в натурі
меж земельної ділянки та встановлено,
що її фактична площа становить 0, 075 га.

Відповідачу ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про право власності від
15.01.2014 року, індексний номер 16193143, на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,0823 га по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :11:006:0207.
Вказана земельна ділянка перебувала в
користуванні відповідача на підставі
Свідоцтва на забудову садиби в
сільських населених пунктах
Івано-Франківської області, згідно
якого забудова дозволена рішенням
виконкому Надвірнянської районної
ради народних депутатів від 23.12.1977 року
на земельній ділянці площею 0,07 га, яка
була відведена в натурі представником
районного архітектора згідно акту від
26.12.1977 року .

Вказані земельні ділянки сторін є
суміжними.

Позовні вимоги про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом демонтажу металічної
огорожі та встановлення її відповідно
до межі згідно акту виносу меж
земельної ділянки в натурі від 31.03.1983
року позивач обгрунтовує тим, що
згідно вимог чинного на час надання
земельної ділянки законодавства,
зокрема ч. 4 ст. 20 та ст.22 Земельного
кодексу Української РСР ( в редакції 1970
року) , він є належним користувачем
земельної ділянки, частину якої площею
0, 0063 га в лютому 1986 року захопив
відповідач та в подальшому
приватизував разом з належною йому
земельною ділянкою площею 0,07 га. На час
захоплення земельної ділянки вони
дійшли згоди з відповідачем, що в
подальшому відповідач компенсує йому
захоплену частину земельної ділянки
іншою земельною ділянкою для
будівництва господарської будівлі.
Згодом згідно домовленості в 1990 році
вони з відповідачем замість дерев»яної
спільно спорудили металічну огорожу з
порушенням меж належної йому земельної
ділянки.

Однак , на підтвердження факту
захоплення відповідачем його
земельної ділянки шляхом спорудження
огорожі з порушенням меж , позивач не
надав суду жодних доказів. Також
позивач не надав суду жодних доказів
того, що в 1990 році спільна огорожа
споруджена ним разом з відповідачем
начебто з порушенням меж належної
йому земельної ділянки при умові
подальшої компенсації відповідачем
іншою земельною ділянкою.

Також позивач не надав суду доказів
того, що його землекористування
здійснюється в межах , встановлених
актом та схемою земельної ділянки від
31.03.1983 року та закріплених межовими
знаками, як це було передбачено ст.155
Земельного кодексу УРСР в редакції 1970
року.

Згідно п.4.3. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, відновлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється на підставі раніше
розробленої та затвердженої
відповідно до статті 186 Земельного
кодексу України документації із
землеустрою. У разі відсутності такої
документації розробляється технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Така технічна документація, яка
включає план меж земельної ділянки ,
складений за результатами кадастрової
з»йомки, на якому відображаються
зовнішні межі земельної ділянки із
зазначенням власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок, усі
поворотні точки меж земельної ділянки,
лінійні проміри між точками по межах
земельної ділянки , позивачем не
виготовлялася.

Надану позивачем схему земельної
ділянки , яку виготовлено ПП « Карпати
-Інфо» у 2014 році , про накладку суміжних
земельних ділянок , площа накладки
0,0063 га, суд не приймає до уваги,
оскільки вказана схема не містить
координат поворотних точок, даних про
прив»язку поворотних точок , меж до
пунктів державної геодезичної мережі
та інших даних про земельну ділянку
позивача , як це передбачено ст.15
Закону України « Про Державний
земельний кадастр» . Також в даному
документі відсутня інформація про те,
яким чином здійснювалася прив»язка та
визначалися межі земельної ділянки
позивача на місцевості, план не містить
жодних координат та необхідних
промірів.

Як стверджують сторони , огорожа між
належними їм земельними ділянками
споруджена ними спільно, понад 30 років
огорожа є непорушною і в таких межах
протягом вказаного часу вони
використовують належні їм земельні
ділянки.

Оскільки згідно ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
позовні вимоги позивача щодо усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом демонтажу металічної
огорожі та встановлення її відповідно
до межі згідно виносу меж земельної
ділянки в натурі від 31.03.1983 року, як
необґрунтовані належними і
допустимими доказами до задоволення не
підлягають.

Рішенням Микуличинської сільської
ради № 47-7/2011 від 28.07.2011 року
відповідачу ОСОБА_3 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку площею 0,0823 га для
обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд на уч.
Країщі в с. Микуличин. Рішенням
Микуличинської сільської ради 137-18/2013
від 26.03.2013 року внесено зміни в рішення
сесії сільської ради від 28.07.2011 року та
надано дозвіл відповідачу ОСОБА_3 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки.

Рішенням Микуличинської сільської
ради № 170 - 25/2013 від 20.12.2013 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,0823 га, кадастровий номер
:11:006:0207, для обслуговування
житлового будинку , господарських
будівель та споруд на уч. Країщі в с.
Микуличин та передано її у власність .

На підставі проекту землеустрою
відділом Держземагенства у м. Яремчому
проведено державну реєстрацію
земельної ділянки відповідача у
Державному земельному кадастрі.

Після державної реєстрації земельної
ділянки відповідача державним
реєстратором прийнято рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 9955218 від
15.01.2014 року на земельну ділянку
відповідача площею 0,0823 га, кадастровий
номер :11:006:0207, для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на уч. Країщі в с.
Микуличин, що стверджується наданим
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності.

Згідно вимог ст. 50 ЗУ « Про
землеустрій» проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
включають: завдання на розроблення
проекту землеустрою; пояснювальну
записку; копію клопотання (заяви) про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у разі формування
та/або зміни цільового призначення
земельної ділянки за рахунок земель
державної чи комунальної власності);
рішення Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у випадках,
передбачених законом); письмову згоду
землевласника (землекористувача),
засвідчену нотаріально (у разі
викупу (вилучення) земельної ділянки
в порядку, встановленому
законодавством), або рішення суду;
довідку з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачами, угіддями;
матеріали геодезичних вишукувань
та землевпорядного проектування (у
разі формування земельної ділянки);
відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки); копії
правовстановлюючих документів на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельній ділянці (за наявності
таких об'єктів); розрахунок розміру
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва (у
випадках, передбаченихзаконом);
розрахунок розміру збитків
власників землі та
землекористувачів (у випадках,
передбачених законом); акт приймання
передачі межових знаків на зберігання
(у разі формування земельної ділянки);
акт перенесення в натуру (на
місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони,
санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання
земель за їх наявності (у разі
формування земельної ділянки); перелік
обмежень у використанні земельних
ділянок; викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки
(у разі формування земельної ділянки);
кадастровий план земельної ділянки;
матеріали перенесення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевість) (у разі
формування земельної ділянки);
матеріали погодження проекту
землеустрою.

Згідно ст. 186-1 Земельного кодексу
України проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин. Органи, зазначені в
частинах першій - третій цієї статті,
зобов'язані протягом десяти робочих
днів з дня одержання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або копії такого проекту
безоплатно надати або надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
розробнику свої висновки про його
погодження або про відмову в такому
погодженні з обов'язковим посиланням
на закони та прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Згідно ч.6 ст. 24 ЗУ « Про Державний
земельний кадастр» підставою для
відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки є
невідповідність поданих документів
вимогам законодавства.

Як вбачається із наданої копії
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3,
позивач ОСОБА_1 не погодив межі
суміжної земельної ділянки, а
підставою погодження відділом
Держземагенства у м. Яремчому проекту
землеустрою став акт земельної
комісії № 27 засідання постійної
комісії по земельних питаннях
Микуличинської сільської ради від
03.09.2013 року.

Однак , вказаний акт земельної
комісії не вирішив жодним чином спір
між суміжними землекористувачами і
має рекомендаційний характер . Зокрема,
зазначаючи у мотивувальній частині
акту те, що з боку ОСОБА_3 не було
самовільного захоплення земельної
ділянки, що огорожа, яка розділяє
суміжні земельні ділянки не
зміщувалася протягом 30 років ,
земельна комісія не визначила межу
між суміжними землекористувачами , а
для вирішення спору з приводу
суміжного землекористування
рекомендувала ОСОБА_1 звернутися до
суду.

Відділ Держземагенства у м. Яремчому
при погодженні проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
ОСОБА_1, а Микуличинська сільська рада
при затвердженні вказаного акту
комісії та проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки не
звернули увагу на цю обставину , в
зв»язку з чим прийшли до помилкового
висновку, що суміжну межу погоджено у
відповідності до вимог земельного
законодавства.

Оскільки проект землеустрою не
відповідає вимогам ст.50 ЗУ « Про
землеустрій», погоджений відділом
Держземагенства у м. Яремчому всупереч
вимогам ст.186-1 Земельного кодексу
України за відсутності погодженої межі
суміжного землекористувача та без
вирішення спору з приводу суміжного
землекористування відповідно до
вимог ст.158 Земельного кодексу України,
рішення Микуличинської сільської ради
№ 170 - 25/2013 від 20.12.2013 року про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,0823 га для обслуговування
житлового будинку , господарських
будівель та споруд на уч. Країщі в с.
Микуличин та передачу її у власність
суперечить вимогам земельного
законодавства і підлягає скасуванню.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» записи
до Державного реєстру прав вносяться
на підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до
Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

В зв»язку з скасуванням рішення
Микуличинської сільської ради № 170 -
25/2013 від 20.12.2013 року про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0823 га
для обслуговування житлового будинку ,
господарських будівель та споруд на уч.
Країщі в с. Микуличин та передачу її у
власність слід визнати незаконним та
скасувати рішення про державну
реєстрацію прав на вказану земельну
ділянку та внести запис до Державного
реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав.

Оскільки рішення органу місцевого
самоврядування щодо надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
передує державній реєстрації та
погодженню меж із суміжними
землекористувачами, рішення
Микуличинської сільської ради № 47-7/2011
від 28.07.2011 року , яким надано дозвіл
відповідачу ОСОБА_3 на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку площею 0,0823 га для
обслуговування житлового будинку ,
господарських будівель та споруд на уч.
Країщі в с. Микуличин та рішення
Микуличинської сільської ради 137-18/2013
від 26.03.2013 року про внесення змін в
рішення сесії сільської ради від 28.07.2011
року та надання дозволу відповідачу
ОСОБА_3 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки прийняті у
відповідності до вимог ст.118
Земельного кодексу України . Тому
позовні вимоги щодо визнання вказаних
рішень ради незаконними та їх
скасування є безпідставними і в
задоволенні позовних вимог в цій
частині слід відмовити.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено
частково, а позивач звільнений від
сплати судового збору, судові витрати
по справі відповідно до вимог ч. 3 ст.88
ЦПК України слід стягнути з
відповідача Микуличинської сільської
ради в дохід держави пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог.

На підставі ст. 50 Закону України «
Про землеустрій» , ст.26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст. 24
Закону України "Про Державний
земельний кадастр» , ст. 79-1, 118 , 186-1
Земельного кодексу України , та
керуючись ст.ст. 213-215 , 88 ЦПК України ,
суд-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати
рішення Микуличинської сільської ради
№ 170 - 25/2013 від 20.12.2013 року про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,0823 га , кадастровий номер
:11:006:0207, для обслуговування
житлового будинку , господарських
будівель та споруд на уч. Країщі в с.
Микуличин та передачу її у власність .

Визнати незаконним та скасувати
рішення про державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,0823 га кадастровий
номер :11:006:0207 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд на уч.
Країщі с. Микуличин Яремчанської
міської ради Івано-Франківської
області, згідно індексного номера: 16193143
від 15.01.2014 року.

Внести запис до Державного
реєстру про скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_3
на земельну ділянку площею 0,0823 га
кадастровий номер :11:006:0207 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на уч. Країщі в с.
Микуличин Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Микуличинської
сільської ради в дохід держави 243
грн. 60 коп. судового збору .

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Яремчанський міський суд протягом 10
днів з дня його проголошення , а особами
, які брали участь у справі , але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення в повному обсязі складене
08.09.2014 року .

Суддя: Л. В. Гребик