АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

03 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Кирилюк Г.М.,
Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2

на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 квітня 2014
року

в цивільній справі за позовом
Державної іпотечної установи до
ОСОБА_2,ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14.04.2014 року даний позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь
Державної іпотечної установи 315 099.69
грн. заборгованості за кредитним
договором та 121 567.01грн. пені. Вирішено
питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який є
представником ОСОБА_2 за довіреністю,
ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
про відмову в задоволенні позову.
Апелянт посилається на
необґрунтованість рішення суду,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не було ураховано
відсутність права вимоги у Державної
іпотечної установи, оскільки Договір
відступлення укладений з порушенням
норм закону щодо нотаріального
посвідчення; що кредитний договір не
містить детального розпису для
позичальника загальної вартості
кредиту і є нікчемним;що заявлені до
ОСОБА_3 як до поручителя позовні вимоги
є безпідставними тому,що позивач не
повідомляв його про наявність
заборгованості та не надсилав йому
попередньо вимоги й сплинув строк
позовної давності щодо пред'явлення
позовних вимог за договором поруки.

В судовому засіданні ОСОБА_4,який є
представником ОСОБА_2 за довіреністю
апеляційну скаргу підтримав з підстав
наведених в ній.

Представники Державної іпотечної
установи Свердлік О.М. та КривошеяЄ.В.
вважали,що спір вирішений судом
правильно,рішення суду є законним та
обґрунтованим,просив апеляційну
скаргу відхилити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України,колегія суддів визнала
його повідомлення належним, а неявку
такою, що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник
зобов'язується повернути суму кредиту,
а також сплатити проценти в розмірі та
на умовах, передбаченими кредитним
договором.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 30.07.2007 року між АКБ
«Трансбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 26650709, за умовами
якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в
розмірі 725 000.00 грн., зі сплатою 18.5%
річних, визначено строк повернення
коштів до 30.07.2010 року включно.

Твердження апелянта про те,що
укладений договір не містить
детального розпису загальної вартості
кредиту спростовуються змістом
укладеного договору який підписаний
ОСОБА_2 особисто та беззастережень, що
свідчить про його вільне волевиявлення
та розуміння умов договору.

30.07.2007 року на забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, між АКБ «Трансбанк» та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
26650709, відповідно до умов якого ОСОБА_3
прийняв на себе зобов'язання перед
позивачем відповідати в повному обсязі
по зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають
з кредитного договору.

Банком здійснено надання кредитних
коштів, що відповідачами не
заперечувалося.

У порушення положень статті 1054 ЦПК
України та умов укладеного договору,
свої зобов'язання щодо сплати кредиту
та процентів у встановлені строки
позичальник не виконував, в наслідок
чого утворилась заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦПК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

04.02.2011 року між АКБ «Трансбанк» та
Державною іпотечною установою
укладений Договір відступлення права
вимоги, який підписаний сторонами за
договором, посвідчений приватним
нотаріусом Києвського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований за № 525, що спростовує
доводи апеляційної скарги про
недотримання вимог закону щодо
нотаріального посвідчення.
Посвідчення нотаріусом окремих частин
договору та додатку до нього
передбаченого самим договором законом
не встановлено, тому доводи
апеляційної скарги щодо нікчемності
Договору відступлення є
безпідставними.

Доказів на підтвердження тому, що
Договір відступлення права вимоги від
04.02.2011 року укладений між АКБ
«Трансбанк» та Державною іпотечною
установою оспорювався і був визнаний
недейсним апеллянтом не подано .

Судом встановлено, що за період з 04.02.2011
року по 05.10.2012 року заборгованість по
кредиту становить 514 398.15 грн. та
складається із несплачених відсотків
за користування кредитом в розмірі - 315
099.69 грн., пені за прострочення
виконання зобов'язання в сумі 199 298.46
грн.

З урахуванням заяви про застосування
позовної давності, суд підставно
зменшив розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідачів до 121 567.01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про
солідарне стягнення з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором суд першої
інстанції вірно керувався нормами
ст.ст. 526, 533, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
ґрунтуються на законі.

Розрахунок заборгованості по кредиту
поданий позивачем, відповідачами
ніяким чином не спростований, не
зазначено у чому полягає його
неправильність або помилковість, інших
розрахунків не наведено, тому колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги в цій частині безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у позивача права вимоги
спростовуються матеріалами справи,
зокрема Договором відступлення права
вимоги від 04.02.2011 року та рішенням
Шевченківського районного суду
м.Києва від 11.04.2012 року яким встановлено
правомірність позову Державної
іпотечної установи до відповідачів.
Вказане рішення суду набрало чинності
і відповідачами не оскаржувалося.

Ураховуючи роз'яснення надані у п. 24
постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
суд першої інстанції обґрунтовано
вважав, що пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред'явлення до нього позову, тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині колегія суддів до уваги не
приймає.

До того ж , поручитель дане рішення
суду не оскаржує .

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає,що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761 / 2466 / 14 -ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 8425
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Саадулаєв А.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.