АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1996/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2546/14
Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Чапаєва на рішення Гадяцького
районного суду Полтавської області від
18 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Гадяцькому
районі Полтавської області, приватного
акціонерного товариства
"Райз-Максимко",
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Чапаєва про встановлення факту
трудового каліцтва на виробництві та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що з 13
вересня 1995 року був прийнятий на
роботу трактористом в Селянську спілку
імені Чапаєва, Чорнухинського району,
Полтавської області та 24 вересня 1995
року, виконуючи свої трудові обов'язки,
на робочому місці отримав виробничу
травму лівої ступні, яка потрапила в
вальсовий транспортер комбайна та був
госпіталізований каретою швидкої
допомоги до Лохвицької центральної
лікарні, де пробув на стаціонарному
лікуванні до 10 листопада
1995 року.

Довідавшись у 2013 році про право на
отримання страхового відшкодування у
зв'язку з отриманим каліцтвом на
виробництві, звернувся до виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гадяцькому
районі, Полтавської області, з
проханням призначити виплату
страхового відшкодування, проте
отримав відмову фонду, оскільки
відсутні документи, що підтверджували
викладені вище обставини.

Оскільки розслідування нещасного
випадку на виробництві не проводилось,
акт розслідування не складався,
позивач позбавлений можливості
отримувати щомісячну грошову суму
втраченого заробітку.

Просив встановити факт отримання ним
трудового каліцтва, що мало місце
24 вересня 1995 року в робочий час
під час виконання трудових обов'язків у
Селянській спілці імені Чапаєва,
Чорнухинського району, Полтавської
області, та зобов'язати територіальне
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
у Полтавській області та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гадяцькому
районі Полтавської області провести
розслідування та скласти акт форми Н-5
та Н-1 про вищезазначений нещасний
випадок на виробництві.

Ухвалою Гадяцького районного суду
Полтавської області від 3 квітня 2014
року замінено співвідповідача
територіальне управління Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України в
Полтавської області належними
співвідповідачами ПрАТ
«Райз-Максимко» та СТОВ ім. Чапаєва.

Рішенням Гадяцького районного суду
Полтавської області від 18 червня 2014
року позовні вимоги задоволено,
встановлено факт отримання ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трудового каліцтва, що
мало місце 24 вересня 1995 року в робочий
час, під час виконання трудових
обов'язків у Селянській спілці імені
Чапаєва, Чорнухинського району,
Полтавської області, що пов'язано з
виробництвом.

Зобов'язано СТОВ імені Чапаєва, ПрАТ
«Райз-Максимко», за участю відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гадяцькому
районі, Полтавської області, провести
розслідування та скласти акт форми Н-5
та Н-1 про нещасний випадок на
виробництві, який стався з ОСОБА_1 при
виконанні трудових обов'язків 24
вересня 1995 року.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено СТОВ імені
Чапаєва, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, що з
13 вересня 1995 року ОСОБА_1 працював
трактористом у колгоспі імені Чапаєва,
Чорнухинського району, Полтавської
області (правонаступник - СТОВ ім.
Чапаєва) та був звільнений з роботи 27
жовтня 1999 року, що підтверджується
відповідними записами у трудовій
книжці останнього.

У період з 24 вересня 1995 року по 10
листопада 1995 року ОСОБА_1 перебував на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні
Лохвицької ЦРЛ, з діагнозом синдрому
довгого роздавлення лівої ступні,
відкритий перелом І-ІІ-ІІІ плюснових
кісток лівої стопи, гангрена ІІ-ІІІ
пальців лівої ступні, що вбачається з
виписки з медичної картки
стаціонарного хворого №4203 від 16 травня
2005 року (а.с. 15-18).

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що випадок травмування
позивача на виробництві під час
виконання трудових обов'язків є
доведеним медичною документацією та
показаннями свідків, а тому,
правонаступник
сільськогосподарського підприємства,
на якому трапився даний нещасний
випадок, має провести розслідування та
скласти акти форми Н-5 та Н-1 про
нещасний випадок на виробництві.

Колегія суддів вважає такі висновки
вірними, з огляду на наступне.

За змістом положень ст. 25 Закону
України «Про охорону праці» у редакції,
чинній станом на 10 січня 1996 року,
власник повинен проводити
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій, за підсумками розслідування
нещасного випадку або професійного
захворювання власник складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

У разі відмови власника скласти акт про
нещасний випадок або професійне
захворювання чи незгоди потерпілого
або іншої заінтересованої особи із
змістом акта, питання вирішується у
порядку, передбаченому законодавством
про розгляд трудових спорів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
охорону праці» (у чинній редакції)
роботодавець повинен організовувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок.

За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

Матеріали справи не містять будь-яких
відомостей щодо ведення у 1995 році в
колгоспі імені Чапаєва, Чорнухинського
району, Полтавської області обліку
нещасних випадків на виробництві та їх
розслідування роботодавцем.

На стадії апеляційного розгляду
справи, відповідачами також не надано
журналів обліку, які могли підтвердити
відсутність підстав для звернення
позивача з цим позовом.

Пунктом 43 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на
виробництві,затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
листопада 2011 року №1322, передбачено, що
обстеження місця нещасного випадку,
одержання пояснень потерпілого,
свідків та причетних до нещасного
випадку осіб, з'ясування обставин і
причин нещасного випадку, визначення
чи пов'язаний цей випадок з
виробництвом, установлення осіб, які
допустили порушення законодавства про
охорону праці та складення акта
розслідування нещасного випадку
віднесено до компетенції утвореної
роботодавцем комісії з розслідування
нещасного випадку.

Оскільки факт нещасного випадку, що
стався з ОСОБА_1. під час виконання ним
трудових обов'язків у колгоспі імені
Чапаєва, Чорнухинського району,
Полтавської області, знайшов своє
підтвердження під час розгляду справи,
зобов'язання відповідачів скласти
відповідний акт про нещасний випадок,
як правонаступників підприємства, на
якому трапився нещасний випадок,
відповідає способам захисту трудових
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, порушення яких є доведеним.

Посилання апелянта на пропуск
позивачем строків позовної давності є
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 83 ЦК УРСР (у редакції
1963 року) позовна давність не
поширюється на вимоги, що випливають з
порушення особистих немайнових прав,
крім випадків, передбачених законом.

Стаття 268 ЦК України також визначає, що
позовна давність не поширюється на
вимогу, що випливає із порушення
особистих немайнових прав та на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Таким чином, на позовні вимоги ОСОБА_1.
про встановлення факту нещасного
випадку на виробництві та зобов'язання
вчинити дію позовна давність не
поширюється як відповідно до положень
ЦК УРСР у редакції 1963 року, що був
чинний на момент виникнення
правовідносин, так і згідно норм ст. 268
ЦК України, чинного на момент звернення
позивача до суду з цим позовом.

У свою чергу, висновок місцевого суду
щодо відрахунку строку позовної
давності з 29 травня 2013 року, коли
позивач довідався про відсутність
необхідних документів, які не були
складені підприємством у зв'язку з
нещасним випадком, що мав місце на
виробництві, хоча не відповідає
вищевказаним положенням
законодавства, проте це порушення не
призвело до неправильного вирішення
справи, тому не може бути підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду.

Твердження апелянта щодо
недоведеності позивачем отримання
саме виробничої травми під час роботи у
колгоспі імені Чапаєва, Чорнухинського
району, Полтавської області, не
відповідає обставинам справи.

Між тим, відсутність у медичній
документації викладу обставин
заподіяння позивачу шкоди здоров'ю, за
наявності показань свідків та інших
доказів по справі, які досліджували
місцевим судом як окремо, так і в своїй
сукупності, не спростовує факту
заподіяння ОСОБА_1 такої шкоди.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та такими, що не
ґрунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування чи зміни
рішення місцевого суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Чапаєва відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 18 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
В.А. Чічіль

Судді:
О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя
В.А. Чічіль