Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2428/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

03.09.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді :
Авраменко Т.М.

суддів:
Кіселика С.А., Суровицької Л.В.,

при секретарі :
Пономаренко А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 липня 2014 року.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове
засідання,дослідивши матеріали справи,
колегія суддів, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 в
інтересах малолітніх
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи приватнимй
нотаріус ОСОБА_9, приватний нотаріус
ОСОБА_10, орган опіки та піклування,
служба у справах дітей
Олександрійської міської ради про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та виключення майна із
складу спадщини.

Зазначала, що з 12 вересня 2001 року
перебуває у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_5 Мають двох малолітніх дітей
ОСОБА_3 і ОСОБА_4. 25 жовтня 2002 року в
шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1, де всі
разом проживали. Право власності
зареєстровано на чоловіка.

17 червня 2008 року в банку «Фінанси
та Кредит» вона отримала іпотечний
кредит в сумі 90000 доларів США.
Поручителем по кредиту є ОСОБА_5 З
настанням фінансової кризи з кінця 2008
року почали виникати прострочення
погашення кредиту, тому виникла
реальна загроза втратити єдине житло -
квартиру.

Було прийнято рішення про
переоформлення квартири на її маму
ОСОБА_11 без настання юридичних
наслідків. 09 червня 2009 року
нотаріально посвідчено договір
купівлі - продажу зазначеної квартири
між ОСОБА_5 та ОСОБА_11, проте кошти не
передавалися, їх сім'я фактично
залишилася проживати в квартирі,
оплачувати комунальні послуги.

В 2012 році мама захворіла, зробила
заповіт на квартиру на ОСОБА_6 Між ними
була домовленість, що після оформлення
спадщини ОСОБА_6 подарує квартиру її
сину ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мама померла. Заяву
про прийняття спадщини подали вона,
сестра ОСОБА_7, племінниця ОСОБА_6, а
також її брат ОСОБА_8, інвалід 111 групи.
Вважає, що брат не має ніякого
відношення до їх квартири.

Просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, оскільки він
є фіктивний та порушує права її
малолітніх дітей, та виключити
квартиру із спадкового майна
спадкодавця ОСОБА_11

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено. Суд
дійшов висновку, що передбачені
законом підстави для визнання договору
купівлі-продажу недійсним, відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах малолітніх дітей просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Зокрема, зазначає, що суд
неповно з'ясував обставини справи та
дав неналежну оцінку наданим доказам
на підтвердження фіктивності договору
купівлі-продажу квартири. Також суд не
врахував, що була відсутня згода органу
опіки та піклування на продаж квартири.

В засіданні апеляційного суду
позивач та її представник підтримали
апеляційну скаргу. Відповідачі ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили задовольнити
апеляційну скаргу, але самі рішення
суду не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_8, прокурор, треті
особи, які повідомлені про час та місце
розгляду справи у встановленому
законом порядку ( а.с.143-148), а також
смс-повідомленнями (а.с.140), в засідання
апеляційного суду не прибули.Приватний
нотаріус ОСОБА_9 подала суду письмове
заперечення про відмову в задоволенні
апеляційної скарги (а.с.159-160).

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи (ч.2 ст.305 ЦПК України) .

Колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання його стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу саме в
момент вчинення правочину.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» зазначено, що угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом.
Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Однією з необхідних загальних
вимог для чинності правочину є те, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦПК України).

Відповідно положень ст. 234 ЦК
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. При вчиненні фіктивного
правочину його учасники мають інші
цілі, ніж ті, що передбачені правочином.
Фіктивним може бути визнаний будь-який
правочин, якщо він не має на меті
встановлення правових наслідків,
незалежно від того, в якій формі він
вчинений (нотаріальне посвідчення,
державна реєстрація). Для визнання
правочину фіктивним необхідно
встановити наявність умислу всіх
сторін правочину. Якщо одна сторона
діяла «про людське око», а інша мала на
меті досягти правого результату, такий
правочин не можна визнати фіктивним.
Саме по собі невиконання правочину
сторонами не означає, що укладено
фіктивний правочин.

Пленум Верховного Суду України у
п. 24 постанови №9 від 06 листопада 2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснив, що
в разі, якщо на виконання правочину
було передано майно, такий правочин не
може бути кваліфікований як фіктивний.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи, 09
червня 2009 року нотаріально посвідчено
договір купівлі - продажу, за умовами
якого ОСОБА_5 продав ОСОБА_11 належну
йому трикімнатну квартиру загальною
площею 64,1 кв.м. АДРЕСА_1 за 13279 грн., які
ним повністю отримані від покупця до
підписання договору. Продавець
підтвердив, що неповнолітніх та/або
малолітніх дітей, які б мали право на
проживання в квартирі не має, що
підтверджується довідкою приватного
підприємства «Комфорт 01» від 05 червня
2009 року. Сторони підтверджують, що цей
договір відповідає дійсним їх намірам
і не носить характеру фіктивного,
удаваного, не є зловмисним, правові
наслідки укладеного правочину та
зміст ст.12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
сторонам роз'яснено (а.с.13).

Позивач не є стороною в договорі
купівлі - продажу, але як дружина
продавця давала письмову згоду на
продаж квартири, при цьому зазначала,
що договір купівлі-продажу відповідає
їх спільному волевиявленню, внаслідок
продажу квартири не порушуються права
та законні інтереси неповнолітніх і
малолітніх, зміст ст.12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» їй роз'яснено, підпис позивача
ОСОБА_2 на заяві нотаріально посвідчено
(а.с.160).

Право власності на зазначену
квартиру за ОСОБА_11 зареєстровано
Олександрійським міжміським бюро
технічної інвентаризації 12 червня 2009
року, тобто юридичні наслідки щодо
зміни власника квартири настали (а.с.15).

Позивач посилалася на те, що
договір купівлі-продажу укладено з
метою зміни власника квартири,
оскільки вона взяла в кредит грошові
кошти і могло бути звернення стягнення
на належну їм квартиру. Кредитним
договором підтверджується, що 17 червня
2008 року банк надав позивачу ОСОБА_2
кредитні ресурси в сумі 90000 дол. США на
строк до 16 червня 2023 року, а
забезпеченням виконання зобов'язання
за цим договором є магазин площею 96
кв.м. відповідно до договору
застави(а.с.10-11).

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с.28). Після її смерті залишилося
спадкове майно, яке складається з
квартири АДРЕСА_1, яку 29 серпня 2013 року
ОСОБА_11 заповіла внучці ОСОБА_12 , та ?
частини квартири АДРЕСА_3,
співвласником якої є відповідач
ОСОБА_13

При посвідченні заповіту
заповідачу було роз'яснено ст.1241 ЦК
України про право на обов'язкову
частку у спадщині (а.с.14).

08 січня 2014 року заяви про
прийняття спадщини, як спадкоємці по
закону, подали дочки спадкодавця
позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_7,
які претендують на частку в квартирі
АДРЕСА_3 (а.с.18), також заяву про
прийняття спадщини подала спадкоємець
за заповітом ОСОБА_6

Спадщину прийняв і син
спадкодавця відповідач ОСОБА_13, який є
спадкоємцем за законом та має право на
обов'язкову частку у спадщині, оскільки
є інвалідом 111 групи.

Позивач ОСОБА_2, претендуючи на
частку в квартирі АДРЕСА_3, заперечує
право ОСОБА_13 на обов'язкову частку в
квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
право власності спадкодавця на цю
квартиру виникло в 2009 році на підставі
фіктивного правочину, тому просить
виключити цю квартиру із складу
спадкового майна.

Суд дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для визнання договору
купівлі-продажу квартири фіктивним
правочином, оскільки продавець ОСОБА_5
письмово підтвердив отримання ним до
підписання договору домовлену ціну за
квартиру, а покупець ОСОБА_11
зареєструвала право власності на
квартиру в установленому законом
порядку, як власник квартири зробила на
неї заповіт, а не переоформлення
особових рахунків за комунальні
послуги не свідчить про фіктивність
правочину.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обгрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Правильним є висновок суду про
відсутність порушення прав дітей під
час продажу квартири. На час
нотаріального посвідчення договору
купівлі - продажу 09 червня 2009 року
подружжя Мазур мали малолітнього сина
ОСОБА_14, який народився 06 лютого 2002
року, після продажу квартири у них 19
серпня 2011 року народився син ОСОБА_15
(а.с.6,8). З реєстрації в спірній квартирі
позивач знята з 23 червня 2006 року (а.с.4), а
відповідач ОСОБА_5 з 11 червня 2009 року
(а.с.5). Докази, що на час посвідчення
договору купівлі-продажу в квартирі
був зареєстрований ОСОБА_3 відсутні, а
довідкою приватного підприємства
«Комфорт 01» від 05 червня 2009 року, а
також письмовою заявою позивача
ОСОБА_2, п.6 договору підтверджується
відсутність у квартирі малолітніх
дітей, які б мали право на проживання у
квартирі.

Статтею 212 ЦПК України передбачено,
що суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Докази та обставини, зазначені в
апеляційній скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні були дотримані норми
матеріального та процесуального права.
Підстави для переоцінки доказів
апеляційним судом відсутні.

Рішення суду відповідає
матеріалам справи та вимогам закону. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для зміни або скасування
рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 ,ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити, а рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 липня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних ікримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

головуюча суддя:

судді: