Справа № 308/4622/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі

головуючого - судді Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

за участі :

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

перекладача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів. Мотивуючи свої
позовні вимоги, позивач вказує на те, що
06.04.2002 року між нею та відповідачем
ОСОБА_2, було зареєстровано шлюб у
виконавчому комітеті Сюртянської
сільської ради Ужгородського району
Закарпатської області за актовим
записом №06. У шлюбі в них народилися
діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне подружнє життя
між нею та відповідачем не склалося з
причин відсутності взаєморозуміння ,
внаслідок чого між ними виникали
постійні сварки, а також відповідач не
приділяв уваги сім'ї, не надавав
матеріальної допомоги, а зароблені
кошти витрачав на власні потреби, що
призвело до того що із 2012 року шлюбні
відносини між ними припинені та
існують лише формально. Вважає, що
подальше спільне життя та збереження
шлюбу є неможливим. Крім того вказує
на те, що відповідач ОСОБА_2 участі у
вихованні та утриманні дітей не
приймає, матеріальної допомоги на їх
утримання не надає. На даний час їх діти
знаходяться повністю на її утриманні.
Взяті на себе зобов'язання відповідач
не виконує, не дбає про матеріальне
забезпечення дітей. З посиланням на
викладене просить суд шлюб між ними
розірвати, стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
твердій грошовій сумі в розмірі 400
(чотириста) гривень на кожну дитину,
щомісячно, з моменту звернення до суду
з позовом і до досягнення дітьми
повноліття.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені позовні вимоги в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити з підстав та мотивів
викладених у позові. Пояснила суду, що
основною причиною розірвання шлюбу є
сварки між ними, неповага до неї з боку
відповідача та те що відповідач не
допомагав в сім'ї . З червня 2012 року
вони спільно не проживають, подружні
стосунки не підтримують, спільне
господарство не ведуть. Відповідач не
надає допомогу на утримання дітей. З
віком потреби дітей зростають, вони
дорослішають і потребують більших
витрат, оскільки діти відвідують також
різноманітні гуртки. Крім того,
вказала, що відповідач декілька разів
надавав допомогу дітям у вигляді
одежі, але не нової.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково. На розірвання
шлюбу не згідний, аліменти на дітей
погодився сплачувати. Проте, в
подальшому в судовому засіданні
відповідач визнав позовні вимоги
повністю. Пояснив суду, що дружина
посварилася з його матір'ю, зібрала
речі та пішла в будинок своїх батьків.
До січня 2014 року вони як подружжя жили
окремо однак підтримували зв'язок.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають справи і
вирішення спору по суті суд
приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони уклали шлюб 06.04.2002 року у
виконавчому комітеті Сюртянської
сільської ради Ужгородського району
Закарпатської області за актовим
записом №06, що стверджується
свідоцтвом серії 1-ФМ № 109081 від 13.02.2014
року, приєднаним до матеріалів
справи/а.с.5/

У даному шлюбі у сторін народились діти
- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
відповідними свідоцтвами про
народження дітей, копії яких приєднані
до матеріалів справи /а.с. 7-8/.

Як встановлено судом, неповнолітні
діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1
і дані обставини сторонами не
оспорювались в судовому засіданні.

Майновий спір між сторонами
відсутній .

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Основною причиною припинення сімейних
відносин є неможливість сумісного
проживання , моральне насильство у
сім'ї.

Недав бажаних результатів і наданий
судом сторонам строк для примирення.

З урахуванням викладеного, оцінивши
шлюбні взаємовідносини сторін, суд
вважає, що між сторонами склалися
відносини, при яких збереження сім`ї
неможливо, подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам, як це передбачено
ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носить формальний
характер.

При таких обставинах суд приходить до
висновку, що дана сім'я розпалася
остаточно, примирення між подружжям є
неможливим, є всі підстави для
задоволення позову в частині
розірвання шлюбу.

Обґрунтованими є і вимоги позивачки
про стягнення з відповідача аліментів
на її користь на утримання дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Правовідносини між сторонами
випливають із норм Сімейного Кодексу
України, зокрема згідно до вимог ст. 180
Сімейного Кодексу України батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 свій обов'язок
утримувати дітей, що передбачений ст.180
СК України, не виконує.

Ненадання матеріальної допомоги на
утримання малолітньої дитини є
порушенням обов'язку батьків
піклуватися про своїх дітей.

Згідно ст.184 СК України розмір
аліментів у твердій грошовій сумі
визначається, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її батька, матері і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує: стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний
бюджет України на 2014 рік" затверджено
на 2014 рік прожитковий мінімум на дітей
віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286
гривень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. При
визначенні розміру аліментів судом
враховано наявність обставин
передбачених ст. 182 СК України, зокрема
відповідач офіційно не працює, проте є
працездатним, інших осіб на утриманні
не має , за станом здоров'я спроможний
платити аліменти на утримання дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про охорону дитинства» кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач
в порядку ст.188 Сімейного Кодексу
України від обов'язку утримувати дітей
не звільнений, угоди про добровільну
сплату аліментів згідно ст. 189
Сімейного кодексу України між
сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при
вирішенні справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів", №3
від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче
провадження", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той з них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом та
максимальний розмір аліментів, що
підлягатимуть стягненню з боржника, не
може перевищувати 50% заробітної плати
цієї особи.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені
фактичні обставини, положення закону,
виходячи з інтересів дітей, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення аліментів з
відповідача на утримання дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400,00 грн.
(чотириста гривень 00 копійок) на кожну
дитину як обгрунтовані підлягають до
задоволення.

Таким чином, враховуючи матеріальне
становище сторін, а також те, що
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
користуючись рівними правами, на
засадах змагальності згідно вимог ст. 10
ЦПК України, виходячи із принципів
розумності та справедливості, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів з відповідача на
користь позивача на утримання дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400,00 грн.
(чотириста гривень 00 копійок) на кожну
дитину окремо підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України , ст.ст. 105, 110,112, 180, 181, 182,184
Сімейного Кодексу України, Закон
України «Про охорону дитинства» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
зареєстрований 06.04.2002 року у виконкомі
Сюртянської сільської ради
Ужгородського району Закарпатської
області, про що 06.04.2003 року складено
відповідний актовий запис № 06 -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН -
НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН - НОМЕР_2,
мешканки АДРЕСА_2, аліменти на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
твердій грошовій сумі в розмірі 400
(чотириста) гривень на кожну дитину,
щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 11
квітня 2014 року і до досягнення дітьми
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплаченого нею суми судового збору в
розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три
гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму судового збору в розмірі 243,60
грн.(двісті сорок три гривні шістдесят
копійок).

Рішення суду в межах стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів після
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення

судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К.
Бенца