У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

Касьяна О.П.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради,
як орган опіки та піклування, служба у
справах дітей Одеської міської ради
про вселення, усунення перешкод у
володінні та користуванні квартири
шляхом виселення за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 19 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що на підставі договору
купівлі-продажу від 09 жовтня 1991
року він є власником квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 проживає у спірній квартирі з 1989
року. Вона та її син - ОСОБА_5
зареєстровані у спірній квартирі на
підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26
серпня 2009 року. Попередніми судовими
рішенням встановлено, що квартира
перебуває в аварійному стані, потребує
проведення капітального ремонту.
Відповідачка перешкоджає йому у
користуванні квартирою, проведенні її
обстеження і ремонту.

Посилаючись на наведене, з урахуванням
уточнень, просив: вселити його у
квартиру АДРЕСА_1 в м. Одесі;
зобов'язати ОСОБА_4, осіб, які мешкають з
нею разом, усунути йому перешкоди у
здійсненні капітального ремонту і
реконструкції квартири.АДРЕСА_1 в м.
Одесі; виселити ОСОБА_4 з її сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зазначеної
квартири.

22 січня 2013 року ОСОБА_4 подала
зустрічний позов до ОСОБА_3 про
визнання його таким, що втратив право
на жилу площу.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування спірною квартирою,
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 10 вересня 2013 року залишено
без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10 вересня 2013 року позов
задоволено.

Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_4 та осіб, які
мешкають з нею разом, припинити усі дії,
які перешкоджають ОСОБА_3 у здійсненні
обстеження, замовлення технічної
документації та виконанню
капітального ремонту квартири АДРЕСА_2.

Виселено ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири АДРЕСА_2 з
наданням тимчасового житла за адресою:
АДРЕСА_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
виселення ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_5
із квартири АДРЕСА_2 з наданням
тимчасового житла за адресою: АДРЕСА_3
змінено.

Виселено ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_5
на час проведення ремонту із квартири
АДРЕСА_2 з наданням тимчасового житла
за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на їх
необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права
й порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі судові рішення відповідають не
в повній мірі.

Судом установлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 9 жовтня
1991 року ОСОБА_3 є власником квартири
АДРЕСА_5.

ОСОБА_4 вселилася в спірну квартиру як
член сім»ї її власника, з 1989 року вона
зареєстрована в квартирі. З копії
довідки (виписки) з домової книги від 8
грудня 2012 року вбачається, що
відповідачка та її син ОСОБА_5
зареєстровані як особи, що постійно
проживають за вказаною адресою.

ОСОБА_3 та їх спільна з відповідачкою
донька Соня проживають в США.

Задовольняючи позов в частині
виселення, суд першої інстанції
виходив із того, що спірна квартира
знаходиться в аварійному стані та
потребує капітального ремонту, а тому
відповідачка разом із сином підлягає
виселенню з наданням тимчасового
житла за адресою: АДРЕСА_3.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що відповідачка разом із сином
підлягає виселенню з наданням
тимчасового житла за адресою: АДРЕСА_3
на час проведення ремонту спірної
квартири.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ЖК України, якою
керувався суд першої інстанції, при
проведенні капітального ремонту
жилого будинку державного або
громадського житлового фонду, коли
ремонт не може бути проведено без
виселення наймача, наймодавець
зобов'язаний надати наймачеві та
членам його сім'ї на час проведення
капітального ремонту інше жиле
приміщення, не розриваючи при цьому
договору найму на ремонтоване
приміщення. У разі відмовлення наймача
від переселення в інше жиле приміщення
наймодавець може вимагати переселення
його в судовому порядку

Відповідно до ч.1 ст. 165 ЖК України, на
яку послався суд апеляційної
інстанції, при проведенні капітального
ремонту жилого будинку (квартири), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, коли ремонт не
може бути проведено без виселення
наймача, власник будинку (квартири)
вправі вимагати його виселення.
Власник будинку (квартири) не
зобов'язаний надавати виселюваному на
час ремонту інше жиле приміщення.

У порушення вимог ст.ст. 212-214, 303 ЦПК
України суди належним чином не
перевірили та не надали оцінки доводам
відповідачки про те, що вона проживає в
спірній квартирі, як колишній член
сім»ї її власника, а не як її наймач, з
1991 року позивач-власник спірної
квартири в ній не проживає, а вона дбає
про її схоронність, проводила поточні
ремонтні роботи, сплачувала
комунальні платежі. Падіння стелі,
дерев»янного перекриття в квартирі
було викликано технічним
незадовільнім станом самого будинку, а
не її неправомірними діями, як
колишнього члена сім»ї її власника. За
власні кошти вона зробила ремонт
покрівлі, спірна квартира не потребує
капітального ремонта з обов'язковим
виселенням її та неповнолітньої
дитини, квартира знаходиться в
задовільному стані, відповідає
санітарним нормам житла, що
підтверджується актами від 4 грудня 2012
року КП ЖКС «Фонтанський». Позивач в
підтвердження своїх позовних вимог
посилається на акти, які складені
раніше. Крім того, позивач є власником
182/1000 частин квартири АДРЕСА_6 , при
вирішенні спору суд не з»ясував в які
саме приміщення повинна бути виселена
відповідачка з сином.

За таких обставин судові рішення в
частині виселення ОСОБА_4 з сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із квартири
АДРЕСА_2 з наданням тимчасового житла
за адресою: АДРЕСА_3 підлягають
скасуванню з направленням справи в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Судові рішення в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 щодо вселення та
зобов'язання ОСОБА_4 та осіб, які
мешкають з нею разом, припинити усі дії,
які перешкоджають ОСОБА_3 у здійсненні
обстеження, замовлення технічної
документації та виконанню
капітального ремонту квартири АДРЕСА_2.
відповідають вимогам ст. ст.319,386,391 ЦК
України. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 10
вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Одеської області
від 19 лютого 2014 року в частині
виселення ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_5
на час проведення ремонту із квартири
АДРЕСА_2 з наданням тимчасового житла
за адресою: АДРЕСА_4 скасувати, справу в
цій частині передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко

О.П. Касьян

О.М. Ситнік