Справа № 314/1384/14-ц
Провадження № 2/314/698/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2014 року
м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд
Запорізької області у складі

головуючого судді
Кіяшко В.О.
при секретарі
Бабій С.А.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

представника
відповідача
Сілецького Ю.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Автомобільної школи Запорізького
міського об'єднання учасників
дорожнього руху про стягнення
нарахованої але не виплаченої
заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Автомобільної школи Запорізького
міського об'єднання учасників
дорожнього руху про стягнення
нарахованої але не виплаченої
заробітної плати, в позові посилається
на те, що з 24.06.2008 року він був прийнятий
на роботу майстром виробничого
навчання у Вільнянський автоклас до
автомобільної школи Запорізького
міського об'єднання учасників
дорожнього руху, де пропрацював до
13.01.20014 року.

На момент звільнення відповідач не
провів з позивачем повного розрахунку
в сумі 6000 грн., який складався з
заборгованості по заробітній платі за
періоди з вересня 2013 року по січень 2014
року.

У зв'язку з чим позивач змушений був
звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач зменшив
свої вимоги та просив суд стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі
починаючи з листопада 2013 по день
звільнення, так як відповідач частково
погасив заборгованість, а саме
виплатив йому зарплату за вересень та
жовтень 2013року, а також просив суд
стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 3000грн.

Представник відповідача в ході
судового розгляду позов визнав
частково, пояснив що, відповідач дійсно
має перед позивачем заборгованість по
заробітній платі за період з листопада
2013р по день звільнення позивача, але це
сталось з вини колишнього керівництва
вини нового керівництва в цьому немає.

Суд, вислухавши в судовому засіданні
пояснення сторін, вивчивши надані
докази, вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд
розглядає справу не інакше як за
зверненням фізичної особи, поданою
згідно вимог ЦПК України, в межах
заявлених нею вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Крім того,
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставин, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.115 КЗпП України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але
не рідше двох разів на місяць, через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
проводиться в день звільнення.

Судом встановлено, що відповідно до
ксерокопії трудової книжки на ім'я
ОСОБА_1, він з 24 червня 2008 року працював
майстром виробничого навчання в
Вільнянському автокласі автомобільної
школи Запорізького міського об'єднання
учасників дорожнього руху та 13 січня 2014
року звільнився з роботи за угодою
сторін, про що було видано наказ № 1-к
від 13.01.2014 року.

Як вбачається з довідки №15 від 13.01.2014
року в день звільнення відповідач не
провів з позивачем повного розрахунку,
який складався з заборгованості по
заробітній платі за періоди з вересня
2013 року по січень 2014 року, цей факт був
визнаний сторонами, у зв'язку з ст. 61
ЦПК України не підлягає доказуванню,
під час розгляду справи відповідач
частково погасив заборгованість в
розмірі 2400грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітною платою є
винагорода у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
вповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, Вирішуючи
питання про стягнення моральної шкоди,
суд також виходить з вимог ст. 41
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод» в тій частині,
що суми моральної шкоди повинні бути
справедливими, а також вимог ст. 1167 ЦК
України. Статтею 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
внаслідок порушення її прав. Моральна
шкода полягає:… у душевних
стражданнях, які особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливостей їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.
Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню: сума
заборгованості по заробітній платі -
2760грн (заборгованість за два місяці
листопад, грудень 2013 1200 + 1200 = 2400; та за 6
робочих дні в січні 360грн; 2400 + 360 = 2760), з
вирахуванням податків та інших
обов'язкових платежів і зборів, які
підлягають вирахуванню при виплаті
заробітної плати. Проаналізувавши
доводи позивача, враховуючи те, що
розмір відшкодування моральної шкоди
має бути не більш, аніж достатнім для
розумного задоволення потреб
постраждалої особи і не повинен
призводити до її збагачення, таким
чином заявлена сума грошового
стягнення моральної шкоди в розмірі
3000грн, суд вважає завищеною, і вважає
необхідним знизити її до 500грн.

Оскільки позивача звільнено від сплати
судового збору при подачі позову, то
судовий збір в сумі 243, 60 гривень на
користь держави суд за правилами ст. 88
ЦПК України стягує з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Автомобільної школи Запорізького
міського об'єднання учасників
дорожнього руху про стягнення
нарахованої але не виплаченої
заробітної плати задовольнити
частково.

Стягнути з Автомобільної школи
Запорізького міського об'єднання
учасників дорожнього руху на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітної
платі в період з листопада 2013 - по 13
січня 2014 р. в сумі 2760грн. - за
вирахуванням суми прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Автомобільної школи
Запорізького міського об'єднання
учасників дорожнього руху на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду 500грн.

Стягнути з Автомобільної школи
Запорізького міського об'єднання
учасників дорожнього руху на держави
держмито в розмірі 241,60грн.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

09.07.2014