Справа №586/1447/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - БанчуковаНомер провадження
22-ц/788/1645/14 Суддя-доповідач - Шевченко В.
УХВАЛА

04 вересня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

при секретарі судового засідання -
Чуприні В.І.,

при секретарі судового засідання -
Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Русь»

на ухвалу Середино-Будського районного
суду Сумської області від 13 серпня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Русь» про
стягнення сум заборгованості,

в с т а н о
в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
ТОВ «Агро Русь» з позовом про стягнення
700 000 грн. за договором про надання
поворотної фінансової допомоги від 03
січня 2013 року та трьох процентів річних
від простроченої суми за період з 02
квітня 2013 року по день ухвалення
судового рішення.

На задоволення заяви позивача про
забезпечення позову ухвалою
Середино-Будського районного суду
Сумської області від 13 серпня 2014 року
накладено арешт на рухоме і нерухоме
майно та грошові кошти на банківських
рахунках відповідача із забороною йому
відчужувати це майно.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права і безпідставне
задоволення заяви позивача, просить
ухвалу про забезпечення позову
скасувати.

Колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виник спір майнового
характеру, предметом якого є значна
сума грошових коштів, яку позивач
просить стягнути з відповідача.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 151 ЦПК суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що позов може
забезпечуватися як накладенням арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, так і забороною
вчиняти певні дії.

У даному випадку суд, застосовуючи
обидва вказані вище види забезпечення
позову, не в повній мірі дотримався
вимог процесуального права.

Зокрема, усупереч вимогам ч. 5 ст. 153 та
ст. 210 ЦПК суд взагалі не мотивував свою
ухвалу, обмежившись лише тим, що заява
про забезпечення позову розглядається
судом у день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Вирішення цього питання у такий спосіб
є неприпустимим ще й з огляду на
роз'яснення, які містяться в абзацах 2 і
3 п. 4 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», згідно з якими вжиті заходи
забезпечення позову не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи, обмежувати можливість
господарюючого суб'єкта користуватися
та розпоряджатися власним майном, що
іноді призводить до незворотних
наслідків.

Крім того, суд не врахував, що за
змістом ст. 57 Закону «Про виконавче
провадження» арешт майна може потягти
за собою заборону обмеження права
користування ним.

Таким чином, накладення арешту на майно
і грошові кошти відповідача без
конкретно визначеного їх переліку і
розміру коштів може перешкоджати
нормальній господарській діяльності
вказаної юридичної особи.

У зв'язку з викладеним задоволення
заяви позивача у вигляді накладення
арешту на рухоме і нерухоме майно та
грошові кошти на банківських рахунках
відповідача слід визнати незаконним.

Тому ухвала суду в цій частині на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК підлягає
скасуванню з постановленням ухвали про
відмову в задоволенні зазначених вимог
позивача.

У частині ж заборони відповідачеві
відчужувати рухоме і нерухоме майно
оскаржена ухвала по суті є правильною,
оскільки цей вид забезпечення позову,
виходячи з матеріалів справи, є
співмірним із заявленими позовними
вимогами і відповідає принципам
розумності, забезпечення
збалансованості інтересів сторін та
їхньої рівноправності у цивільному
процесі.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК в
зазначеній частині ухвалу суду
необхідно залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
позивача на користь відповідача
необхідно стягнути 60 грн. 90 коп. на
компенсацію сплаченого за подання
апеляційної скарги судового збору.

Керуючись ст. ст. 152, 153, 303, 304, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Русь» задовольнити частково.

Ухвалу Середино-Будського районного
суду Сумської області від 13 серпня 2014
року в даній справі в частині
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно та грошові кошти на
банківських рахунках Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро
Русь» скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в
цій частині відхилити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Русь» 60 грн. 90
коп. на компенсацію судового збору за
подання апеляційної скарги.

В іншій частині оскаржену ухвалу суду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -