Ухвала24 листопада 2014 року
м. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:головуючого
Луспеника Д.Д., суддів:
Лесько А.О., Попович О.В.,
Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., розглянувши заяву
ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, в с т
а н о в и л а:У квітні 2013 року ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.
Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 липня 2013 року
в задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено. Рішенням апеляційного
суду Рівненської області від 18 березня
2014 року рішення Рівненського
міського суду Рівненської області
від 18 липня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за
прострочення ним сплати аліментів на
утримання сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01 березня 2007
року по 01 січня 2013 року в розмірі 54 008
грн 36 коп. Вирішено питання про судові
витрати на користь держави. Ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року касаційна
скарга ОСОБА_4 відхилена. Рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 18 березня 2014 року залишено без змін.
До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом
України ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції положень ч. 1 ст. 196
СК України. Одночасно заявник просить
поновити процесуальний строк із
зазначенням причини пропуску цього
строку. Відповідно до ч. 3 ст. 356 ЦПК
України у разі пропущення строку,
встановленого частинами першою, другою
цієї статті, з причин, визнаних
поважними, суд за клопотанням особи,
яка подала заяву про перегляд судового
рішення, може поновити цей строк.
Зважаючи на те що строк на подання
заяви про перегляд судового рішення
пропущений заявником з поважної
причини, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає за можливе поновити його.
Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції положень ч.
1 ст. 196 СК України, що, на думку заявника,
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить: -
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2014 року по справі
про стягнення заборгованості з виплати
аліментів та неустойки за прострочення
сплати аліментів; - ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 серпня 2014 року
по справі про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів; -
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2014 року по справі
про стягнення заборгованості з виплати
аліментів та неустойки за прострочення
сплати аліментів. У роз'ясненнях,
викладених у п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353 - 360 Цивільного процесуального
кодексу України», зазначено, що
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України, Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені, як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких
судових рішень є вичерпним. Оскільки
постанова Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року прийнята в порядку ст.
ст. 355, 360-3, 360-5 ЦПК України та не є
судовим рішенням, ухваленим як судом
касаційної інстанції, тому на вказану
постанову не може здійснюватися
посилання як на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК України.
Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом. У п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року
№ 11 «Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи. Надані заявником
судові рішення, як приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції положень ч. 1 ст. 196
СК України, не містять ознак, які згідно
з вимогами статті 355 ЦПК України є
підставою для перегляду судових
рішень, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити. Керуючись статтею 355
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а: Поновити ОСОБА_4
строк на звернення з заявою про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року. У допуску
справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, за
заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 червня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.Ухвала оскарженню не
підлягає. Головуючий
Д.Д. Луспеник Судді:

А.О. Лесько

О.В. Попович

С.Ф.
Хопта

В.А. Черненко