АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5187/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 621/1122/14-ц
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
- КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
- ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарях-Шпарага
О.О., Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" на
рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року по справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в
и л а :

До Зміївського районного суду
Харківської області звернувся ПАТ КБ
«Приватбанк» з позовом, в якому просив
суд стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість у розмірі 43373,67
грн. за кредитним договором №НАJWSE00000002
від 05.01.2006 року, яка складається з
заборгованості за кредитом у розмірі
1248,35 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 9982,26
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 3150,00
грн. та 28993,06 - пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором і
судові витрати у розмірі 433,74 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що сторони уклали кредитний договір, за
яким позивач свої зобов'язання виконав
в повному обсязі, проте відповідач
продовжує ухилятись від виконання
зобов'язання і заборгованість за
Договором не погашає, що є порушенням
законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».
Кредитним договором обумовлений строк
його дії до повного виконання
зобов'язань сторонами.

У запереченнях на позовну заяву ОСОБА_4
просив застосувати позовну давність до
позовних вимог та відмовити у їх
задоволенні, у зв'язку зі спливом
строку позовної давності. Він вказував,
що через життєві обставини неповно
виконав свої зобов'язання, але для
забезпечення виконання зобов'язання
надав в заставу майно загальною
вартістю 12600,00 грн., яке позивач
відповідно до договору мав право
одержати в задоволення своїх вимог, але
він безпідставно продовжував
нараховувати відсотки.

Рішенням від 11 червня 2014 року районний
суд у задоволенні позовних вимог
відмовив у повному обсязі за спливом
строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким позов
задовольнити в повному обсязі, судові
витрати покласти на відповідача.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі
посилається на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвели до ухвалення незаконного
рішення.

Стверджує, що відповідно до укладеного
договору №НАJWSE00000002 від 05.01.2006 року
відповідач отримав кредит у розмірі 10
000,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Вказує, що ОСОБА_4 підтвердив своїм
підписом свою згоду на те, що підписана
заява разом з Умовами надання кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) складає між ним і Банком
Договір.

Зазначає, що в порушення вимог Закону
та Договору, відповідач зобов'язання
щодо погашення заборгованості за
кредитом у строк не виконав, у зв'язку з
чим наразі має заборгованість.

Звертає увагу, що суд першої інстанції
не врахував, що у даному випадку
відбулося переривання перебігу строку
позовної давності, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав в межах цього строку,
оскільки договором передбачено
надання строкового кредиту на строк по
05.01.2009 року включно, перебіг строку
позовної давності починається з 06.01.2009
року і закінчується 06.01.2012 року.

Посилаючись на вимоги ст. 264 ЦК України
зазначає, що у даному випадку відбулось
переривання позовної давності, яке
полягає у здійсненні відповідачем дії,
що свідчать про визнання ним свого
боргу, до закінчення строку позовної
давності, а саме часткове погашення
23.05.2011 року заборгованості за кредитним
договором у розмірі 30,50 грн., яке
спрямовано Банком на погашення
заборгованості та відображено в
розрахунку заборгованості. Таким
чином, перебіг позовної давності
починається заново і спливає 25.05.2014
року.

Звернення позивача 17.04.2014 року до суду є
свідченням того, що він звернувся у
межах позовної давності з урахуванням
її переривання. Вважає, що судом
порушено ряд процесуальних норм.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши доводи
апеляційної скарги та, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановляючи вказане рішення про
відмову у задоволенні позову за
спливом строку позовної давності , суд
першої інстанції виходив з того, що
останній платіж з погашення кредитної
заборгованості відповідачем було
здійснено 24 лютого 2011 року і з цього
часу позивач не вчинив жодної дії щодо
захисту свого порушеного права в
судовому порядку, аж до часу звернення
до суду 17 квітня 2014 року. При цьому, суд
першої інстанції послався на наявний в
матеріалах справи розрахунок
заборгованості на а.с.7.

З таким висновком суду погодитися не
можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає
зазначеним вимогам закону.

Так, як вбачається з розрахунку
заборгованості (а.с.7) на який послався
суд постановлюючи рішення, то останній
платіж відповідач здійснив не 24 лютого
2011 року, а 3 червня 2011 року, що суттєво
впливає на визначення строків позовної
давності.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст..309 ЦПК
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з"ясування судом
обставин, що мають значення для справи
і невідповідність висновків суду
обставинам справи.

За таких обставин, рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
часткове задоволення позову.

Судовим розглядом встановлено
наступне.

05.01.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"
правонаступником якого є ЗАТ
"Приватбанк" і ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір №НАJWSE00000002 згідно
якому відповідач отримав кредит 10000
грн. зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік з кінцевим строком виконання
зобов"язань по поверненню коштів 5
січня 2009 року.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості станом на 6 січня 2009
року заборгованість по тілу кредиту
складала 2262 грн. 36 коп. , після спливу
кінцевого строку повернення кредиту
заборгованість по тілу кредиту
зменшувалась 30.03.2010 року до 2259,85 грн.,
2.04.2010 року - до 2082,78 грн., 24.02.2011 року до
2063,85 грн., 28.02.2011 року до 1283,85 грн., 4.04.2011
року до 1281,25 грн., 23.05.2011 року до 1250,75 грн.
і 3.06.2011 року до 1248 ,35 грн.(а.с.6-7).

Відповідно до ч.4 ст..10 ЦПК України
суд повинен сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Суд першої інстанції в порушення
цих вимог не з"ясував ці обставини,
вони залишились поза увагою суду і з
незрозумілих підстав вважав , що
відповідач здійснив останній платіж 22
лютого 2011 року, тоді як останній платіж
було здійснено 3 червня 2011 року.

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов"язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

З огляду на те, що відповідач
протягом 2010 і 2011 років здійснював
погашення заборгованості , що свідчить
про визнання ним боргу і переривання
позовної давності, строк слід
відраховувати з 3 червня 2011 року по 2
червня 2014 року. З позовом позивач
звернувся 17 квітня 2014 року, тобто в
межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у
межах,встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо в зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Ст. 629 ЦК України регламентує, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами Згідно ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

У зв"язку з тим, що відповідач не
виконав належним чином свої
зобов"язанняі утворилась
заборгованість яка складається з
заборгованості за кредитом у розмірі 1
248,35 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 9
982,26 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 3 150,00
грн. та пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором 28
993,06 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості по тілу кредиту в сумі 1
248,35 грн. , заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 9
982,26 грн. і заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі -3150 грн.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Що стосується заборгованості по пені ,
то згідно розрахунку заборгованість
складає 28 993 грн.06 коп., з врахуванням
річного строку позовної давності сума
заборгованості по пені за період з 17
квітня 1913 року по 16 квітня 2014 року
складає 6844 грн. 87 коп., що значно
перевищує суму боргу 1248,35 грн., тому
судова колегія приймає до уваги
заперечення відповідача на позов і
застосовує вимоги ст.551 ЦК України і
зменшує розмір пені до розміру суми
заборгованості по тілу кредиту 1248 грн.
35 коп.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було сплачено судовий збір
при зверненні до суду першої інстанції
- 433,74 грн. і до апеляційного суду 216,87
грн.. Позовні вимоги задоволені в
розмірі 15628,96 грн. , тобто 1% складає
менше передбаченого законодавством
мінімума ставки судового збору, а тому
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає судовий збір в
мінімальному розмірі, що підлягає
сплаті до судів першої і апеляційної
інстанцій 243,60 грн. і 121,80 грн. , всього 365
грн. 40 коп.

Керуючись ст. 14,264,525,526,530,610,611,624,629, 1054 ЦК
України, ст. 10,11,15,213,214,303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" - задовольнити
частково.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 11 червня 2014
року - скасувати і ухвалити нове. Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" заборгованість за
кредитним договором № HAJWSE00000002 від 5
січня 2006 року яка складається з
заборгованості за кредитом- 1248,35 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 9982,26 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом -3150 грн. і пені
1248,35 грн., всього в сумі - 15 628
(п"ятнадцять тисяч шістсот двадцять
вісім) грн. 96 коп. і судові витрати 365
(триста шістдесят п"ять) грн. 40 коп.

В іншій частині в задоволенні позову
про стягнення заборгованості по пені -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -