АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1047/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2532/14
Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів -КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 2 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи -
Третьої Полтавської державної
нотаріальної контори, про визнання
права власності на частину квартири в
порядку спадкування, за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участю третіх
осіб: ОСОБА_4, Третьої Полтавської
державної нотаріальної контори, про
визнання часток співвласників,
встановлення факту та визнання права
власності на частину квартири в
порядку спадкування, за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю
третіх осіб: Третьої Полтавської
державної нотаріальної контори,
приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу
МАТВЄЄНКО ВІКТОРІЇ ОЛЕКСІЇВНИ, про
визнання права власності на частину
квартири в порядку спадкування та
визначення часток співвласників.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року ОСОБА_6 в інтересах
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, у якому зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, який
приходився чоловіком бабусі позивача -
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

За життя ОСОБА_7 спадкував після ОСОБА_8
частку квартири АДРЕСА_1, а 6.07.10
року склав заповіт на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, відповідно до якого заповідав
останнім вказану вище квартиру у
рівних частках.

Після відкриття спадщини ОСОБА_7, 6.08.13
року ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітнього на той час ОСОБА_2
подала заяву про прийняття спадщини, з
такою ж заявою звернувся ОСОБА_3

Проте, постановою від 19 лютого 2014 року
Третьої Полтавської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2
відмовлено у оформленні спадщини через
неподання правовстановлюючих
документів на квартиру.

Будучи представником ОСОБА_2, ОСОБА_6
неодноразово зверталася до ОСОБА_3 та
його батьків, у яких знаходиться
оригінал свідоцтва, проте останні
відмовляються його надавати, чим
порушують права ОСОБА_2

Просила визнати право власності ОСОБА_2
на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_7

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, у
якому зазначав, що його бабуся - ОСОБА_8,
та її чоловік ОСОБА_7 приватизували
квартиру АДРЕСА_1

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8
відкрилась спадщина на 1/2 частину
вказаної квартири, яку прийняв ОСОБА_7,
як чоловік померлої, та ОСОБА_1, як син
ОСОБА_8, якому встановлена друга група
інвалідності на момент відкриття
спадщини.

Донька спадкоємця - ОСОБА_9, відмовилась
від прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, який за
життя склав заповіт на користь
позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_10, заповівши
по 1/2 частин належної йому на праві
власності частки квартири АДРЕСА_1

Необхідність звернення до суду з даним
позовом обґрунтовував тим, що ОСОБА_7 не
визначив частки, які належали йому та
дружині у спадковій квартирі, та
юридично не оформив спадщину після
ОСОБА_8

Просив визначити розмір часток ОСОБА_8,
ОСОБА_7 у праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/2
частини за кожним, визнати факт
прийняття ОСОБА_7 спадщини, що
відкрилась після ОСОБА_8 у розмірі 1/8
частини цієї квартири.

Також просив визнати за собою право
власності на 3/8 частин
вищевказаної квартири.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, у якому посилався на аналогічні
викладеному вище позову ОСОБА_3
підстави для свого позову.

Зазначав, що не оформив свою
обов'язкову 1/8 частину квартири АДРЕСА_1
яка спакувалась ним після ОСОБА_8

Оскільки за життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не
визначили свої частки у праві
власності на вказану квартиру, просив
визнати розмір часток останніх у праві
спільної сумісної власності, по 1/2
частини за кожним.

Також просив визнати за собою право
власності на 1/8 частину цієї
квартири, яка спадкувалась ним після
ОСОБА_8, у порядку ст. 563 ЦК УРСР (у
редакції 1963 року).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року цивільну
справу №553/1047/14-ц за позовом ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на частину
квартири у порядку спадкування
об'єднані в одне провадження з
цивільною справою №553/1222/12-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання
часток співвласників, встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на частину квартири в
спадкування, та цивільною справою
№553/1221/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на частину квартири у
порядку спадкування.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 2 липня 2014 року
позов ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2
задоволено, позовні вимоги ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено рівними частки
співвласників у спільній власності на
квартиру АДРЕСА_1 а саме: 1/2 частку -
у власності ОСОБА_8, 1/2 частку - у
власності ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 36,9 кв. м,
житловою площею 18,6 кв. м, яка
складається з наступних приміщень: 1-а
кімната (5), площею 18,6 кв. м, вбудована
шафа (4) площею 0,8 кв. м, кухня (3) площею 7,8
кв. м, вбиральня (поєднана) (2) площею 3,2
кв. м, коридор (1) площею 4,5 кв. м, як за
спадкоємцем за заповітом від 6.07.10 року
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1
загальною площею 36,9 кв. м, житловою
площею 18,6 кв. м, яка складається з
наступних приміщень: 1-а кімната (5)
площею 18,6 кв. м, вбудована шафа (4) площею
0,8 кв. м, кухня (3) площею 7,8 кв. м,
вбиральня (поєднана) (2) площею 3,2 кв. м,
коридор (1) площею 4,5 кв. м, як за
спадкоємцем за заповітом від 6.07.10 року
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У решті позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права й постановлення
нового рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_11 задовольнити у повному обсязі,
а саме: визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 у порядку спадкування
обов'язкової частки у спадковому майна
ОСОБА_8, а за ОСОБА_12 та ОСОБА_2 -
право власності на 3/8 частини цієї ж
квартири за кожним, у порядку
спадкування за заповітом ОСОБА_7

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається та вірно
встановлено місцевим судом, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_8, яка
доводилась матір'ю ОСОБА_1 та бабусею
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, по лінії батька
ОСОБА_1, та бабусею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
по лінії матері ОСОБА_4 (доньки
померлої).

Відповідно до заповіту від 5.04.02 року за
№1-343, посвідченого нотаріусом Третьої
Полтавської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_8 заповіла належну їй на
праві спільної сумісної власності
частку квартири АДРЕСА_1, доньці ОСОБА_4

Проте, спадкоємець за заповітом ОСОБА_4
з відповідною заявою про прийняття чи
відмову від прийняття спадщини після
ОСОБА_8 до нотаріальної контори не
зверталася, тому спадкова справа на
майно померлої не заводилася.

Таким чином, спадщину ОСОБА_8 фактично
прийняв її чоловік - ОСОБА_7

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просив
визнати за собою право власності на 1/8
частину квартири АДРЕСА_1 який, будучи
інвалідом на день відкриття спадщини,
мав право на обов'язкову частку у
спадщині ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, який, у
відповідності до заповіту від 6.07.10
року, посвідченого приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу МАТВЄЄНКОВ.О.,
заповів у рівних частках ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 належну йому квартиру АДРЕСА_1

Постановою державного нотаріуса №75
від 29.02.14 року ОСОБА_2 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 оскільки спадкоємцем не надано
оригіналу чи належним чином засвідчену
копію правовстановлюючого документу
на вказану квартиру.

Підставою для відмови ОСОБА_3 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на 1/2 частину спірної
квартири, відповідно до постанови
державного нотаріуса №212/02-31 від 15.04.14
року, є залиття свідоцтва про
право власності невідомою речовиною,
що унеможливлює його прочитання, та
відсутність визначених часток
співвласників квартири, які померли.

За правилами ст. 1218 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, місцевий
суд обґрунтовано виходив з того, що
останній разом з іншими спадкоємцем
ОСОБА_3 у межах шестимісячного строку
звернулись до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини за
заповітом ОСОБА_7, проте отримати
свідоцтва про право на спадщину у
встановленому законодавством порядку
обидва спадкоємці не мають можливості
через відсутність документів на
квартиру та відмови з цих підстав
нотаріусом у видачі їм свідоцтв про
право на спадщину, тому звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування є належним способом
захисту порушеного права.

Апеляційний суд також погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
правових підстав для визнання за
ОСОБА_1 права власності на 1/8 частину
спірної квартири у порядку спадкування
після ОСОБА_8 відсутні, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 535 ЦК УРСР, чинної
на день відкриття спадщини,
неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені), а
також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

За нормами ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, чинної на
день відкриття спадщини, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв.

Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні
бути вчинені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини (ч. 2 ст. 549 ЦК
УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України,
чинної на день відкриття спадщини,
строк для прийняття спадщини,
встановлений статтею 549 цього Кодексу,
може бути продовжений судом, якщо він
визнає причини пропуску строку
поважними.

За положенням ЦК України, чинного на
день розгляду спору, спадкоємець є
таким, що прийняв спадщину у випадку,
якщо постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
(ч. 3 ст. 1268 ЦК України) чи подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, у разі, якщо бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1 фактично не вступив в
управління або володіння спадковим
майном ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року, та не подавав до нотаріальної
контори заяву про прийняття
обов'язкової частки спадщини
останньої.

Оскільки спадкова справа після ОСОБА_8
не заводилася, позовних вимог про
надання додаткового строку для
прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК
України) ОСОБА_1 не заявлялось, тому, з
огляду на положення ст. 1 ст. 1272 ЦК
України, він вважається таким, що не
прийняв спадщини (обов'язкової частки
спадщини).

Твердження апелянта ОСОБА_1, що він
фактично прийняв спадщину, вступивши у
володіння спадковим майном
ОСОБА_8 (особистими речами своєї матері:
фотоальбоми, посуд, швейна машинка), є
безпідставним, оскільки самим
апелянтом не заперечується, що дані
речі йому були передані ОСОБА_7, а
ощадні книжки померлої на себе ним не
переоформлювались, попри те, що з
моменту їх отримання сплинуло понад 11
років.

Посилання у апеляційній скарзі на те,
що отримання свідоцтва про право на
спадщину, у відповідності до ст. 1296 ЦК
України, є правом спадкодавця, не
спростовує того факту, що ОСОБА_1 не
прийняв спадщину, тому право на
отримання свідоцтва про право на
спадщину на частку квартири у нього не
виникло.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та не спростовують
висновків суду.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 2 липня 2014 рокузалишити без
змін.

Ухваланабирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді :
О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М.ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ