Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/4635/14Головуючий у 1-й
інстанції Смолка І.О. Суддя-доповідач
27 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мельник
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 05 травня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк"
(надалі - Банк) до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
Банк звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, в якому просив
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь частину заборгованості за
кредитним договором №СM-SME202/287/2008 від 19
червня 2008 року у розмірі 3 039 331,93 грн. на
виконання мирової угоди, визнаної
раніше ухвалою Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 05.12.2012 року в іншій
цивільній справі №2/0808/1567/2012 за участю
тих самих осіб, оскільки відповідачі
від виконання останньої та сплати
зазначеної заборгованості у
добровільному порядку на користь Банку
на теперішній час ухиляються.
Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 05 травня 2014 року
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь ПАТ "ОТП Банк" суму
заборгованості за мировою угодою,
затвердженою ухвалою Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 05,12,2012
року у справі №2/0808/1567/2012р в розмірі 3 039
331,93 грн., що включає: 3 039 331,93 грн.- сума
заборгованості за мировою угодою (тіло
кредиту) та судовий збір у сумі 3 555,70
Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 23.09.2014 року (а.с.226) заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення (а.с.226).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права судом першої
інстанції при його ухваленні,
відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній
скарзі просив рішення суду першої
інстанції скасувати та закрити
провадження у цій справі на підставі
ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України.
Належним чином повідомлені про час та
місце розгляду цієї справи апеляційним
судом відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання 27.11.2014 року не
з'явились, про причини своєї неявки
апеляційний суд не повідомили,
клопотань про відкладення розгляду
цієї справи апеляційному суду не
При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду визнала
неповажною причини неявки у дане
судове засідання зазначених
відповідачів та ухвалила розглядати
дану справу у даному судовому
засіданні за відсутністю останніх.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, у тому числі представника Банку
- Юнаш А.Б., який зазначав на запитання
колегії суддів апеляційного суду, що
Банк не звертався до суду першої
інстанції з метою отримання
виконавчого документу, та органів
виконавчої служби - з метою виконання у
примусовому порядку зазначеної
мирової угоди із відповідачами щодо
погашення залишку вказаної за мировою
угодою заборгованості за кредитним
договором, визнаною ухвалою суду у 2012
році в іншій цивільній справі, оскільки
остання, на думку Банку, не відповідає
вимогам до виконавчого документу,
проте й із скаргою до апеляційного суду
щодо скасування ухвали суду про
визнання цієї мирової угоди Банк також
не звертався, остання є на сьогодні
чинною, оскільки Банк не вважав
доцільним скасовувати цю мирову угоду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
Так, згідно із ст. 310 ч. 1 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрала законної сили
ухвала суду про закриття провадження у
справі у зв'язку з укладенням мирової
угоди сторін, постановлена з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що задовольняючи позовні
вимоги Банку у цій справі у повному
обсязі та солідарно стягуючи з
відповідачів на користь Банку
несплачену останніми у добровільному
порядку частину заборгованості за
кредитним договором №СM-SME202/287/2008 від 19
червня 2008 року у розмірі 3039 331,93 грн. на
виконання мирової угоди тих самих
сторін, визнаної раніше ухвалою
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 05.12.2012 року в іншій цивільній справі
між тими ж сторонами, суд першої
інстанції вважав їх обґрунтованими і
доказаними у цій справі.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Оскільки, встановлено, що 19 червня 2008
року між ЗАТ "ОТП Банк"
(правонаступником якого є АТ "ОТП Банк")
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№СM-SME202/287/2008 (а.с.17-31).

19.06.2008 року Банк здійснив видачу
кредитних коштів ОСОБА_3 в сумі 360 000,0
доларів США шляхом їх безготівкового
переказу на поточний рахунок
позичальника. Пізніше 20.05.2009 року та
20.01.2010 року Банком видано позичальнику 3
669,02 доларів США та 2 423,02 доларів США.

Датою остаточного повернення кредиту є
18 червня 2023 року.

В якості забезпечення наданого кредиту
19 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2
укладено договір поруки №SR-SME202/287/2008/1
від 19.06.2008 року (а.с.32-35), згідно з якими,
він зобов'язався відповідати перед
Банком за повне та своєчасно виконання
ОСОБА_3 боргових зобов'язань за
кредитним договором у повному обсязі
таких зобов'язань.

В якості забезпечення наданого кредиту
19 червня 2008 року між ЗАТ „ОТП Банк" та
ОСОБА_4 укладено договір поруки
№SR-SME202/287/2008/2 від 19.06.2008 року (а.с. 36-39),
згідно з яким, вона зобов'язалася
відповідати перед Банком за повне та
своєчасно виконання ОСОБА_3 боргових
зобов'язань за кредитним договором у
повному обсязі таких зобов'язань.

Проте, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_3
умов кредитного договору щодо
повернення суми кредиту та сплати
відсотків, ще 07.06.2012 року Банк вже
звертався до Жовтневого районного суду
з позовом про дострокове стягнення
боргу з позичальника та поручителів.

Та ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 05.12.2012 року (а.с.2-9) у
цивільній справі №2/0808/1567/2012 за позовом
Банку до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № CM-SME202/287/2008 було визнано
укладену між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 мирову угоду у зазначеній
справі, за якою здійснено конвертацію
валюти кредиту з доларів США на
Українську гривню, встановлено
загальний розмір кредитної
заборгованості, що підлягає погашенню
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в сумі 3 117 280,0
грн., встановлено графік платежів
щомісяця рівними частками на протязі 120
календарних місяців по 25 977,25 грн. з
08.01.2013 року.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
виконували зазначену мирову угоду
добровільно з 2012 року, у зв'язку із чим
розмір стягнутої судом за зазначеною
мировою угодою з відповідачів на
користь Банку кредитної
заборгованості зменшився з 3 117 280,0 грн.
до 3 039 331,93 грн. (станом на 12.07.2013 року).

Проте, у подальшому умови виконання у
добровільному порядку, укладеної
сторонами та визнаної судом
вищезазначеною ухвалою мирової угоди в
іншій цивільній справі, були порушені
відповідачами.

В силу вимог ст. 17 ч. 2 п. 1 Закону України
«Про виконавче провадження»
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи як
виконавчі листи, що видаються судами.

Однак, встановлено, що Банк взагалі не
звертався до Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя з метою отримання
виконавчого листа на виконання
зазначеної вище ухвали Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2012
року в іншій цивільній справі
№2/0808/1567/2012, яка набрала законної сили
та якою було визнано вказану мирову
угоду сторін.

Даний факт не спростовується
матеріалами цієї справи.

Хоча ухвала суду є формою судового
рішення в силу вимог ст. 208 ЦПК України.

Згідно із ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх. Невиконання
судового рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Відповідно до ст. 368 ч. 2 ЦПК України за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
виконавчий лист.

Оскільки, ухвала суду про визнання
мирової угоди не є сама по собі
виконавчим документом у розумінні ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження», як наприклад ухвала суду
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту тощо.

Проте, встановлено, що крім цього, Банк
також, відповідно, не звертався до
органів Державної виконавчої служби
України з метою виконання у
примусовому порядку згідно із Законом
України «Про виконавче провадження»
вищезазначеної ухвали Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2012
року в іншій цивільній справі
№2/0808/1567/2012.

Замість цього, Банк знов звернувся до
суду першої інстанції із
вищезазначеним позовом (а.с.1-2) у цій
справі, тобто про повторне стягнення
вже за рішенням суду решти
заборгованості, яка залишилась
несплаченою відповідачами на користь
Банку за вищезазначеною мировою
угодою, визнаною ухвалою суду в іншій
цивільній справі.

Проте, ухвалення оскаржуємого рішення
судом першої інстанції про задоволення
вимог Банку у цій справі при
вищевикладених обставинах, за
наявності нескасованої ухвали
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 05.12.2012 року в іншій цивільній справі
№2/0808/1567/2012 про визнання мирової угоди,
якою вже стягнуто цю заборгованість на
користь Банку з відповідачів та
виконання якої є можливим у
примусовому порядку відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження, суперечить вимогам ст. 205
ч. 1 п.2 ЦПК України.

Доводи представника Банку у судовому
засіданні при апеляційному розгляді
цієї справи з приводу того, що ухвала
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 05.12.2012 року в іншій цивільній справі
№2/0808/1567/2012 про визнання мирової угоди
не відповідає вимогам щодо виконавчого
документу при вищевикладених
обставинах не ґрунтуються на законі та
доказах.

Банк не подавав суду першої інстанції в
іншій цивільній справі будь-яких заяв з
цього приводу та не оскаржував
зазначеної ухвали суду про визнання
мирової угоди в іншій цивільній справі
в апеляційному порядку, остання не
скасовувалась та є і була чинною на час
ухвалення судом першої інстанції
оскаржуємого рішення у цій справі.

Докази протилежного у матеріалах цієї
справи відсутні.

У даній справі відсутні також належні,
допустимі докази наявності перешкод
Банку у примусовому виконанні
зазначеної ухвали суду в іншій
цивільній справі №2/0808/1567/2012 (постанова
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження на
виконання цієї ухвали у примусовому
порядку тощо).

Якщо сторонами у позасудовому порядку
була досягнута мирова угода щодо зміни
валюти кредиту, строків, графіку
погашення кредиту та відсотків тощо за
вищезазначеним кредитним договором, то
остання мала бути викладена сторонами
у вигляді додаткової угоди до
вказаного вище кредитного договору
сторін, а не бути предметом визнання
судом першої інстанції в іншій
цивільній справі, яка у подальшому
після визнання її судом зазначеною
ухвалою суду набула сили судового
рішення та підлягає виконанню у
порядку, передбаченому законодавством
саме для судового рішення.

При вищевикладених обставинах,
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню із закриттям
провадження у цій справі на підставі
ст. ст. 205 ч. 1 п. 2, 310 ч. 1 ЦПК України.

Судові витрати у вигляді судового
збору у сумі 3 441,0 грн. (а.с.3), понесені
Банком при зверненні до суду першої
інстанції із вищезазначеним позовом у
цій справі, можуть бути повернуті Банку
у подальшому ухвалою суду за
результатами розгляду відповідного
клопотання Банку в силу вимог ст. 7 ч. 1 п.
5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 205-206, 310, 314-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 05 травня 2014 року у
цій справі скасувати.

Провадження у цій справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за мировою
угодою закрити.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.