Cправа № 127/33/14-ц
Провадження № 2/127/1289/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:

головуючого
судді Медяної Ю.В.,

при секретарі
Подоляк М.В.,

за участю

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
виділ 1/3 частки будинку в натурі,-

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року до суду з позовною
заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, в якій просив суд виділити йому
в натурі на праві приватної власності
1/3 частку будинку, що розташований в
АДРЕСА_2 та припинити право власності
на 1/3 частку даного будинку, що належить
ОСОБА_4.

В позовній заяві зазначено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача
- ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_2,
який належав померлому на підставі
Договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на праві особистої власності.

Відповідно до витягу з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданого
КП «Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» 01 червня 2011 року на
зазначеній вище земельній ділянці
розташовані: житловий будинок
загальною площею 76, 3 кв.м., житловою
площею 30,6 кв.м.,позначений на плані
літерою «А», прибудова «а», літня кухня
«Б», погріб «П/Б», огорожа «№ 1-5», а
також самочинно зведені сарай «В»,
сарай «Ж», сарай «Е» погріб «П/Е», гараж
«Д», прибудова «б», убиральня «Г» та
самочинно переобладнані приміщення:
коридор 1-2 площею 7,1 кв.м., комора 1-6
площею 7,9 кв.м., які в свідоцтво про
право на спадщину за законом не
включені.

Спадкове майно складається з кімнати 1-4
площею 12, 6 кв.м., кімнати 1-3 площею 18
кв.м., кухні 1-5 площею 11, 1 кв.м. та веранди
1-1 площею 19, 6 кв.м.

При житті померлого ОСОБА_6 у сторін
склався наступний порядок
користування спірним будинком: позивач
з батьком користувався кімнатою 1-3
площею 18 кв.м., а відповідач ОСОБА_3
користується кімнатою 1-4 площею 12, 6
кв.м. Кухня і веранда були у спільному
користуванні.

Спадкоємцями по закону в розмірі по 1/3
частки після померлого ОСОБА_6 є
позивач, а також відповідачі: син
померлого - ОСОБА_3 та онука померлого -
ОСОБА_4

У зв'язку з викладеним вище, на думку
позивача, є всі підстави для виділення
йому 1/3 частки будинку та припинення
права власності ОСОБА_4 на частку в
спірному будинку, оскільки частка
ОСОБА_4 є незначною, а спільне володіння
і користування будинком є неможливим.

З підстав, зазначених вище, позивач
звернувся до суду з даною позовною
заявою.

Під час судового розгляду справи на
підставі заяви позивача ОСОБА_1 судом
було залишено без розгляду зазначену
позовну заяву в частині позовних вимог
про припинення права власності ОСОБА_4
на 1/3 частку спірного житлового
будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2, а також
відповідач ОСОБА_3 при вирішенні даної
цивільної справи поклались на розсуд
суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 вимоги позовної заяви не
визнала, просила суд в її задоволенні
відмовити, надавши письмові
заперечення (а.с. 20-22) та додатково
пояснила, що частка ОСОБА_4 у спірному
житловому будинку складає 1/3 частину
будинку, яка є такою ж самою, як і в
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а тому не може
вважатися незначною. Крім того,
зазначила, що ОСОБА_4 на праві власності
належить лише частка однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживає
разом зі своєю матір'ю та двома дітьми,
а в спірному будинку не має можливості
проживати, оскільки між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 вже
склався порядок користування даним
будинком.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи та оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні було оглянуто та
досліджено матеріали
інвентаризаційної справи № 17982 на
об'єкт нерухомого майна, розташований
за адресою: АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого 21 липня 2011 року
державним нотаріусом другої
вінницької державної нотаріальної
контори Малою Н.С., зареєстрованого в
реєстрі за № 2-1443, спадкоємцями на
зазначене у даному свідоцтві майно
ОСОБА_6 є його онучка ОСОБА_4 - в 1/3
частці, та сини: ОСОБА_1 - в 1/3 частці та
ОСОБА_3 - в 1/3 частці (а.с. 24).

Як вбачається з наведеного вище
свідоцтва про право на спадщину за
законом, спадщина, на яку в указаних
частках видано це свідоцтво,
складається з цілого житлового будинку
з прибудовою, господарськими будівлями
та спорудами номер АДРЕСА_2. На
земельній ділянці згідно витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданого КП «Вінницьке міське
бюро технічної інвентаризації» 01
червня 2011 року за № 30165964, на земельній
ділянці розташовані: житловий будинок
з черепашнику, обкладений цеглою,
житловою площею 30, 6 кв.м., загальною
площею 76, 3 кв.м., означений на плані
літерою «А», прибудова «а», літня кухня
«Б», погріб «П/Б», огорожа «№ 1-5».
Самочинно зведені: сарай «В», сарай «Ж»,
сарай «Е», погріб «П/Е», гараж «Д»,
прибудова «б», убиральня «Г» та
самочинно переобладнані приміщення:
коридор: 1-2, площею 7, 1 кв.м., комора 1-6,
площею 7, 9 кв.м. - в свідоцтво про право
на спадщину за законом не включені.

На підставі зазначеного вище свідоцтва
про право на спадщину за законом
сторонами здійснено державну
реєстрацію прав власності на спірний
житловий будинок по 1/3 частці будинку
за кожною із сторін, що підтверджується
витягами про державну реєстрацію прав,
що містяться в інвентаризаційній
справі на даний будинок.

Як вбачається з технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок по АДРЕСА_2, виготовлений КП
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» 28 січня 2013 року, даний
будинок має загальну площу 76, 3 кв.м.,
житлову площу - 30, 6 кв.м. та складається
з прихожої - 19, 6 кв.м., коридору - 7, 1 кв.м.,
кімнати - 18, 0 кв.м., кімнати - 12, 6 кв.м.,
кухні - 11, 1 кв.м. та комори - 7, 9 кв.м. (а.с.
32-35).

Ухвалою суду від 11 лютого по даній
цивільній справі призначено судову
будівельно-технічну експертизу, на
вирішення експертам якої, зокрема,
поставлено питання щодо визначення
можливих варіантів виділу 1/3 частки
спірного будинку ОСОБА_1 з урахуванням
встановленого порядку користування
даним будинком, відповідно до якого
ОСОБА_1 користується кімнатою 1-3 площею
18, 0 кв.м., а ОСОБА_3 - кімнатою 1-4 площею 12,
6 кв.м.

З висновку № 151 за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи від 11
квітня 2014 року, складеного судовим
експертом ТОВ «Експертно-юридична
фірма «Соломон» Корчинським О.А.,
вбачається, що при проведенні
дослідження експертом встановлено, що
надати можливі варіанти виділу 1/3
частки будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з
урахуванням встановленого порядку
користування даним будинком, не
вбачається за можливе.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено,
що власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з роз'яснень, які
містяться в п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991
року «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» при вирішенні справ про виділ
в натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що це можливо,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
з самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з наведеного вище та беручи до
уваги висновок судової
будівельно-технічної експертизи № 151
від 11 квітня 2014 року, відповідно до
якого неможливо виділити позивачу 1/3
частку будинку АДРЕСА_2, та враховуючи,
що спірний будинок складається з двох
жилих кімнат і має один вихід, що
унеможливлює на момент розгляду справи
в суді без здійснення відповідного
перепланування виділити кожній із
сторін відокремлену частину будинку з
самостійним виходом. Виходячи з
викладеного, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Представником відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_9 суду надано квитанцію № 18 від 26
травня 2014 року, відповідно до якої
остання отримала від ОСОБА_4 4 000 грн. за
ведення цивільної справи, а також акт
виконаних робіт від 10 червня 2014 року, зі
змісту якого вбачається, що ОСОБА_4
підтверджує, що вона з адвокатом ОСОБА_9
уклали угоду на ведення зазначеної
цивільної справи та що вона оплатила їй
гонорар в сумі 4 000 грн. по вищевказаній
квитанції.

Однак наданий суду акт виконаних робіт
не відповідає вимогам Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», оскільки
у ньому не міститься відомостей про
тривалість часу, витраченого адвокатом
ОСОБА_9 у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді з метою надання правової допомоги
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_9
провела у судовому засіданні по даній
цивільній справі 30 хвилин, що
підтверджується журналом судового
засідання від 10 червня 2014 року, то
розмір компенсації витрат на правову
допомогу, який підлягає стягненню з
позивача, складає 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 356-358 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про виділ 1/3 частки будинку в
натурі, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду.

Суддя: