АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7421/14
Головуючий 1 інст.: Шиянова
Справа № 639/595/14-ц
Доповідач: Хорошевський О.М.
18 листопада 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
головуючого - Хорошевського О.М.
суддів - Пшенічної Л.В., Івах А.П.,
за участю секретаря - Пуль С.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 25 вересня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Харківського
приладобудівного заводу ім. Т.Г.
Шевченко, третя особа - Адміністрація
Жовтневого району Харківської міської
ради про зміну формулювання причин
звільнення та внесення виправлення до
в с т а н о в и л а :
В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом після уточнення якого
просила змінити формулювання
звільнення у наказі та трудовій книжці
з «звільнення за власним бажанням ст. 38
КЗпП України» на « звільнення за
власним бажанням у зв'язку з доглядом
за дитиною - інвалідом ст. 38 КЗпП
В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 1977 року працювала
монтажницею у ДП «Харківський
приладобудівний завод ім. Т.Г.
Шевченка» (далі - Завод ім. Т.Г.
З 1988 року перебувала на першочерговому
квартирному обліку як багатодітна
17.05.1990 року переведена на іншу посаду.
У 1991 році їй з трьома дітьми було надано
тимчасово житлова площа у гуртожитку
заводу без ордеру та реєстрації.
У зв'язку з погіршенням здоров'я її
старшої доньки позивач була змушена у
листопаді 2001 року подати заву про
збільшення для догляду за дитиною, ця
заява була подана наприкінці жовтня 2001
05.11.2001 року під тиском адміністрації
вона була змушена написати заяву про
звільнення за власним бажанням.
Зміна формулювання причини звільнення
потрібно для відновлення її на
пільговій квартирній черзі.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 25 вересня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати як таке, що не відповідає
фактичним обставинам справи і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Скарга містить посилання на те, що
станом на жовтень 2001 року у неї було
четверо дітей, двоє з яких не досягли 14
річного віку. Старша донька була
інвалідом з дитинства і потребувала
догляду.

У березні 2000 року померла мати
позивача.

Під впливом цих психологічних чинників
та тиском з боку адміністрації заводу,
вона і написала заяву про звільнення за
власним бажанням.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з закриттям
провадження у справі з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що обставини, встановлені судовим
рішенням, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України не доказуються при розгляді
інших справ.

При цьому суд зазначив, що рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 26 листопада 2013 року, залишеного без
змін ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 24 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про зміну формулювання
звільнення і встановлено, що ОСОБА_1
05.11.2001 року подала відповідну заяву про
звільнення сама за власним бажанням.

З зазначених судових рішень
вбачається, що у листопаді 2013 року
ОСОБА_1 вже зверталась до суду з
вимогами до того ж відповідача про
зміну формулювання причин звільнення.

При цьому позивач посилався на ті самі
обставини, що і при зверненні до суду у
січні 2014 року (а.с. 55,56).

Не взявши до уваги зазначене і не
розглянувши заяву Заводу ім. Т.Г.
Шевченка про закриття провадження суд
розглянув справу та ухвалив рішення.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду ухвалене з приводу спору
між тими сторонами, про той саме
предмет і з тих саме підстав.

З рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 26.12.2013 року вбачається, що у
листопаді 2013 року ОСОБА_1 заявлені
вимоги до Заводу ім. Т.Г. Шевченка про
зміну формулювання причин звільнення.
При цьому позивач посилався на ті ж
обставини, які на думку позивача є
порушенням порядку звільнення та те, що
неправильне зазначення причин
звільнення перешкоджає вирішенню
питання про забезпечення її та її сім'ї
житлом на пільгових умовах.

Таким чином спір між тими сторонами про
той саме предмет і з цих саме підстав
було судом вирішено раніше.

Та обставини, що ОСОБА_1 було зазначено
як третю особу Адміністрацію
Жовтневого району Харківської міської
ради не може свідчити про зміну
суб'єктивного складу оскільки ч. 1 ст. 30
ЦПК України визначено, що сторонами у
цивільному процесі є позивач і
відповідач. Залучення третьої особи до
участі у справі не дає підстав вважати,
що справа розглядається за участю
іншої сторони.

Те, що позивачем у остаточній редакції
позовних вимог, зазначив нумерацію
статті КЗпП України не є зміною
предмету позову.

За правилами ч. 1 ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі, з підстав
передбачених ст. 205 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 25 вересня 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Харківського приладобудівного
заводу ім. Т.Г. Шевченко, третя особа -
Адміністрація Жовтневого району
Харківської міської ради про зміну
формулювання причин звільнення та
внесення виправлення до трудової
книжки закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -