Справа № 188/588/14-ц
Провадження № 2/188/344/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд,
Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

при секретарі: Карпенко С.М.

розглянувши протокольно у відкритому
судовому засіданні в смт.Петропавлівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання дійсним
правочину та визнання права власності

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини, визнання дійсним
правочину та визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначив, що
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мачуха
ОСОБА_4, після якої залишилося спадкове
майно у вигляді земельної ділянки
площею 9.9417 га згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
сер. НОМЕР_1, виданого на підставі
розпорядження голови Петропавлівської
районної державної адміністрації.

Відповідно до заповіту від 27.11.2002 року,
складеного ОСОБА_4, вона заповіла
позивачу, ОСОБА_1, належний їй на праві
особистої власності сертифікат на
право на земельну частку (пай) серія
НОМЕР_2, виданий члену КСП імені
Ватутіна Петропавлівського району
Дніпропетровської області ОСОБА_5 (його
батькові),яку вона отримала у спадщину,
розміром 5,55 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі. Цим свідоцтвом
встановлена вартість земельного паю
20505 грн.

Відповідно до листів відділу
Держкомзему у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області від
07.12.2012 року №4/08-3255 та від 12.12.2012 року
№№4/08- 3311 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації від 27.02.2004 року
№ 128-р-04 ОСОБА_4 передано у власність
земельні ділянки (паї) НОМЕР_3 площею
4,9706 га та НОМЕР_4 площею 4,9711 га
загальною площею 9,9417 га, та виготовлено
один державній акт серії НОМЕР_5 на
право власності на земельну ділянку
площею 9,9417 та., який об'єднує у собі
обидві вищевказані земельні паї.
Отримавши встановленого зразка
державний акт на право власності на
земельну ділянку, по причині юридичної
неосвіченості, спадкодавець ОСОБА_4 не
внесла змін до заповіту, вважаючи, що
різниці між сертифікатом на право на
земельну частку (пай) і державним актом
на право власності на земельну ділянку
не існує, що вказана обставина не є
суттєво важливою при здійсненні права
спадкування, заповіт в частині інших
питань вона не змінювала і не
скасовувала, будучи людиною похилого
віку, не маючи юридичної освіти, вона не
могла передбачити, що з отриманням
державного акту виникнуть ускладнення
з оформленням спадкового майна, не
бажала настання таких наслідків, в
іншому випадку вона б скасувала
заповіт, на погляд позивача, так
відомості про зміну або скасування
заповіту відсутні.

В той же час відповідач ОСОБА_6 є
спадкоємцем за заповітом його бабусі
ОСОБА_4, іншої частини об'єднаної
земельної ділянки, яка належала
спадкодавцеві на час її смерті. Таким
чином вважає, що ОСОБА_2 іншим
спадкоємцем частини земельної ділянки,
яка залишилася після смерті ОСОБА_4 та,
на його погляд, за правилами розгляду
справ про спадкування є відповідачем
по справі тому. Земельна ділянка за
державним актом серії НОМЕР_5 площею
9417га. є спірною, тому що містить в собі
належну йому частину спадкового майна
за заповітом.

Для отримання належної позивачу
частки спадщини він звернувся до
нотаріуса Петропавлівської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини ОСОБА_4 за
заповітом. Листом від 24.01.2014 року
Петропавлівської державної
нотаріальної контори йому відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадкове майно, з підстав відсутності у
нього правовстановлюючих документів
на спірну земельну ділянку. З тих самих
підстав позивач позбавлений
можливості користуватися спадковим
майном, оформити право власності на
нього, отримувати будь які відомості
стосовного спадкового майна, в тому
числі і довідку землевпорядної
організації про грошову оцінку
земельної ділянки з урахуванням
коефіцієнту індексації.

ОСОБА_1 вважає, що викладені вище
обставини позбавляють позивача
можливості самостійно реалізувати
своє право на спадщину і тому для
вирішення питання спадкування
земельної ділянки він звернувся до
суду. для визнання за ним в порядку
спадкування права власності на
спадкове майно, а саме на земельну
ділянку площею 4.9706 га, яка розташована
на території Хорошівської сільської
ради Петропавлівського району
Дніпропетровської області, яка
належала спадкодавцю ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку сери НОМЕР_5.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 йому визначено додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини, та визнано спадкоємцем на
його погляд на право на частку у
спадковому майні ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просить суд визнати, що заповіт від
27.11.2002 року складений ОСОБА_4, яким вона
заповідала позивачу належний їй на
праві особистої власності сертрифікат
на право на земельну частку (пай) серія
НОМЕР_2, виданий члену КСП імені
Ватутіна Петропавлівського району
Дніпропетровської області ОСОБА_5
(батьку позивача), яку вона отримала у
спадщину, розміром 5,55 га. в умовних
какдастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі, поширюється і
на земельну ділянку за державним ак том
на право власності на земельну ділянку
серії НОМЕР_5 площею 9,9417 га. виданим на
ім'я ОСОБА_4 Та визнати за позивачем
право власності, в рядку спадкування за
заповітом, на земельну ділянку площею
4,9706 га, розташовану на території
Хорошівської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області, яка
належала спадкодавцю ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до сертифікату
НОМЕР_2, , на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії НОМЕР_5.

Позивач та його представник в судовому
засіданні заперечуючи проти заміни
відповідача та проти залучення
співвідповідача уточнивши позовні
вимоги надали заяву про розгляд справи
у їх відсутність.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутність та письмове
заперечення проти позову в якому
зазначено, що відповідно до заповіту
від 27.11.2002р. померла, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1, належний їй
на праві особистої власності
сертифікат на право на земельну частку
(пай) сер.НОМЕР_2 виданий члену КСП імені
Ватутіна Петропавлівського району
Дніпропетровської області, розміром 5,55
в умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі.

Відповідачу по справі ОСОБА_2
відповідно до заповіту від 03.10.2003 року,
складеного ОСОБА_4, вона заповіла
належний їй на праві особистої
власності сертифікат на право на
земельну частку (пай) серія НОМЕР_6,
виданий члену КСП імені Ватутіна
Петропавлівського району
Дніпропетровської області, розміром 5,55
в умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі,
майновий пай та грошовий вклад.

Відповідно до листів відділу
Держкомзему у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області від
07.12.2012 року №4/08-3255 та від 12.12.2012 року
№№4/08-3311 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації від 27.02.2004 року
№ 128-р-04 ОСОБА_4 передано у власність
земельні ділянки (паї) НОМЕР_3 площею
4,9706 га та НОМЕР_4 площею 4,9711 га
загальною площею 9,9417 га, та виготовлено
державний акт серії НОМЕР_5 на право
власності на земельну ділянку площею
9,9417 га.

Із змісту заповітів, складених 27.11.2002
року та від 03.10.2003 року вбачається, що
ОСОБА_4 заповідала відповідно ОСОБА_1 і
відповідачу сертифікат на право на
земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 та
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серія НОМЕР_6, тобто сертифікати на
право на земельну частку (пай), а не саму
земельну ділянку, яка їй у власність в
натурі на той час виділена не була.

У 2004 році ОСОБА_4 самостійно
реалізувала належне їй на підставі
двох сертифікатів право вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості), отримавши у
приватну власність землю (паї), про що
свідчить виданий на її ім'я на підставі
розпорядження голови Петропавлівської
районної державної адміністрації №
128-р-04 від 27.02.2004 року державний акт
серії НОМЕР_5 на право приватної
власності на земельну ділянку площею
9,9417 га.

Таким чином, на дату відкриття спадщини
- ІНФОРМАЦІЯ_1, право спадкодавці ОСОБА_4
на частки (паї), підтверджене
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серія НОМЕР_2 та
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серія НОМЕР_6, було
припинене, оскільки ці сертифікати
стали недійсними.

Зазначену правову позицію ОСОБА_2
обгрунтовує положеннями п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 зоку № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», яким роз'яснено, що сертифікати
на право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
видачі державного акта на право
власності на землю.

Отже, ОСОБА_2 в запереченні наполягає,
що ні він, ні ОСОБА_1, на момент
відкриття спадщини померлої ОСОБА_4 не
були спадкоємцями за заповітом на
право на земельну частку (пай). Саме на
цій підставі державний нотаріус
Петропавлівської державної
нотаріальної контори відмовив ОСОБА_2
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом постановою від
27.08.2012 року.

В той же час ОСОБА_2 вважає себе єдиним
спадкоємцем за законом за правом
представлення відповідно до ч.І ст.1266
ЦК України після смерті його матері
ОСОБА_7, яка згідно з ст.1261 ЦК України
була б єдиним спадкоємцем першої черги
після смерті її матері ОСОБА_4, але
померла раніше за неї ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 не є родичем
спадкодавці ОСОБА_4 -відсутня кровна
спорідненість, а є сином останнього
чоловіка спадкодавці -ОСОБА_5, який
помер у 2002 році, не усиновлений
спадкодавцем, не проживав зі
спадкодавцем однією сім'єю, отже не є
спадкоємцем за законом, майнове право,
яке йому і заповіла спадкодавця, було
відсутнє на час відкриття спадщини,
отже, йому як і спадкоємцю за заповітом,
немає чого успадковувати після смерті
його мачухи ОСОБА_4

ОСОБА_2 вважає, що в позові про визнання
права власності в порядку спадкування
ОСОБА_1 фактично просить змінити зміст
заповіту померлої ОСОБА_4

Враховуючи, що розмір спадкової
земельної ділянки 9,9417 га, нічим не
обгрунтована вимога ОСОБА_1 про
визнання за ним права на 5,55 га
(реальних, а не умовних кадастрових га,
як було зазначено у сертифікаті і
заповіті). В обох заповітах було
вказано однаковий розмір земельної
частки паю в умовних кадастрових га - по
5,55 , але земельна ділянка, яку отримала
ОСОБА_4 після виготовлення на підставі
двох сертифікатів однієї земельної
ділянки, виявилася не 5,55 х 2 = 11,10 умовних
кадастрових га, а 9,9417 га реальних.

Крім того, ОСОБА_1 не надано до суду
оригіналу правовстановлюючого
документу на спадкову земельну ділянку
- державного акту серія НОМЕР_5, вважає
неприпустимим вирішувати питання про
право власності спадкоємця на спадкове
майно без правовстановлюючого
документу про право власності
спадкодавця на нього.

Просить у задоволенні позову відмовити

Залучені з ініціативи суду в якості
третіх осіб

Хорошівська сільська рада залучена з
ініціативи суду в якості третьої
особи, надали лист про розгляд справи у
їх відсутність

Представник управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі залученого з ініціативи суду в
якості третьої особи в судовому
засіданні проти задоволення позову
фактично не заперечують, але вважають,
що до справи не залучений належний
співвідповідач, що є підставою для
відмови у позові, надавши пояснення та
додавши письмові пояснення по справі
заявили клопотання про подальший
розгляд справи у відсутність
представника. Представником до справи
також долучена належним чином
засвідчена копія державного акту на
право власності на земельну ділянку на
ім'я ОСОБА_4 серія НОМЕР_5.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
вимоги викладенні в заяві доказаними і
такими що не підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови в.о. завідуючої
Пет ропавлівської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області ОСОБА_1
відмовлено в отриманні свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
земельну частку (пай).

Заповітом від 27.11.2002 року
підтверджується, що ОСОБА_4 заповідала
ОСОБА_1 належний їй на праві особистої
власності сертифікат на земельну
частку (пай) серія НОМЕР_2 виданий члену
КСП ім. Ватутіна Петропавлівського
району Дніпропетровської області
розміром 5,55 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі.

Належним чином засвідченою копією
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія НОМЕР_5
виданого ОСОБА_4 підставі
розпорядження голови Петропавлівської
районної державної адміністрації
№128-р-04 від 27.02.2004 р., вона є власноком
земельної ділянки площею 9.9417 га.
Земельна ділянка розташована на
території Хорошівської сільської
ради Петропавлівського району
Дніпропетровської області(а.с.90).

Відповідач ОСОБА_2 надав в судове
засідання 17.04.2014 заяву про розгляд
справи у його відсутність з доданими до
нього документами.

Крім того в провадженні
Петропавлівського районного суду на
розгляді цивільна справа №188/2123/13-ц ,
провадження №2/188/20/2014 за позовом ОСОБА_2
до Хорошівської сільської ради, третя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання
додаткового строку для прийняття
спадщини яка, згідно заяви позивача
ОСОБА_2 зупинена до винесення рішення
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування.

Тож судом встановлено, сторонам відомо
і ухвалою суду від 17.04.2014
підтверджується , що ОСОБА_2 спадщину
після смерті ОСОБА_4 не прийняв, а лише
подав заяву про визначення для нього
додаткового строку.

Крім того, суд бере до уваги, що
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.09.2013
року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Хорошівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно відмовлено.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, а ч.З ст. 1272
ЦК України передбачено, що за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним загой
про прийняття спадщини.

На зазначене звернуто увагу і в п. 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від ЗО травня 2008
року, зокрема, особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК. Суди відкривають провадження в
такій справі у разі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК), а також за відсутності
інших спадкоємців, які могли б дати
письмову згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обгрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
призначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини, суд не повинен вирішувати
питання про визнання за ним права на
спадщину. Спадкоємець після визначення
йому додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, установленому статтею 1269 ЦК,
звернувшись в нотаріальну контору,
після чого вважається таким, що прийняв
спадщину.

Відповідно до п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» , сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та видачі державного
акта на право власності на землю.

Позови громадян, пов'язані з паюванням
земель (зокрема, про визнання права на
земельну частку (пай), її розмір,
незаконність відмови у видачі
сертифіката, виділення паю в натурі),
можуть бути предметом розгляду судів.
Відповідачами в таких справах є КСП,
сільськогосподарські кооперативи,
районна державна адміністрація, яка
затверджувала розмір паю, вирішувала
питання про видачу сертифіката, а також
виконавчий орган чи орган місцевого
самоврядування, що має вирішувати
питання про виділення земельної частки
(паю) в натурі, тощо.

Відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України
позов може бути пред'явлений спільно
кількома позивачами або до кількох
відповідачів. Кожен із позивачів або
відповідачів щодо другої сторони діє в
цивільному процесі самостійно. Участь
у справі кількох позивачів і (або)
відповідачів (процесуальна співучасть)
допускається, якщо: 1) предметом спору є
спільні права чи обов'язки кількох
позивачів або відповідачів; 2) права і
обов'язки кількох позивачів чи
відповідачів виникли з однієї
підстави; 3) предметом спору є однорідні
права і обов'язки.

А частиною 1 статті 33 ЦПК України
передбачено, що суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Суд, на виконання вказаних вимог
закону, вирішував питання про
залучення до участі у справі ОСОБА_1,
співвідповідачів, але сторона позивача
вважає єдино правильним відповідачем
ОСОБА_2

Оскільки суд не наділений
повноваженнями залучення до участі у
справі сторін за відсутності
клопотанням позивача, суд не має права
вирішити це питання за власною
ініціативою у відсутність сторін, що є
підставою для відмови у заявлених
позовних вимогах .

На підставі викладеного,
керуючись, ст. 328, 331, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК
України, ст.ст. 212-214 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні цивільного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання
дійсним правочину та визнання права
власності відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Петропавлівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які не брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О. М. Курочкіна