У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
державного підприємства «Вугільна
компанія «Краснолиманська» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє
через представника ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
скасувати наказ № 889/к від 28 березня 2013
року про його звільнення з роботи
гірничого працівника підземного 2
розряду на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП
України, поновити його на роботі,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу та 20 000 грн у рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди. Також, посилаючись на те, що
попереднім рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 листопада 2012 року, яке набрало
законної сили 15 лютого 2013 року, його
було поновлено на роботі та вирішено
стягнути на його користь 20 843,98 грн
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 22 травня 2012
року по 30 листопада 2012 року, але ці
кошти йому були виплачені з затримкою,
просив стягнути середній заробіток за
час затримки розрахунку.

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 17 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_4
в якості гірничого робітника
підземного 2 розряду з повним робочим
днем в шахті на ДП «Вугільна компанія
«Шахта Краснолиманська» з 28 березня
2013 року. Стягнуто з ДП «Вугільна
компанія «Шахта Краснолиманська» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 28
березня 2013 року по 17 жовтня 2013 року у
розмірі 24 348,72 грн та 2000 грн у
рахунок відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позову відмовлено.
В частині поновлення ОСОБА_4 на роботі
рішення допущено до негайного
виконання.

Додатковим рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 05 грудня 2013 року рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 17 жовтня 2013 року
доповнено вказівкою про негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_4 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більше як за
один місяць. У задоволенні вимог про
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення всієї суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі 25 455,48 грн відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 25 лютого 2014 року рішення
суду першої інстанції від 17 жовтня 2013
року, а також додаткове рішення цього ж
суду від 05 грудня 2013 року скасовано і
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити.

Доводи касаційної скарги представника
ОСОБА_4не дають підстав для висновку
про порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд дійшов вірного
висновку, що наказ від 30 листопада 2012
року про поновлення ОСОБА_4 на роботі на
підставі рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 30 листопада 2012 року позивач отримав
10 грудня 2012 року, але до роботи у
період з 11 грудня 2012 року по 26 березня
2013 року не приступив, тобто вчинив
прогул без поважних причин. При цьому
апеляційний суд правильно зазначив, що
не можна визнати поважними причинами
невиходу на роботу - продовження
судового розгляду справи, в тому числі
в апеляційному порядку, оскільки
перегляд справи вищими інстанціями, а
також розгляд справи за заявами для
ухвалення додаткового рішення та
роз'яснення рішення суду не є
перешкодою для виходу на роботу та
виконання трудових обов'язків за умови
наявності наказу про поновлення на
роботі.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційний суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, у результаті чого
ухвалив законне і обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування
немає.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного
суду необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через
представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 25 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Висоцька Л.М. МазурТ.О. Писана