Справа №490/3237/14-ц 18.11.2014 18.11.2014 18.11.2014
Провадження №22-ц/784/2970/14
Головуючий у першій інстанції Гуденко
Доповідач в апеляційній
інстанції Яворська Ж.М.
18 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
Головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
при секретарі судового засідання
за участю: представника позивача
представника третьої особи -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу
апеляційною скаргою
ОСОБА_5 - законного представника
неповнолітньої ОСОБА_6
на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 29
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмету спору - ОСОБА_6,
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
про визнання права власності в порядку
У березні 2014 року ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8
про визнання права власності в порядку
Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла його мати ОСОБА_10
Після її смерті відкрилася спадщина на
? частку квартири АДРЕСА_1.
На випадок своєї смерті, ОСОБА_10 12
березня 2010 року склала заповіт, яким
все належне їй спадкове майно
Спадщину він прийняв, звернувшись 02
вересня 2013 року до приватного
нотаріуса Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою
про прийняття спадщини за заповітом.
Право на обов'язкову частку має
Але, нотаріус відмовила йому в
оформленні спадкових прав, оскільки
правовстановлюючого документа на
Посилаючись на вищевикладене, а також
те, що документи на спірну квартиру
знаходяться у відповідача, просив суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за заповітом на 5/12
частки квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 29 вересня 2014
року позов ОСОБА_7 задоволено.
Постановлено визнати за ОСОБА_7 право
власності в порядку спадкування за
заповітом на 5/12 часток вищевказаної
квартири. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка є
законного представника
неповнолітньої ОСОБА_6, посилаючись на
те, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи,
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників третьої
особи та позивача, перевіривши рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що ОСОБА_10 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 30 липня 2009 року
та свідоцтва про право власності на
житло від 16 червня 1995 року належала
? частка квартири АДРЕСА_1 ( а.с.57,59).

12 березня 2010 року державним
нотаріусом Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори було
посвідчено заповіт, яким все належне
на день смерті ОСОБА_10 майно остання
заповідала своєму синові ОСОБА_7 ( а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 померла
( а.с.5).

Після її смерті відкрилася
спадщина на вищевказане нерухоме
майно, яке відповідно до матеріалів
спадкової справи №4/2013 від 25 квітня 2013
року, заведеної приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, відповідно до вимог
ст.ст. 1223, 1241,1268, 1269 ЦК України прийняв
син спадкодавця - ОСОБА_7 та чоловік
ОСОБА_8 ( а.с. 29,40).

22 січня 2014 року на адресу
відповідача приватним нотаріусом
було направлено листа в якому йому
пропонувалося надати оригінали
правовстановлюючих документів на
спадкове майно. Між тим, вимоги заяви
ОСОБА_8 не виконано (а.с.12,13).

За такого, в зв'язку з не наданням
приватному нотаріусу
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, ОСОБА_7 постановою від
03 березня 2014 року відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Відповідно до гл.7 Закону України
«Про нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину надається громадянам за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися до нотаріуса за видачею
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

За змістом п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Особа може звернутися до суду за
правилами позовного провадження в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

З урахуванням наведених положень
закону право на спадщину мають особи,
які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством. Отже, за наявності умов
у спадкоємця для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину, позовні вимоги про
визнання права на спадщину задоволенню
не підлягають. Особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження в разі порушення,
невизнання або оспорювання її прав,
свобод чи інтересів, зокрема в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

Обґрунтовуючи вимоги позовної
заяви, ОСОБА_7 вказував на те, що він в
установлені строки звернувся до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, через
нотаріуса направляли листа
відповідачеві з вимогою про надання
правовстановлюючих документів для
оформлення спадкових прав, але
вказаний лист залишився без відповіді.
Вказані обставини є перешкодою для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

З урахуванням викладених обставин,
висновок суду першої інстанції про те,
що право на спадкування за заповітом
позивача підлягало захисту в судовому
порядку шляхом визнання за ним права
власності на майно спадкодавця, є
вірним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду. Підстав для його
скасування в силу п.1 ст.308 ЦПК України
не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо
спірності 1/6 частки спадкового майна,
оскільки наданий позивачем дублікат
свідоцтва про право на спадщину,
виданий на ім'я ОСОБА_10 30 липня 2009 року
після смерті її сина ОСОБА_11 не
зареєстрований у Державній
реєстраційній службі не заслуговують
на увагу, оскільки не дають підстав для
висновку щодо незаконності та
неправильності оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
законного представника неповнолітньої
ОСОБА_6 відхилити, а рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: