Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу, в складі

головуючого судді : Т.І. Тимошенко

при секретарі : І.О. Мариненко

за участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Кривого Рогу цивільну справу за
позовом : ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
права користування, усунення перешкод
в користуванні, стягнення матеріальної
та моральної шкоди.

В С Т А Н
О В И В :

09.12.2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні, стягнення матеріальної
та моральної шкоди. В подальшому ОСОБА_4
уточнив позов та просив визнати право
користування, усунення перешкод в
користуванні, стягнення матеріальної
та моральної шкоди.В обґрунтування
позову позивач ОСОБА_4 у своєму позові
суду зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла його мати - ОСОБА_6.Спадщину
після її смерті прийняв він як
спадкоємець першої черги за законом. 3а
життя ОСОБА_6 була членом товариства
квітникарів-аматорів Довгинцівського
району. Товариство, рішенням
Довгинцівської районної ради міста
Кривого Рогу від 27 листопада 1998 р. № 294/6
отримало дозвіл на тимчасове
встановлення кіоску для продажу квітів
та на укладення договору на
користування земельною ділянкою в
управлінні земельних ресурсів.
Товариством було придбано
торгівельний кіоск, що підтверджується
договором купівлі-продажу № 31 від 18
грудня 1998 року та квитанціями про
оплату. Під розміщення кіоску було
здійснено вибір земельної ділянки
відповідною комісією. В подальшому у
зв'язку з поступовим виходом інших
членів з товариства, сплативши кожному
із членів товариства належну йому
частку, єдиним його членом залишилась
ОСОБА_6, яка зареєструвалась, як фізична
особа-підприємець.Нею було замовлено
обґрунтування земельної ділянки,
рішенням Криворізької міської ради від
21 березня 2002 року № 943 ПП ОСОБА_6 було
надано дозвіл на складення проектів
відведення земельної ділянки для
розміщення раніше установлених
тимчасових об'єктів - квіткового
павільйону. На виконання вказаного
рішення ОСОБА_6 було укладено договір
на виконання топографо - геодезичних
робіт по визначенню фактичних меж
земельної ділянки під квітковий кіоск;
укладено договір оренди земельної
ділянки від 03 липня 2002 року. В
подальшому договори оренди були
продовжені. 2006 року за замовленням ПП
ОСОБА_6 на кіоск була виготовлена
технічна документація та він був
включений до технічної інвентаризації
в КП ДОР БТІ м. Кривого Рогу, як
тимчасова споруда - торгівельний
павільйон за користувачем ПП
ОСОБА_6Пунктом 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24 травня 2001 року № 127,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 10 липня 2001 року № 582/5773,
встановлено, що будівлі тимчасового
характеру (навіси, палатки, кіоски,
накриття, літні душі, теплиці, покриті
поліетиленовою плівкою тощо)
обмірюються та включаються до
матеріалів інвентаризації.Вказані
вище обставини, дають всі підстави
стверджувати, що торговий павільйон
був виготовлений та встановлений на
законних підставах, оскільки на його
встановлення було надано дозвіл,
виділено земельну ділянку з
дотриманням процедури, укладено
договори оренди земельної ділянки, а
також торгівельний кіоск було обміряно
та включено до матеріалів
інвентаризації.Відповідно до
Державного класифікатору будівель і
споруд ДК 018-200 мала архітектурна форма
(кіоск) не відноситься до будівель та
об'єктів нерухомого майна, а тому не
потребує обов'язкового нотаріального
посвідчення переходу права власності
та державної реєстрації.Крім того у
відповідності до Тимчасового
положення «Про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно»
затвердженого наказом МЮУ від 07 лютого
2002 року № 7/5, що діяв на момент
виникнення правовідносин, державній
реєстрації підлягає право власності на
закінчене будівництво, яке прийняте в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку. Не підлягають
державній реєстрації право власності
на тимчасові споруди. Нині діючий ЗУ
«Про реєстрацію речових прав на
нерухому майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року зі змінами також не
передбачає реєстрацію права власності
на такий об'єкт. Таким чином, торговий
павільйон АДРЕСА_1 не являється
об'єктом нерухомого майна, тому і
свідоцтво про право власності на нього
видаватись не повинно.Відповідно до ст.
328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.Оскільки спеціального порядку
набуття права власності громадянами на
торговельний кіоск, який є рухомим
майном, законодавчими актами України
не встановлено, сплативши кожному із
членів товариства належну йому частку,
ОСОБА_6 правомірно набула на кіоск
право власності.Згідно з ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належать
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.Згідно ст. 1261 ЦК України у
першу чергу на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та
батьки.Після смерті ОСОБА_6 він як
єдиний спадкоємець прийняв спадщину
після смерті своєї матері, що
підтверджується свідоцтвом про
прийняття спадщини, успадкував все
належне їй майно, а отже і рухоме майно -
торгівельний павільйон. Однак, він не
має правовстановлюючого документу на
кіоск.Скориставшись тим, що він не має
таких документів, торгівельний
павільйон без будь яких законних на те
підстав, займає відповідач ОСОБА_5, яка
добровільно не бажає звільнити кіоск.
На неодноразові попередження вона не
реагує, у зв'язку з чим за захистом
порушених прав він змушений був
звернутись до райвідділу міліції.
Постановою від 12 вересня 2013 року
перевірку за його заявою проведено та
роз'яснено право звернення до суду з
мотивів наявності цивільно-правових
відносин.Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оскаржується або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.Згідно ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Іншим чином він не має
можливості захистити свої права, а
оскільки кіоск є рухомим майном, то він
просить суд визнати за ним право
користування металевою конструкцією
кіоску та усунути перешкоди у
користуванні, зобов'язавши відповідача
звільнити торгівельне приміщення.

На теперішній час, в зв'язку із
реконструкцією автовокзалу,
Дніпропетровське обласне автомобільне
підприємство (ДОПАС) є новим орендарем
земельної ділянки прилягаючої до
автовокзалу, та згідно договору від 24
квітня 2007 року надає земельну ділянку
площею 15 кв.м., розташовану під
торгівельним павільйоном для продажу
квітів в суборенду ОСОБА_6
Неправомірними діями відповідача
ОСОБА_5, позивачу заподіяно матеріальну
шкоду у вигляді упущеної вигоди.Так,
він з метою отримання доходу, 01 вересня
2013 року уклав договір оренди торгового
павільйону з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_8, відповідно
до якого, наймач зобов'язувався
сплачувати орендодавцю 10 000 грн.
щомісячно за оренду кіоску. Однак до
цього часу, він не має можливості
передати кіоск в оренду, оскільки його
займає ОСОБА_5 і добровільно не бажає
звільнити.Відповідно до ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх
відшкодування.Збитками є доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).Станом
на 01 березня 2014 року він отримав би
дохід у вигляді орендної плати у сумі
60000 грн., однак через неправомірні дії
відповідача такого доходу не має, а
навпаки змушений докладати додаткових
зусиль для повернення свого майна та
щоб потенційний орендатор не
відмовився від досягнутої між ними
угоди.Крім того, неправомірними діями
відповідача ОСОБА_5 йому заподіяно
моральну шкоду. Він не має можливості
скористатись належним йому майном,
змушений доводити свою правоту,
докладати додаткових зусиль для
відновлення порушеного права,
звертатись до відповідних
правоохоронних та судових органів, за
юридичною допомогою. Неправомірні дії
відповідача порушили звичайний уклад
його життя, позбавили власності,
спричиняють хвилювання, викликають
негативні емоції, погіршили стан його
здоров'я, він не може спокійно
займатись іншими справами, проживаючи
в іншому місті, неодноразово приїздив
до міста Кривого Рогу, намагаючись
вирішити мирним шляхом спір, що виник з
відповідачем, що потребувало
додаткового часу та матеріальних
витрат. Однак ОСОБА_5 незаконно
продовжує користуватись чужим майном,
а законні вимоги власника - ігнорує. До
того ж він не має можливості отримати
доходи, які бажає у зв'язку із
переданням майна в оренду, щоб
поліпшити свій матеріальний стан,
натомість, навпаки несе додаткові
витрати звертаючись за юридичною
допомогою, до суду. Враховуючи
викладені обставини, тривалість
порушення його прав моральну шкоду він
оцінює в 10000 ( десять тисяч) гривень.
Тому він просить суд визнати за ним
ОСОБА_4, право користування металевою
конструкцією торгового павільйону
«А-1», розташованого по АДРЕСА_1, на
привокзальній площі, основною площею 14,
5 кв.м., усунути перешкоди ОСОБА_4 у
користуванні шляхом зобов'язання
ОСОБА_5 звільнити торговий павільйон
«А-1», розташований по АДРЕСА_1. Стягнути
з ОСОБА_5 на його користь ОСОБА_4 60000
гривень спричинених збитків та 10000
гривень моральної шкоди, а також
понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2, у
судовому засіданні підтримав уточнені
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
суду зазначив що, позивач просить
визнати за ним право користування
зазначеним майном, обґрунтовуючи це
тим, що дане майно (торговий кіоск) за
життя належало його матері ОСОБА_6 і
після її смерті він набув спадкових
прав на це майно. Однак такі твердження
позивача не відповідають дійсним
обставинам справи та не
підтверджуються належними доказами. З
доданих позивачем матеріалів
вбачається, що його мати була членом
товариства квітникарів-аматорів
Довгинцівського району. Саме це
товариство на підставі рішення
Довгинцівської районної ради міста
Кривого Рогу від 27 листопада 1998 року
отримало дозвіл на тимчасове
встановлення кіоску для продажу квітів
та на укладення договору на
користування земельною ділянкою. Таким
чином, саме товариство
квітникарів-аматорів Довгинцівського
району, тобто юридична особа, учасником
якої була ОСОБА_6, набуло права на
встановлення кіоску відповідно до
зазначеного вище рішення районної
ради. Та обставина, що згідно договору
від 08 грудня 1998 року зазначене вище
товариство зобов'язується купити кіоск
розміром 5 м на 3 м, не підтверджує факт
його реальної передачі продавцем
покупцю (товариству) та не підтверджує,
що даний кіоск був встановлений на тому
місці, яке визначене документах, що
дають товариству право користування
земельною ділянкою. Таким чином,
позивач довів лише ту обставину, що
товариство квітникарів-аматорів
Довгинцівського району набуло право на
тимчасове встановлення кіоску та
уклало договір купівлі-продажу кіоску.
Та обставина, що кіоск товариством був
фактично отриманим та встановленим у
належному місці, не підтверджується .У
даній позовній вимозі позивач ставить
перед судом питання про визнання за ним
права користування павільйоном із
зазначенням адреси знаходження такого
павільйону. Вважає таку вимогу
некоректною, оскільки павільйон за
своїми характеристиками є переносним,
об'єктом нерухомого майна не являється,
а тому його можна використовувати лише
у тому місці (за тією адресою), де його
власник або користувач має право його
встановлювати. На момент смерті матері
позивача їй не належало право
користування земельною за адресою
АДРЕСА_1, на сьогодні позивачу таке
право також не належить, у зв'язку з чим
відсутні підстави вважати, що позивач
навіть за наявності права користування
павільйоном мав би право
використовувати його саме за цією
адресою.Позивач зазначає, що його мати
за життя сплатила всім іншим учасникам
товариства компенсацію за їх частку у
кіоску, що належав товариству,
внаслідок чого стала одноособовим
власником кіоску. Вважає, що ОСОБА_6 не
може вважатись одноособовим власником
кіоску, оскільки кіоск відповідно до
умов договору купівлі-продажу
придбавався саме товариством, а не
ОСОБА_6 Та обставина, що ОСОБА_6 сплатила
іншим особам компенсацію, не дає
підстав вважати її власником кіоску,
так як відсутні докази виходу даних
осіб зі складу учасників товариства та
докази переходу права власності кіоску
від товариства безпосередньо до ОСОБА_6
Крім того, з наданих позивачем розписок
про отримання компенсацій не
вбачається, що компенсації
сплачувались саме за той кіоск, який
був придбаний товариством на підставі
договору від 08 грудня 1998 року та який
було встановлено у визначеному
рішенням районної ради місці. Він не
виключає, що товариством
квітникарів-аматорів могли бути
придбані й інші кіоски. Розписки не
містять в собі ідентифікаційної
інформації про саме той кіоск, право
користування на який просить визнати
позивач. Зважаючи на те, що позивач
ніяким чином не доводить факту
переходу права власності на кіоск від
товариства квітникарів-аматорів
Довгинцівського району до ОСОБА_6,
відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6,
за життя набула такого права власності
чи інших майнових чи немайнових прав на
дане майно. З таким же твердження
погодилась приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_11, яка на підставі своєї
постанови 17 січня 2014 року відмовила
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину на даний кіоск. Підставою
зазначеної відмови нотаріус зазначає
ту обставину, що відсутні докази, які
вказували б, що ОСОБА_6 за життя набула
право власності на дане майно.
Технічний паспорт та торгівельний
павільйон не може вважатись доказом
права власності ОСОБА_6, на майно,
оскільки даний документ містить лише
технічний опис об'єкту. Крім того,
технічний паспорт складено на
павільйон площею 14,5 кв.м., тоді як
товариством квітникарів-аматорів на
підставі договору від 08 грудня 1998 року
було придбано кіоск розміром 3 м на 5 м,
тобто 15 м.кв. Відповідно до ст. 238 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Зазначені
позивачем підстави набуття ОСОБА_6
права власності на павільйон не
узгоджуються з положеннями зазначеної
правової норми, оскільки відсутній
правочин, який вказував би
зазначене.Таким чином, позивач не
успадкував та не може успадкувати
даний торгівельний павільйон, оскільки
він за життя не належав ОСОБА_6 Також у
позивача не може виникати право
користування зазначеним
павільйоном.Позивач надає до суду
копії договорів оренди земельної
ділянки, укладених між Криворізькою
міською радою та ОСОБА_6. Дані договори
вказують на наявність тимчасового
права у ОСОБА_6, на користування
земельною ділянкою, однак строк дії
даних договорів закінчився ще у 2010
році, що вказує на припинення такого
права у ОСОБА_6За таких обставин, не
може бути задоволена вимога позивача
про визнання за ним права користування
торгівельним павільйоном, оскільки
наявність такого права у його матері не
підтверджується жодними доказами.
ОСОБА_6, мала право користування
земельною ділянкою і дане право
припинилось у 2010 році внаслідок
закінчення строку дії договору оренди
землі. Права власності чи користування
торгівельним павільйоном (кіоском) у
ОСОБА_6 за життя не було, а було воно
лише у товариства квітникарів-аматорів
Довгинцівського району. Крім того, не
встановлено, чи зазначене товариство
мало право власності саме на той
павільйон, щодо якого виник спір,
оскільки площа з договору
купівлі-продажу та площа з технічного
паспорту різняться.Щодо правомірності
набуття права зайняття торгового
павільйону відповідачем, право
користування яким просить визнати
позивач, можу зазначити
таке.Відповідач по справі ОСОБА_5 є
фізичною особою - підприємцем, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (копія
виписки додається) та повідомленням
про взяття на облік платника податку
(копія повідомлення додається).Свою
підприємницьку діяльність відповідач
здійснює за адресою: АДРЕСА_2, вид
діяльності - роздрібна торгівля
квітами, що підтверджується
декларацією про розміщення об'єкту
бізнесу (копія декларації додається).
Дану декларацію зареєстровано
Довгинцівським виконком районної у
місті ради, що підтверджує законність
здійснення підприємницької діяльності
відповідачем з використанням вказаної
вище адреси. Право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано кіоск, що використовується
відповідачем, підтверджується
договорами оренди, згідно яких
відповідач орендує частину землі у ВАТ
«ДОПАС», яке в свою чергу орендує цю
землю у Криворізької міської ради.
Таким чином, відповідач законно
орендує землю та має відповідні права
на користування нею. На той час, коли
відповідач починала здійснювати
підприємницьку діяльність, кіоск,
розташований на орендованій
відповідачем землі, був майже повністю
зруйнованим. Даний кіоск відповідач
відновила за власний рахунок, що
підтверджується квитанціями про
придбання будівельних матеріалів.
Таким чином, відповідач правомірно
здійснює підприємницьку діяльність у
вигляді роздрібної торгівлі квітами,
оскільки зареєструвала її в
установленому порядку, набула права
користування земельною ділянкою разом
з розташованим на ній зруйнованим
кіоском, відновила даний кіоск за свій
рахунок і використовує його в рамках
договору оренди земельної ділянки, на
якій цей кіоск розташований.Вимога
позивача про відшкодування збитків не
може бути задоволена з огляду на те, що
позивач, не маючи права власності на
торгівельний павільйон та достеменно
знаючи, що дане майно на законних
підставах використовує відповідач,
здав його в оренду ОСОБА_8 Позивач не
мав права укладати договір оренди щодо
майна, яке не має у власності чи
користуванні. На сьогоднішній день
право користування позивача
торговельним павільйоном ніде не
закріплене, тобто відсутнє. Крім того,
позивач просить суд визнати за ним
право користування, а не право
власності. Навіть якщо б на момент
укладення з ОСОБА_8 у позивача вже було
право користування павільйоном, він би
не мав права здавати його в оренду,
оскільки право користування не дає
повноважень на здачу майна в
оренду.Вимога про відшкодування
моральної шкоди є необґрунтованою,
оскільки стягнення моральної
допускається лише у випадку наявності
протиправних дій по відношенню до
особи, якій завдано моральної шкоди (ст.
1167 ЦК України). Протиправність його дій
спростовується викладеними вище
поясненнями щодо інших вимог позивача.
Крім того, вимога про відшкодування
моральної шкоди не узгоджується з
висновками Верховного суду України,
викладеними в постанові Пленуму Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, п. 5 якої визначає, що відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Позивач же не надає
жодних доказів щодо виникнення
(заподіяння) моральної шкоди та причин,
з яких її було заподіяно.Таким чином,
позивач не виконав встановлений ЦПК
України обов'язок щодо доказування
всіх обставин, на які він посилається
як на підставу своїх вимог.Зважаючи на
викладене, він просить відмовити
ОСОБА_4 у задоволення позовних вимог до
ОСОБА_5.

Представник третьої особи в справі,
Криворізької міської Ради
Дніпропетровської області, у судове
засідання не з'явився, заздалегідь
надавши суду заяву про розгляд справи у
його відсутність у якій не підтримав,
позовні вимоги.

Представник третьої особи в справі
Дніпропетровського обласного
підприємства автобусних станцій у
судове засідання не заявився про час та
місце розгляду справи, він був судом
сповіщений належним чином, про причину
своєї неявки він не повідомив.

Представник третьої особи в справі
Товариства квіткарів-аматорів
Довгинцівського району міста Кривого
Рогу, у судове засідання не з'явився,
заздалегідь надавши суду заяву про
розгляд справи у його відсутність у
якій не підтримав, позовні вимоги.

Судом в судовому засіданні встановлено
що, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
позивача ОСОБА_6, після якої позивач як
спадкоємець першої черги прийняв
спадщину за законом. 3а життя ОСОБА_6
була членом товариства
квітникарів-аматорів Довгинцівського
району. Товариство, рішенням
Довгинцівської районної ради міста
Кривого Рогу від 27 листопада 1998 р. № 294/6
отримало дозвіл на тимчасове
встановлення кіоску для продажу квітів
та на укладення договору на
користування земельною ділянкою в
управлінні земельних ресурсів.
Товариством було придбано
торгівельний кіоск, що підтверджується
договором купівлі-продажу № 31 від 18
грудня 1998 року та квитанціями про
оплату. Під розміщення кіоску було
здійснено вибір земельної ділянки
відповідною комісією. В подальшому у
зв'язку з поступовим виходом інших
членів з товариства, єдиним його членом
залишилась ОСОБА_6, яка
зареєструвалась, як фізична
особа-підприємець.Нею було замовлено
обґрунтування земельної ділянки,
рішенням Криворізької міської ради від
21 березня 2002 року № 943 ПП ОСОБА_6 було
надано дозвіл на складення проектів
відведення земельної ділянки для
розміщення раніше установлених
тимчасових об'єктів - квіткового
павільйону. На виконання вказаного
рішення ОСОБА_6 було укладено договір
на виконання топографо-геодезичних
робіт по визначенню фактичних меж
земельної ділянки під квітковий кіоск;
укладено договір оренди земельної
ділянки від 03 липня 2002 року. В
подальшому договори оренди були
продовжені. 2006 року за замовленням ПП
ОСОБА_6 на кіоск була виготовлена
технічна документація та він був
включений до технічної інвентаризації
в КП ДОР БТІ м. Кривого Рогу, як
тимчасова споруда - торгівельний
павільйон за користувачем ПП ОСОБА_6.

Позивачем не надано суду доказів в
підтвердження того факту що
вищезазначене майно торговий кіоск,
яким за життя користувалась його мати
ОСОБА_6, належало їй на праві власності,
з наданих суду доказів вбачається, що
його мати позивача була членом
товариства квітникарів-аматорів
Довгинцівського району м. Кривого Рогу.
Саме це товариство на підставі рішення
Довгинцівської районної ради міста
Кривого Рогу від 27 листопада 1998 року
отримало дозвіл на тимчасове
встановлення кіоску для продажу квітів
та на укладення договору на
користування земельною ділянкою. Таким
чином, саме товариство
квітникарів-аматорів Довгинцівського
району, учасником якої була ОСОБА_6,
набуло права на встановлення кіоску
відповідно до зазначеного вище рішення
районної ради. Згідно договору від 08
грудня 1998 року зазначене вище
товариство зобов'язується купити кіоск
розміром 5 м на 3 м, однак не надано
доказів реальної передачі продавцем
покупцю (товариству) зазначеного
кіоску, та не підтверджує, що даний
кіоск був встановлений на тому місці,
яке визначене документах, що дають
товариству право користування
земельною ділянкою. На момент смерті
матері позивача їй не належало право
користування земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1, на сьогодні позивачу
таке право також не належить.Не знайшло
на думку суду свого доказового
підтвердження твердження позивача, що
його мати за життя сплатила всім іншим
учасникам товариства компенсацію за їх
частку у кіоску, що належав товариству,
внаслідок чого стала одноособовим
власником кіоску. Оскільки кіоск
відповідно до умов договору
купівлі-продажу придбавався саме
товариством, а не ОСОБА_6 Та обставина,
що ОСОБА_6 сплатила іншим особам
компенсацію, не дає підстав вважати її
власником кіоску, так як відсутні
докази виходу даних осіб зі складу
учасників товариства та докази
переходу права власності кіоску від
товариства безпосередньо до ОСОБА_6
Крім того, з наданих позивачем розписок
про отримання компенсацій не
вбачається, що компенсації
сплачувались саме за той кіоск, який
був придбаний товариством на підставі
договору від 08 грудня 1998 року та який
було встановлено у визначеному
рішенням районної ради місці. Зважаючи
на те, що суду не надано доказів в
підтвердження факту переходу права
власності на кіоск від товариства
квітникарів-аматорів Довгинцівського
району до ОСОБА_6, відсутні підстави
вважати, що ОСОБА_6, за життя набула
такого права власності чи інших
майнових чи немайнових прав на дане
майно. Що підтверджується постановою
приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
яка на підставі від 17 січня 2014 року про
відмову позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину на даний кіоск,
яка ґрунтується на тому що відсутні
докази, які вказували б, що ОСОБА_6 за
життя набула право власності на дане
майно.Відповідно до ст. 238 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Позивачем було
надано суду копії договорів оренди
земельної ділянки, укладених між
Криворізькою міською радою та ОСОБА_6.
Дані договори вказують на наявність
тимчасового права у ОСОБА_6, на
користування земельною ділянкою, однак
згідно зазначених договорів строк їх
дії закінчився у 2010 році, що вказує на
припинення такого права у ОСОБА_6 Таким
чином суд доходить до висновку
необґрунтованості вимог позивача про
визнання за ним права користування
металевою конструкцією торгового
павільйону «А-1», розташованого по
АДРЕСА_1, на привокзальній площі,
основною площею 14, 5 кв.м. Згідно
декларації про розміщення об'єкту
бізнесу, зареєстрованої
Довгинцівським виконком районної у
місті ради, відповідачка на законних
підставах здійснює підприємницьку
діяльності з використанням земельної
ділянки, на якій розташовано кіоск, що
використовується відповідачкою,
згідно договору оренди, частини землі у
ВАТ «ДОПАС», яке в свою чергу орендує цю
землю у Криворізької міської ради.
Таким чином, відповідач законно
орендує землю та має відповідні права
на користування нею. Таким чином,
відповідач правомірно здійснює
підприємницьку діяльність у вигляді
роздрібної торгівлі квітами, оскільки
зареєструвала її в установленому
порядку, набула права користування
земельною ділянкою разом з
розташованим на ній кіоском, і
використовує його в рамках договору
оренди земельної ділянки, на якій цей
кіоск розташований. Вимога позивача
про відшкодування збитків не може бути
задоволена з огляду на те, що позивач,
не маючи права власності на
торгівельний павільйон та достеменно
знаючи, що дане майно на законних
підставах використовує відповідач,
здав його в оренду ОСОБА_8 Вимога про
відшкодування моральної шкоди є на
думку суду необґрунтованою, оскільки
стягнення моральної шкоди
допускається лише у випадку наявності
протиправних дій по відношенню до
особи, якій завдано моральної шкоди (ст.
1167 ЦК України). Протиправність його дій
спростовується викладеними вище
висновками суду.Зважаючи на викладене
суд дійшов висновку що вимоги позивача
є недоведеними, та не ґрунтуються на
законі, тому суд вважає що в
задоволенні позову ОСОБА_4 повинно бути
відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст. 391, 392, 1167, 1218, 1261 Цивільного
кодексу України, ст. 212-214, ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И
В :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про визнання права користування,
усунення перешкод в користуванні,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
виготовлення повного тексту цього
рішення суду. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. І. Тимошенко