АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
29 вересня 2014 року про відмову у
відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 29.09.2014 відмовлено у відкритті
провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу про відкриття
провадження у справі, а справу
направити для подальшого розгляду до
суду першої інстанції. Вважає, що суд
дійшов неправомірного висновку про те,
що даний позов не підлягає розгляду в
судах в порядку цивільного
судочинства, а відноситься до
адміністративної юрисдикції, оскільки
звертаючись до суду з даним позовом
позивачем заявлено вимоги, що
випливають з трудових правовідносин.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції виходив з
того, що даний спір не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки у відповідності
з вимогами ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають із спорів з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
25.09.2014 до Печерського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до
ГУ МВС України в Київській області, в
якій позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість по
заробітній платі в сумі 1 964 618 грн. 43
коп.; упущену вигоду в сумі 87 292 грн. 44
коп. та моральну шкоду в розмірі 200 000
грн., мотивуючи заявлені вимоги тим, що
він у період з 01.09.1975 по 24.07.1993 перебував
з відповідачем у трудових відносинах і,
як з'ясувалось, після звільнення
відповідач не в повному обсязі
виплатив позивачу заробітну плату за
травень 1986 року. Крім того, вказує, що у
зв'язку з неправильним нарахуванням та
невиплатою заробітної плати, йому
заподіяно збитків у вигляді упущеної
вигоди, яка полягає у зменшенні розміру
пенсії, а також моральної шкоди.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що
суди в порядку цивільного судочинства
розглядають справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Статтею 3 КАС України визначено, що
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 17
КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Зі змісту заявлених вимог та правових
підстав їх обґрунтування вбачається,
що позивач, як особа, яка перебувала на
публічній службі, фактично оскаржує
дії відповідача, як суб'єкта владних
повноважень, щодо невірного обрахунку
та, як наслідок, не в повному обсязі
виплати йому заробітної плати за
травень 1986 року.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
урахуванням суб'єктного складу сторін
даного спору та правових підстав його
пред'явлення, а також з огляду на вимоги
ст. 15 ЦПК України та ст.ст. 3, 17 КАС
України, даний спір не підлягає
розгляду в суді в порядку цивільного
судочинства, оскільки відноситься до
адміністративної юрисдикції.

Таким чином, суд першої інстанції
постановив оскаржувану ухвалу у
відповідності з вимогами
процесуального закону і належні
правові підстави для її скасування
відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 29 вересня 2014 року про відмову
у відкритті провадження у справі -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді