РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/2253/14-ц

2/643/1788/14

26.05.2014 Московський районний суд м.
Харкова у складі

головуючого судді Марченко О.М.

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Харківської територіальної громади в
особі Харківської міської ради, треті
особи: третя Харківська державна
нотаріальна контора ГУЮ у Харківській
області Міністерства юстиції України,
ОСББ «Аіст» про визнання факту, що має
юридичне значення та права власності в
порядку спадкування за законом,

в с т
а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
позовом до Харківської територіальної
громади в особі Харківської міської
ради, треті особи: Харківська державна
нотаріальна контора ГУЮ у Харківській
області Міністерства юстиції України,
ОСББ «Аіст» про визнання факту, що має
юридичне значення та права власності в
порядку спадкування за законом, в
якому просить визнати факт, що ОСОБА_2,
що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лакаш,
Іжевського р-ну Рязанської обл., яка на
день смерті проживала: АДРЕСА_1, є
однією і тією ж особою, що зазначена у
виданому у 1963 році свідоцтві про
розлучення, прізвище, якій було
визначене як ОСОБА_2, також визнати за
ОСОБА_1, в порядку спадкування за
заповітом право власності на
однокімнатну кооперативну квартиру
АДРЕСА_1, і яка належала померлій
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від повідно до
Реєстраційного посвідчення про право
власності, виданого Харківським місь
ким БТІ від 04.03.1993 р., за реєстровим №
56548.

Позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_3, померла її тітка ОСОБА_2
Після її смерті залишилась спадщина, що
складається із однокімнатної
кооперативної квартири АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_2

При житті ОСОБА_2, склала заповіт на
ім.*я позивача ОСОБА_1, інших
спадкоємців у ОСОБА_2 не було.

08.10.2012 року позивачка звернулась до
3-ої нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини , але нотаріусом
було відмовлено у видачі свідоцтва у
праві власності у зв*язку з тим, що
тітка позивачки ОСОБА_2, одержавши 1963
році, згідно якому її прізвище повинно
було змінитися на ОСОБА_2, але паспорт з
зміненим прізвищем ОСОБА_2, не
одержувала, отже прізвище тітки
залишилось ОСОБА_2, таке як і шлюбі, в
зв'язку з чим позивачка вимушена
звернутися до суду з зазначенним
позовом.

Позивачка в судове засідання
з*явилась, позов підтримала просила
його задовольнити.

Представник третьої особи ОСББ «Аіст»,
в судове засідання з*явився, проти
задоволення позову не заперечував.

Відповідач до судового засідання не
з*явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Представник 3-ої особи, 3- ої
Харківської державної нотаріальної
контори до судового засідання не
з*явились, але надали до суду заяву в
якій просили розглядати справу за їх
відсутністю.

Суд, вислухавши сторони,
перевіривши матеріалі справи, та
оцінивши доказі вважає, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Так, факт смерті ОСОБА_2
підтверджено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 виданим відділом РАГС м.
Харкова 20.06.2012 року.

Згідно заповіту від 19.12.1990 року,
реєстраційний № В-4250, з якого
вбачається, що ОСОБА_2 заповіла своїй
племінниці ОСОБА_1 кооперативну
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію шлюбу від 20.06.1961 року,
актовий запис № 5, в якому зазначено, що
ОСОБА_2, уклала шлюб з ОСОБА_4, та після
реєстрації шлюбу прізвище одружених
«ОСОБА_4».

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу від 06.03.1963 року, з
якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, розірвано та після розірвання
шлюбу прізвище ОСОБА_2, відновлено як
ОСОБА_2.

Згідно довідки про склад сім*ї, в якій
зазначено, що ОСОБА_2, зареєстрована та
мешкала з 1969 року за адресою АДРЕСА_1.

Згідно відповіді з третьої
Харківської державної нотаріальної
контори від 17.04.2014 року, в якій
зазначено, що після померлої ОСОБА_2, до
них звернулась 02.10.2012 року ОСОБА_1 з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом.

Згідно ст.256 ЦПК України в судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Згідно ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності, та
враховуючи те, що обставини, на які
посилається позивач знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, а
позовні вимоги ґрунтуються на вимогах
закону, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 392,1223,1261,1268,ЦК
України, ст..ст.212,213,215 ЦПК України суд

вирішив:

Визнати факт, що ОСОБА_2, що
народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Лакаш,
Іжевського р-ну Рязанської обл., яка на
день смерті проживала: АДРЕСА_1, є
однією і тією ж особою, що зазначена у
виданому у 1963 році свідоцтві про
розлучення, прізвище, якій було
визначене як ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку
спадкування за заповітом право
власності на однокімнатну
кооперативну квартиру АДРЕСА_1, і яка
належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2
від повідно до Реєстраційного
посвідчення про право власності,
виданого Харківським міським БТІ від
04.03.1993 р., за реєстровим № 56548.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Марченко О.М