АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

03 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Кирилюк Г.М.,
Росік Т.В.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 24 червня 2014

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про вселення, встановлення
порядку користування квартирою,
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 24.06.2014 року даний позов
задоволено. Вселено ОСОБА_2 до квартири
АДРЕСА_1. Встановлено порядок
користування цією квартирою
відповідно до якого в користування
ОСОБА_2 надається кімната, площею 17.1 кв.
м., а ОСОБА_3 - кімната, площею,10.4 кв. м. У
спільному їх користуванні залишаються:
кухня, вбиральня, ванна кімната,
коридор, кладова, лоджія. Зобов'язано
ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні кімнатою розміром 17.1 кв.
м. та місцями загального користування.
Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового. Апелянт вважає, що
судом не було ураховано, що між
сторонами склалися такі відносини, що
унеможливлюють їх спільне проживання;
що позивач має інше житло у АДРЕСА_3, де
фактично й проживає; що позов заявлений
щоб пограти на нервах відповідача, а не
з метою проживання у спірній квартирі;
що з відповідачем проживає його
дружина зареєструвати яку позивач
згоди не надає.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
його представник адвокат ОСОБА_4,
діючий на підставі договору про
надання правової допомоги, апеляційну
скаргу підтримали з підстав наведених
в ній.

ОСОБА_2 та його представник за
договором-дорученням про надання
правової допомоги ОСОБА_5, вважали що
спір вирішений судом правильно,
просили апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
ухваленого рішення в цій частині
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи сторони по справі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. При
цьому ОСОБА_2 належить 5/8 частин
квартири, а ОСОБА_1 належить 38 її
частини.

Вказане жиле приміщення має дві
ізольовані жилі кімнати площею 17.1 кв. м.
і 10.4 кв. м. та допоміжні приміщення.

Користуватись цим жилим приміщенням
позивач не може, оскільки відповідач та
його дружина чинять в цьому перешкоди,
що підтвердили опитані в суді свідки. З
цього приводу позивач звертався до
правоохоронніх органів.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

Право власника квартири
використовувати помешкання для
власного проживання закріплене у ст. 383
ЦК України.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Право громадянина на
користування належною йому квартирою
закріплене і в ст. 150 ЖК України.

Чинне законодавство не ставить
реалізацію цього права в залежність
від того, чи має право власності на
такий об'єкт лише одна особа, чи він
перебуває у власності кількох осіб.

В останньому випадку право спільної
власності здійснюється за згодою всіх
співвласників (ст. 358 ЦК України).

Небажання співвласника надати у
користування іншому співвласнику
належне цим особам майно, є порушенням
прав такого співвласника, що
підлягають судовому захисту.

Жоден із співвласників не має переваг у
користуванні майном і ненадання згоди
у його використанні не може тягти за
собою обмеження права іншого
співвласника.

За таких обставин, встановивши
порушення прав позивача на
користування належною йому частиною
квартири, суд прийшов до правильного
висновку про обгрунтованість
заявленого ОСОБА_2 позову про вселення,
усунення перешкод в користуванні
належною їй на праві власності
частиною квартири та задовольнив його.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Як встановив суд, частка позивача у
спірній квартирі складає 58 її частини.

Виділивши в користування ОСОБА_2 жилу
кімнату площею 17.1 кв. м., а ОСОБА_1 жилу
кімнату площею 10.4 кв. м, суд дотримався
приписів цієї норми права.

Твердження апелянта про неможливість
спільного проживання сторін в одній
квартирі не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки таке не є підставою для
позбавлення співвласника права на
користування своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі.

Проте з позовом про припинення права на
частку у спільному майні відповідач не
звертався.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 24 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756 / 17445 / 13 -ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/
9780/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шумейко О.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.