Справа № 459/5616/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4227/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів:
Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при
секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю:
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 15
квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_2
звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про стягнення на користь
позивачів з кожного з відповідачів по 10
000 грн. моральної шкоди, завданої
злочином.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 - по
2000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, з кожного. В решті позовних вимог
- відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржили ОСОБА_2, який просить рішення
суду змінити, стягнувши з кожного з
відповідачів на відшкодування
моральної шкоди по 10000 грн., та ОСОБА_3
який просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
стягнувши з кожного з відповідачів на
його користь на відшкодування
моральної шкоди по 10000 грн.

Апелянти вважають, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликаються на те,
що суд першої інстанції необ"єктивно
оцінив висновок амбулаторної
комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи
про заподіяння їм моральних страждань,
завданих вчиненням відповідачами
злочину щодо них та інші матеріали
справи, а відтак прийняв незаконне та
необґрунтоване рішення, яке не
відповідає обставинам даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення,
а в задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_3 слід відмовити з врахуванням
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду частково не
відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 1167 УК України моральна
шкода, завдана фізичній чи юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю і
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що він усвідомлював
протиправність та злочинність дій
відповідачів,, діями яких йому була
завдана моральна шкода, та виходячи із
засад виваженості, розумності та
справедливості стягнув на
відшкодування моральної шкоди по 2000
грн. з кожного з відповідачів.

Однак повністю погодитись з такими
висновками суду не можна з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з вироком Червоноградського
міського суду Львівської області від 19
серпня 2010 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8
визнано винним та засуджено за
вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.
189 КК України.

З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що постановою слідчого ОВС
СЧВ РОВС та ЗУОГ СУ УМВС України у
Львівській області С.Довгунь від 21.09.2006
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано потерпілими по
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК
України.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі,що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про цивільно -
правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок або постанову суду,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Оскільки винність ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за
вимагання у потерпілого ОСОБА_4 та його
сім»ї грошей та майна, вчинення злочину
відносно ОСОБА_4, ОСОБА_2
підтверджується вироком
Червоноградського міського суду
Львівської області, то відповідно до
ст.61 ЦПК України зазначена обставина не
потребує доказування.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про те, що вимога ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
підлягає відшкодуванню, ґрунтується на
законі.

Відповідно до вимог абз. 2 ч.3 ст.23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

З акту амбулаторної комплексної
судової психолого - психіатричної
експертизи від 06.01.2012 р. №10 (а.с.21 - 25)
вбачається, що негативний
психологічний тиск на малолітнього
ОСОБА_2 у період з 01.04.1997 р. по 01.09.1997 р. з
боку ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
встановлений судом; він усвідомлював
його і цей психологічний тиск
закарбувався в його пам»яті, як украй
негативний; психологічний стан ОСОБА_2
після зазначених подій періодично
погіршувався внаслідок кошмарних
спогадів і йому треба докладати
додаткових душевних зусиль, аби
витиснути із свідомості руйнівні
переживання, жахливі спогади, що
вимагає від нього додаткових
психологічних та душевних зусиль;
злочинні дії банди відповідачів
вплинули на емоційний стан, психічний
розвиток ОСОБА_2 Факт заподіяння
моральних страждань ОСОБА_2 з боку
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтверджується
наявністю у нього кошмарних спогадів,
які іноді повертаються, усвідомлення
ОСОБА_2 тієї несправедливості, що
злочинна група відповідачів фактично
уникнула серйозної відповідальності,
також тим, що ОСОБА_2 під час навчання
позбавлений матеріальної підтримки з
боку нужденної сім»ї, яка у скруті по
вині відповідачів.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
не врахував вищезазначених обставин,
те, що саме неправомірні, злочинні дії
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 спричинили
ОСОБА_2 пригнічений психологічний стан
та моральні страждання, яких він зазнав
та переживав внаслідок вчинення ОСОБА_5
, ОСОБА_6, ОСОБА_7 щодо нього злочину,
передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, не
врахував глибину душевних страждань,
вимог розумності та справедливості.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції надто
занижено розмір відшкодування ОСОБА_2
моральної шкоди, завданої вчиненням
щодо нього злочину, а відтак оцінює
моральну шкоду в розмірі 30000 грн., яка
підлягає солідарному стягненню на його
користь з осіб, винних у вчиненні
злочину, а саме, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
по 10000 грн. з кожного. А відтак
оскаржуване рішення в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_2 по 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди з
кожного, слід змінити, збільшивши
розмір моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_2 до 10000 грн. з кожного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з недоведеності факту
усвідомлення ним протиправності та
злочинності дій ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
а відтак і завдання йому цими діями
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 по 10000 грн. з кожного на
відшкодування моральної шкоди, який
прийшов до такого висновку виходячи з
того, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1
р., на час вчинення злочину йому
виповнився один рік і чотири місяці,
перебуваючи у малолітньому віці, він не
міг усвідомлювати протиправність та
злочинність дій ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
а отже йому їхніми діями йому не могла
бути завдана моральна шкода.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції посилався на акт
амбулаторної комплексної судової
психолого - психіатричної експертизи
від 06.01.2012 р. №11 (а.с.25- 28), з якого
вбачається, що ОСОБА_3 може й перебував
під впливом фізичного насильства, але
цього пам»ятати не може; під впливом
психічного насильства ОСОБА_3 також не
перебував через його зовсім малолітній
вік; психологічний стан ОСОБА_3 не
погіршився після подій у період з 01.04.1997
р. до 01.09.1997 р.; через протиправні дії
відповідачів у ОСОБА_3 немає негативних
наслідків психо - емоційної сфери,
пригніченого емоційного стану та
відхилень у психологічному розвитку;
подій, що мали місце у період з 01.04.1997 р.
до 01.09.1997 р. він безумовно не пам»ятає,
але знає від рідних, що саме ці події
стали причиною матеріальної скрути
його сім»ї.

За таких обставин суд першої інстанції
вірно відмовив у задоволенні позовних
вимог про стягнення на користь ОСОБА_3 з
відповідачів по 10 000 грн. з кожного на
відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не
спростовують правильних висновків в
суду в частині відмови у задоволенні
його позовних вимог, а відтак
оскаржуване рішення суду в цій частині
слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3
- відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 15 квітня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 по 2000 грн. на
відшкодування моральної шкоди з
кожного - змінити, збільшивши розмір
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_2 до 10000 грн. з кожного.

В решті рішення суду - залишити без
змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П