Провадження №
Справа НОМЕР_1-2673/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Солом`янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,
Цісельської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення частки померлої
у спільному сумісному майні подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування, усунення від права на
спадкування та за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської ради, третя
особа: Реєстраційна служба м.Києва
Головного управління юстиції у м.Києві,
Головне управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з
позовом у якому просили визначити
частку ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
у спільному сумісному майні подружжя в
розмірі 1/2 частини квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.;
визначити частку ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, у спільному сумісному
майні подружжя в розмірі 1/2 частини
гаража НОМЕР_1, ряд 6, який знаходиться в
ГБК «Чайка» за адресою: АДРЕСА_6;
визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за його матір'ю ОСОБА_6, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/6 частину квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за його матір'ю
ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину
гаража НОМЕР_1, ряд 6, який знаходиться в
ГБК «Чайка» за адресою: АДРЕСА_6, в
порядку спадкування за його матір'ю
ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1.; визнати
за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину
гаража НОМЕР_1, ряд 6, який знаходиться в
ГБК «Чайка» за адресою: АДРЕСА_6, в
порядку спадкування за його матір'ю
ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1;
встановити факт ухилення спадкоємців -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця -
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2;
встановити факт ухилення спадкоємців -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від надання допомоги
спадкодавцеві - ОСОБА_8, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2; усунути спадкоємців -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від права на
спадкування за ОСОБА_8, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування позову позивачі
посилаються на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла їх матір ОСОБА_6, після смерті
якої відкрилась спадщина, зокрема на 1/2
частину квартири, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину гаража
НОМЕР_1, ряд 6, який знаходиться в ГБК
«Чайка» за адресою: АДРЕСА_6. Вказане
нерухоме майно належало померлій як
частки у спільному сумісному майні
подружжя, оскільки були придбані під
час перебування померлої ОСОБА_6 у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8, у
зв`язку із чим померлій ОСОБА_6 належала
? частина у вказаному майні.

Вказують, що за померлою ОСОБА_6 вони як
спадкоємці першої черги та її чоловік
ОСОБА_8 прийняли спадщину. Проте, ними
не було оформлено документи про право
на спадщину за законом на частину
гаража та частину квартири, для
оформлення свідоцтва про право на
спадщину за законом на частину гаража
та частину квартири позивачі
звернулись до Шостої Київської
державної нотаріальної контори, однак
11 березня 2014 року ними було отримано
постанову про відому у вчиненні
нотаріальної дії з підстав відсутності
правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік
ОСОБА_6-ОСОБА_8, на якого були оформлені
правовстановлюючі документи на
квартиру та гараж, а тому вони вказують
, що позбавлені можливості оформити
документи про право власності на
частину майна, що належала померлій
ОСОБА_6 у зв`язку із чим звернулись до
суду з даним позовом.

Таким чином , оскільки частки
спадкоємців у спадщині - 1/2 частині
квартири і 1/2 частині гаража - є рівними,
тобто кожен з трьох спадкоємців має
право на 1/6 частину квартири та 1/6
частину гаража, а тому вони просять
визначити частку померлої ОСОБА_6 у
спільному сумісному майні подружжя в
розмірі 1/2 частини квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та в
розмірі 1/2 частини гаража НОМЕР_1, ряд 6,
який знаходиться в ГБК «Чайка» за
адресою: АДРЕСА_6, а також визнати за
кожним з Позивачів право власності на
1/6 частину квартири та 1/6 частину гаража
відповідно - в порядку спадкування за
їх матір'ю.

Також вказують , що після смерті
ОСОБА_8, сином якого є позивач ОСОБА_3
відкрилась спадщина до складу якої між
іншого увійшли 2/3 частини квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складаються з 12 частини вказаної
квартири - як частки у спільному
сумісному майні подружжя, та 1/6 частини
вказаної квартири, яка була прийнята
ОСОБА_8 в порядку спадкування за його
дружиною - ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1
та на 2/3 частини гаража НОМЕР_1, ряд 6,
який знаходиться в ГБК «Чайка» за
адресою: АДРЕСА_6. Ці 2/3 частини гаража
складаються з Уг частини вказаного
гаража - як частки у спільному
сумісному майні подружжя, та 1/6 частини
вказаного гаража, яка була прийнята
ОСОБА_8 в порядку спадкування за його
дружиною - ОСОБА_6, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачі посилаються на те, що після
його смерті у встановлений законом
строк із заявами про прийняття
спадщини звернувся ОСОБА_3 та
відповідачі, які є дітьми померлого від
першого шлюбу. Позивачі вважають, що
останні повинні бути усунуті від права
на спадкування , оскільки Спадкодавець
був непрацездатною особою за станом
здоров'я та за віком (спадкодавець
досяг пенсійного віку), а також
потребував матеріальної допомоги,
оскільки отримував мінімальну пенсію.
Спадкодавець ОСОБА_8 помер у віці
вісімдесяти трьох років, останні три
роки життя померлий постійно хворів,
потребував стороннього догляду. З літа
2011 року померлий через стан здоров'я та
погане самопочуття перестав виходити
на вулицю (це відбувалося вкрай рідко і
лише у супроводі когось із Позивачів) і,
відповідно, був позбавлений можливості
самостійно забезпечити себе навіть
самими необхідними речами та
продуктами харчування.З травня 2013 року
і до моменту смерті ОСОБА_8 через стан
здоров'я та похилий вік практично не
піднімався з ліжка, не міг самостійно
себе обслуговувати і фактично
знаходився в безпорадному стані.
Наприкінці 2012 - початку 2013 років стан
здоров'я спадкодавця погіршився
настільки, що ОСОБА_3 був змушений
звільнитися з роботи для забезпечення
батьку нормальних умови догляду і
піклування, у зв»язу із чим через своє
звільнення втратив і постійне
стабільне джерело доходу, що вплинуло
на рівень матеріального забезпечення
батька, що, в свою чергу, спричинило
збільшення потреби спадкодавця у
наданні йому матеріальної допомоги.
Посилаються на те, що відповідачі
знехтували своїм обов'язком щодо
утримання батька, свідомо не приділяли
йому уваги, не проявляли жодного
інтересу до стану його здоров'я та умов
життя , а тому повинні бути усунені від
права на спадкування за ОСОБА_8
внаслідок їх ухилення від виконання
обов'язку щодо утримання та надання
допомоги спадкодавцеві.

В ході судового розгляду позивачі
та їх представник позовні вимоги
підтримали та просили їх задоволення з
підстав, що викладені у позові.

Відповідачі в ході розгляду
справи позовні вимоги визнали
частково, заявивши зустрічні вимоги до
позивачів згідно з якими просили
визнати за ними та позивачем ОСОБА_3,
право власності по 1/3 частині квартири
АДРЕСА_1 та 1/3 частині гаражу НОМЕР_1,
ряд 6, в ГБК « Чайка» за адресою: АДРЕСА_6
в порядку спадкування за ОСОБА_8,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Ухвали
Солом`янського районного суду м.Києва
від 19 травня 2014 року зустрічні позовні
вимоги об`єднані в одне провадження
разом з первісним позовом.

В обґрунтування зустрічних вимог
відповідачі посилаються на те, що
позивачі пропустили строки для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, оскільки вчасно не подали заяви
про прийняття спадщини, зазначивши , що
вони не проживали разом з ОСОБА_6 , а
також вважають , що позивачі пропустили
встановлені чинним законодавством
України строки позовної давності для
визнання права власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6,
оскільки були обізнані про смерть
ОСОБА_6 в ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже вважають,
що на момент звернення до суду
позивачів сплив трирічний строк
позовної давності для звернення їх до
суду із вимогами для визнання права
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6

Крім того, посилаючись на те, що єдиними
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_8 є вони та позивач ОСОБА_3, у
зв`язку із чим виходячи із рівності
часток за ними спадкове майно повинно
бути розподілено у рівних частках на
всіх трьох спадкоємців порівну.

При цьому відповідачі заперечили проти
вимог про усунення їх від права на
спадкування , пославшись на те, що вони
постійно спілкувались з батьком, а
після одруження батька з ОСОБА_6 та
народження позивача ОСОБА_3, остання
почала обмежувати спілкування з
батьком. Зазначили, що вони ніколи не
ухилялися від допомоги батьку, були
присутніми на його похованні, жодних
конфліктів у них не виникало.

В ході розгляду справи
відповідачі підтримавши зустрічні
позовні вимоги просили у первісному
позові відмовити повністю.

Позивачі проти задоволення
зустрічного позову заперечували.
Обгрунтовуючи заперечення представник
позивачів послалась на те, що спірне
спадкове майно належало померлій
ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності подружжя, оскільки було
придбано у шлюбі із ОСОБА_3, тому
померлій ОСОБА_6 належала 12 частина у
даному спірному спадковому майні.
Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли
позивачі та їх померлий батько, тому
враховуючи подання ними заяви та
заведення спадкової справи Шостою
Київською державною нотаріальною
конторою в 2004 році до майна померлої,
позивачі не є такими, що пропустили
строк для прийняття спадщини. Також
представник відповідача вважала, що є
необґрунтованими посилання
представника відповідачів за
первісним позовом на пропуск
позивачами строку позовної давності,
оскільки спадщина належить
спадкоємцеві з часу ії відкриття
незалежно від часу ії прийняття.

Відповідач- Територіальна громада в
особі Київської міської ради та треті
особи Реєстраційна служба м.Києва та
Головне управління юстиції, які
повідомлялись судом про місце, день та
час судового розгляду в судове
засідання своїх представників не
направили, у зв`язку із чим судом
ухвалено про розгляд справи у їх
відсутність.

Вислухавши пояснення позивачів
та їх представника, відповідачів та їх
представника, заслухавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
виходить із наступного.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 є рідними синами ОСОБА_6, що
підтверджується, свідоцтвом про їх
народження ( а.с.а.с. 18,21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про ії
смерть. ( а.с.16).

ОСОБА_6 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 27.03.1969 року з
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про їх одруження , серія НОМЕР_2, виданим
Ленінським РАЗС у м.Києві. ( а.с.11).

Позивач ОСОБА_3 є сином від шлюбу
ОСОБА_6 з ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6 від
першого шлюбу з ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько
позивача ОСОБА_3-ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про його
смерть. (а.с.17).

Відповідачі по справі- ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є дітьми померлого ОСОБА_8 від
першого шлюбу з ОСОБА_12.

Після смерті ОСОБА_6та ОСОБА_8
відкрилась спадщина.

Із заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_6 у шестимісячний
строк встановлений законом 01.11.2004 року
звернулись ії чоловік ОСОБА_8, та
позивачі за первісним позовом - ії
рідні сини.( а.с.81-84).

Із заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_8 звернулись 14 січня
2014 року позивач за первісним позовом
ОСОБА_3- син від шлюбу з ОСОБА_6 та 13.01.2014
року відповідачі по справі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_5- син та донька від шлюбу з
ОСОБА_12 ( а.с.а.с.121,129).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином встановлено, що
спадкоємцями першої черги , що прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_8 є позивач
за первісним позовом ОСОБА_3 та
відповідачі, спадкоємцями першої черги
, що прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_6 є позивачі по справі та померлий
ОСОБА_8

Встановлено, що спірним спадковим
майном є квартира АДРЕСА_1 та гараж
НОМЕР_1 , ряд 6, в ГБК « Чайка» за адресою:
АДРЕСА_6.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом , квартира АДРЕСА_1
була придбана 18.05.2004 року ОСОБА_8 в
період шлюбу з ОСОБА_6 та належала
останньому на праві власності
відповідно до договору купівлі-продажу
, посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, реєстровий номер 3763 та
зареєстрованого відповідно до
реєстраційного посвідчення у
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об єкти нерухомого
майна, 25.05.2004 року № 4768. ( а.с.14-15).

Гараж НОМЕР_1 , ряд 6, в ГБК « Чайка»
за адресою: АДРЕСА_6 також був придбаний
ОСОБА_8 в період шлюбу з ОСОБА_6 та
належав останньому на праві власності
на підставі договору від 20.04.1993 року,
посвідченого державним нотаріусом
Першої Київської державної
нотаріальної контори, та
зареєстрований у реєстрі № Ун-5865 та
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об`єкти нерухомого майна,
15.06.1993 року № 5030. ( а.с.12-13).

Матеріали спадкової справи
заведеної після смерті ОСОБА_6 свідчать
, що на частину спадкового майна ії
спадкоємці отримали свідоцтва про
право на спадщину (а.с.23-28).

11.03.2014 року позивачам відмовлено
у Постановою державного нотаріуса
Шостої Київської державної
нотаріальної контори відмовлено
позивачам за первісним позовом у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на спірне спадкове майно, оскільки
правовстановлюючі документи на нього
не є зареєстрованими у органі, що
здійснює державну реєстрацію прав на
нерухоме майно.

Відповідно до ст. 16 Закону Української
РСР «Про власність» майно, нажите
подружжям за час шлюбу, належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом і Кодексом про
шлюб та сім'ю Української РСР.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб
та сім'ю України в разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від ЗО травня
2008 року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами
Цивільного кодексу України (який
набрав чинності з 01 січня 2004 року), якщо
спадщина відкрилась не раніше 01 січня
2004 року.

Таким чином, правовою підставою
виникнення права спільної сумісної
власності на гараж було законодавство,
чинне на момент придбання гаража (20
квітня 1993 року), а до відносин
спадкування прав на гараж
застосовується законодавство, чинне на
момент відкриття спадщини
(ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідно до ч. З ст. 368 Цивільного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Частиною 2 ст. 370 Цивільного кодексу
України, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу
України встановлено принцип рівності
часток подружжя у праві спільної
сумісної власності.

З викладеного вбачається, що померлій
ОСОБА_6 належала ? частина квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2
частина гаража НОМЕР_1, ряд 6, який
знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою:
АДРЕСА_6.

Відповідно до Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5, видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна. Якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус виготовляє витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. За відсутності у
спадкоємця необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину
документів нотаріус роз'яснює йому
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Згідно з п. 4.21. гл. 10 вказаного Порядку,
ініціювати питання щодо визначення
частки померлої особи у спільному
сумісному майні подружжя може лише
другий співвласник, тобто той з
подружжя, хто пережив померлого.

Відповідно до п. 1.1. гл. 11 Порядку у разі
смерті одного з подружжя свідоцтво про
право власності на частку в їх
спільному майні видається нотаріусом
на підставі письмової заяви другого з
подружжя з подальшим повідомленням
спадкоємців померлого, які прийняли
спадщину. Таке свідоцтво може бути
видано на половину спільного майна.

Отже , виходячи із того, що ОСОБА_8
помер , у зв»язку із чим нотаріус
позбавлений можливості визначити
частку ОСОБА_6 у спільному майні
подружжя, що перешкоджає спадкоємцям у
оформленні спадщини, суд вважає
доцільним визначити частку ОСОБА_6 у
спільному майні подружжя в розмірі
1/2частини квартири АДРЕСА_1 та ? частини
гаражу НОМЕР_1 ряд6 по АДРЕСА_6, а отже у
цій частині позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 Цивільного
кодексу України частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного
кодексу України частки у спадщині
кожного зі спадкоємців є рівними.

Таким чином , з урахуванням
визначення частки померлої у спадщині
у розмірі 12, кожен з трьох спадкоємців
має право на 1/6 частину спірної
квартири та 1/6 частину гаражу.

За положеннями п.7 ст. 16 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав на нерухоме
майно проводиться на підставі
особистої заяви власника майна.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав
державної реєстрації прав на нерухоме
майно є рішення судів, що набрали
законної сили, оскільки визнання права
власності на нерухоме майно є
прерогативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», зазначено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Таким чином, досліджуючи зазначені
обставини справи та оцінюючи зібрані
докази у їх сукупності, враховуючи те,
що здійснення державної реєстрації за
померлою особою суперечить чинному
законодавству, а відсутність такої
реєстрації перешкоджає оформленню
спадщини позивачем, суд приходить до
висновку, що порушене право позивача
підлягає захисту, та як наслідок за ним
підлягає визнання права власності в
порядку спадкування за законом на 1/6
частину спадкового майна після смерті
матері ОСОБА_6

При цьому посилання представника
відповідача на пропуск позивачами
строку для прийняття спадщини , суд
вважає не обґрунтованими, оскільки
відповідно до ст.1269 ЦК України вони як
спадкоємці першої черги у
шестимісячний строк звернулись до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, а тому є такими, що ії
прийняли.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов`язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, законодавець не ставить в
залежність прийняття спадщини
спадкоємцями від наявного складу
спадкового майна, оскільки його обсяг
з`ясовує нотаріус в процесі оформлення
спадщини.

Крім того, суд вважає, що позивачами не
пропущений строк позовної давності для
звернення з такими вимогами, оскільки
обставини, що свідчать про порушене
право позивачів виникли лише після
смерті ОСОБА_8, зважаючи також і на те,
що в нотаріальному порядку право на
виділ частки у спільному майні
подружжя належить лише одному із
подружжя.

Щодо позовних вимог про усунення
відповідачів від спадкування, то суд
вважає, що такі вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 року
№ 7 « Про судову практику у справах про
спадкування» факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом
за заявою заінтересованої особи
(інших спадкоємців або
територіальної громади). При цьому
слід враховувати поведінку особи,
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Проте, позивачами доказів , які
свідчать про свідоме невиконання
відповідачами свого обов`язку щодо
утримання батька, позивачами не надано,
як і не встановлено судом, обставин що
спадкодавець звертався до
відповідачів про надання їм такої
допомоги та потребував допомоги від
відповідачів.

Допитані в судовому засіданні
свідки позивача ОСОБА_15, ОСОБА_16 таких
обставин також не підтвердили.

З урахуванням недоведеності
вимог , суд вважає, що у цій частині у
задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно зустрічних вимог, то суд
виходить із наступного.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась
спадщина на 2/3 частини квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на 2/3
частини гаража НОМЕР_1, ряд 6, який
знаходиться в ГБК «Чайка» за адресою:
АДРЕСА_6, які складаються з ? частини у
спільному майні подружжя та 1/6 частини
,що була прийнята померлим в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6

Відповідно до Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5, при видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє: факт смерті спадкодавця, час
і місце відкриття спадщини, наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, якщо має місце
спадкування за законом, прийняття
спадкоємцем спадщини у встановлений
законом спосіб, склад спадкового майна,
на яке видається свідоцтво про право на
спадщину. На підтвердження цих
обставин від спадкоємців
витребовуються документи, які
підтверджують вказані факти. Виконавши
усі перелічні вимоги та визначивши
розмір часток спадкоємців нотаріус
видає свідоцтва.

Беручи до уваги , що позивачі за
зустрічним позовом не просять
визначити розмір частки батька у
спадщині , що відкрилась суд вважає, що
вони не позбавлені можливості отримати
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті батька у
нотаріальному порядку, так як судом не
встановлено порушення їх прав на
видачу такого свідоцтва з урахуванням
часток , що будуть визначені
нотаріусом.

В порядку розподілу судових витрат
згідно з ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивачів
підлягає стягненню у рівних частинах
судовий збір у розмірі 2232,94 грн. по 1116,47
грн. з кожного.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.15,16 , 368,370, 1224,1261, 1226, 1267, 1268 ЦК
України, ст.22 КПшС , ст.60 СК України,
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову
практику у справах про спадкування»,
ст.ст.10,60,88,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визначення частки померлої
у спільному сумісному майні подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування, усунення від права на
спадкування задовольнити частково.

Визначити частку ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільному
сумісному майні подружжя в розмірі 1/2
частини квартири АДРЕСА_1.

Визначити частку ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у спільному
сумісному майні подружжя в розмірі 1/2
частини гаража НОМЕР_1, ряд 6, в ГБК «
Чайка» за адресою: АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності в порядку спадкування за
законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1
після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 після смерті
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом на 1/6
частину гаража НОМЕР_1, ряд 6 в ГБК
«Чайка» , за адресою: АДРЕСА_6 після
смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
в порядку спадкування за законом на 1/6
частину гаража НОМЕР_1, ряд 6 в ГБК
«Чайка» , за адресою: АДРЕСА_6 після
смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

В іншій частині позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 2 232,94 грн. в рівних частинах по
1116,47 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Територіальної громади міста Києва в
особі Київської міської ради, третя
особа: Реєстраційна служба м.Києва
Головного управління юстиції у м.Києві,
Головне управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення рішення, мають
право на його оскарження на протязі
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: