Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1913/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.11.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Гайсюка О.В.,

Карпенка О,Л.,

при секретареві Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Кредит», публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк», товариства з
обмеженою відповідальністю
колекторська компанія «Вердикт» про
визнання кредитного договору
недійсним, визнання відсутності
заборгованості за кредитним договором,
про вилучення персональних даних з
бази персональних даних ТОВ «ОТП
«Кредит», ПАТ «ОТП «Банк», ТОВ КК
«Вердикт» за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 10
грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_5
звернувся до суду із цим позовом.

Зазначив, що 15.03.2012 року між ним
та ТОВ «ОТП Кредит» був укладений
кредитний договір № , відповідно
до якого він одержав споживчий кредит у
сумі 3942 грн. За умовами договору
встановлено 4-х місячний пільговий
період, протягом якого проценти за
користування кредитом та щомісячна
комісія ним не повинна була
сплачуватися. 15.08.2012 року він
достроково повністю повернув
кредитору кредитні кошти.

Проте, у грудні 2012 року ТОВ «ОТП
Кредит» телефоном повідомило його про
наявність у нього заборгованості по
сплаті комісії.

На його заяви від 22.01. 2013 року та
від 27.03.2013 року з проханням надати
розрахунки заборгованості ТОВ «ОТП
Кредит» відповіді не надало, вимогу про
сплату комісійних за порушення строку
повернення останньої суми кредиту йому
вчасно не надіслало, незаконно
передало його персональні дані
колекторській компанії «Вердикт», яка
веде нечесну агресивну діяльність,
вимагаючи по телефону та у надісланих
по пошті листах сплати неіснуючої
заборгованості.

Посилаючись на ці обставини,
позивач просив захистити його та його
сім»ю від знущань та погроз КК
«Вердикт», витребувати у ТОВ «ОТП
Кредит», ПАТ «ОТП Банк» розрахунки
заборгованості по комісії, визнати у
нього відсутність боргу за кредитним
договором перед відповідачами, визнати
недійсним кредитний договір від 15.03.2012
року, вилучити його персональні дані з
бази персональних даних відповідачів.

Рішенням Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 10.12.2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_6, яка
просила задовольнити скаргу,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Встановлено, що 15.03.2012 року між
ТОВ «ОТП Кредит» і ОСОБА_5 укладено
кредитний договір № , відповідно
до якого ТОВ «ОТП Кредит» надало
позивачу споживчий кредит у розмірі 3942
гривні на строк 18 місяців зі сплатою
процентів за користування кредитом у
сумі 0,01% річних та пільговим періодом (
протягом 4-х місяців) по сплаті комісії.

З відповіді ПАТ «ОТП Банк» на
звернення позивача від 1.04.2013 року
видно, що останній платіж, внесений
ОСОБА_5 на виконання договору у сумі 662
грн. був п»ятим та відбувся 17.08.2012 року,
у той час як планове погашення повинно
було здійснитись 15.08.2012 року, що стало
підставою для нарахування комісії у
серпні 2012 року в сумі 88 грн.70 коп.

Згідно із п.1.2.1 кредитного
договору ТОВ «ОТП Кредит» надає
позивачу споживчий кредит у
відповідності до умов кредитного
договору та правил кредитування, а
останній зобов»язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом, інші платежі,
визначені кредитним договором та
додатком №1 «Графік платежів», що є
його невід»ємною частиною, а також
виконувати умови кредитного договору.

Порядок погашення кредиту
визначений п.1.4 кредитного договору.

Обгрунтовуючи свої доводи щодо
повного дострокового повернення
кредиту протягом дії пільгового
періоду, під час якого комісія не
повинна була нараховуватися, позивач
посилався на те, що останній платіж у
сумі 662 грн. він здійснив 15.08.2012 року.

З наданих позивачем копій
квитанцій по сплаті коштів на
погашення кредиту вбачається, що
повернення кредиту відбувалося шляхом
безготівкового перерахування грошей з
розрахункового рахунку платника у ПАТ
КБ «Приватбанк» на розрахунковий
рахунок ТОВ «ОТП Кредит». Таким чином
було здійснено п»ять платежів: 27.03.2012
року у сумі 690 грн,. 24.04.2012 року - 700 грн.,
16.05.2012 року - 1000 грн., 22.06.2012 року - 890 грн. ,
16.08.2012 року - 662 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні не заперечувала той факт, що
останній платіж було здійснено у
післяопераційний час 16.08.2012 року, який
був зарахований на рахунок
кредитодавця 17.08.2012 року.

Пунктом 1.4.11 кредитного договору
передбачено, що належною сплатою
чергового щомісячного платежу
позичальником вважається надходження
на рахунок кредитодавця грошових
коштів у розмірі не менше за щомісячний
платіж і не пізніше дати платежу,
зазначеної у Графіку платежів. У разі
безготівкового перерахування
позичальником грошових коштів всі
фінансові ризики, що пов»язані із
затримкою у надходженні коштів на
рахунок кредитодавця, несе позичальник
( п.1.4.9 кредитного договору). У Графіку
платежів кредитодавець застеріг
позичальника про те, що з метою
уникнення прострочення платежу бажано
кредит сплачувати за 5 днів до дати,
визначеної Графіком. Крім того,
пільговий період (0% комісії) діяв лише
по 16.07.2012 року.

Згідно із ст.598 ЦК України
зобов»язання припиняються частково
або у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов»язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Зобов»язання, зокрема,
припиняється виконанням, проведеним
належним чином (ст.599 ЦК України).

Порядок підтвердження виконання
зобов»язання встановлено ст.545 ЦК
України.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
зокрема, про недоведеність позивачем
обставин, які б свідчили про припинення
його зобов»язань за кредитним
договором у зв»язку із його належним
виконанням.

З дотриманням вимог матеріального
і процесуального права суд першої
інстанції дійшов також висновку про
недоведеність позивачем підстав для
визнання кредитного договору
недійсним, у тому числі і з підстав щодо
несправедливих умов договору .
Підписавши кредитний договір, позивач
засвідчив той факт, що йому була надана
вичерпна інформація про послуги, що
йому надаються та повністю роз»яснені
всі питання, які він мав щодо
кредитного договору (п.3.11, пп. «ж» п.3.15
договору).

Відмовляючи у позові щодо захисту
персональних даних, суд встановив, що
позивач дав згоду ТОВ «ОТП Кредит» та
ПАТ «ОТП Банк» на передачу третім
особам будь-якої інформації щодо
персональних та інших даних
позичальника для виконання кредитного
договору та/чи захисту власних прав та
інтересів, що передбачено п.3.9, 3.10, 3.15, 3.20
кредитного договору. Так, сторони
договору домовились про те, що у разі
порушення позичальником умов цього
договору кредитор та/чи банк мають
право на свій розсуд розпоряджатися
вищезазначеною інформацією. Цей дозвіл
знімає будь-які претензії позичальника
щодо порушення банком та/чи кредитором
положень про нерозголошення
інформації щодо позичальника, у тому
числі такої, що становить банківську
таємницю, які існують у чинному
законодавстві України, як впродовж дії
договору, так і в будь-який момент після
закінчення строку дії договору.
Позичальник надав свою згоду також на
обробку банком та кредитором його
персональних даних, передачу їх третім
особам та включення персональних даних
до Бази персональних даних з метою
захисту банком та/чи кредитором своїх
законних прав та інтересів без
письмового повідомлення позичальника
про здійснення зазначених дій.

Статтею 627 ЦК України встановлено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи -споживача враховуються
вимоги законодавства про захист прав
споживачів.

Позивачем не доведено, що ТОВ «ОТП
Кредит» або ПАТ «ОТП Банк» передали КК
«Вердикт» його персональні дані, які
він повідомив під час укладання
договору. Представник КК «Вердикт» у
суді першої інстанції не визнав
причетність компанії до надсилання
листів позивачу з вимогою погасити
заборгованість за кредитним договором.
Представник позивача визнав, що листи
від імені КК «Вердикт», два з яких
долучені до матеріалів справи, з
елементами агресивної підприємницької
діяльності припинили надходити ще до
ухвалення рішення в цій справі судом
першої інстанції.

Письмові звернення кредитодавця
до ОСОБА_5 (а.с.34, 35) з вимогою сплатити
заборгованість частково містять
неправдиву інформацію про наслідки
несплати споживчого кредиту, а саме:
про можливий візит виїзної групи за
місцем реєстрації позивача,
проживання, роботи; у випадку
ігнорування, виїзна група звернеться
до сусідів, родичів, співробітників;
звернення до правоохоронних органів
для порушення кримінальної справи за
наявності ознак шахрайства; обмеження
виїзду за кордон шляхом надання
відомостей до Державної прикордонної
служби України, - що заборонено ч.11ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів». Згідно із ч.3.12 договору
всі суперечки, що виникають з нього чи у
зв»язку з ним, підлягають розгляду у
судових органах відповідно до чинного
законодавства України. Проте, позивач
обрав неналежний спосіб захисту своїх
прав, як споживача, вимагаючи на захист
свого порушеного права вилучити свої
персональні дані із баз персональних
даних відповідачів, для чого підстави
відсутні.

Відповідно до ч.1ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Наведене свідчить про те, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову. Рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м.Кіровограда від 10
грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду україни з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: