Провадження № 2/734/926/14
Справа
№ 734/3143/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 листопада 2014 року
смт Козелець

Справа № 734/3143/14

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.

за участю секретаря Галюк Л.В.

у присутності позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про усунення від
права на спадкування у суд звернувся
ОСОБА_1 до ОСОБА_3. Позовні вимоги
позивач обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що постійно проживала за
адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті
відкрилася спадщина до якої
відноситься житловий будинок і
земельна ділянка. Заповіт спадкодавцем
не було складено. Позивач постійно
проживав разом із спадкодавцем та
після його смерті у встановлений строк
звернувся до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Окрім нього до приватного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини звернулася дочка спадкодавця
ОСОБА_3 (рідна сестра позивача), яка з
ними не проживала та зареєстрована в
Києві. Ще у 2008 році, за життя матері
відносини між нею та ОСОБА_3
погіршилися, у зв'язку з цим відповідач
припинила спілкування із спадкодавцем.
08 січня 2008 року відповідач нотаріально,
письмово відмовилась від материнської
спадщини на користь позивача, а також
відмовилась від опіки над матір'ю; все
майно і господарство матері просила
передати позивачу з вимогою, що позивач
буде доглядати матір, догодовувати і
поховати. А до відповідача, щоб не було
ніяких претензій по догляду за матір'ю
і похованню. Дана заява була завірена
секретарем Козелецької селищної ради.
З 2008 року до смерті матір часто хворіла
через похилий вік і була у безпорадному
стані, потребувала постійного
піклування, догляду та матеріальної
допомоги. Позивач та спадкодавець
неодноразово просили відповідача
врахувати стан здоров'я матері та
відновити відносини, зважаючи на те, що
разом з відповідачем було б легше
доглядати за тяжко хворою матір'ю.
Враховуючи тривале ухилення
відповідачки від надання допомоги
спадкодавцю він був вимушений
запозичувати гроші на ліки та на
харчування для матері, заощаджувати на
собі та просити допомоги від сторонніх
людей по догляду за хворою матір'ю.
Упродовж майже 6 років (з 2008 року до
моменту смерті), спадкодавець окрім
фізичного болю, який спричиняла їй
хвороба, зазнала душевних страждань у
зв'язку з поведінкою відповідача,
постійно покладала надію, що
відповідачка змінить своє ставлення до
неї. Тому позивач вважає, що відповідач,
враховуючи похилий вік матері, яка була
у безпорадному стані, мала можливість,
але свідомо ухилялася від надання
спадкодавцю будь-якої матеріальної
допомоги та моральної підтримки, та
підлягає усуненню від права на
спадкування.

Позивач ОСОБА_1 і його представник -
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтримали позовні вимоги та просили
суд їх задовольнити з підстав,
викладених в позові. Крім того, позивач
та його представник просили стягнути з
відповідача судовий збір та витрати на
послуги адвоката в сумі 1 200,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що нею дійсно в 2008 році була
написана розписка, про яку в позовній
заяві вів мову позивач, проте це мало
місце під тиском зі сторони позивача у
вигляді погроз фізичною розправою на
її адресу. Написавши таку записку, вона
її залишила в будинку матері та про її
подальшу долю їй нічого не відомо. За
останні два роки вона з періодичність 1
раз в 2-3 тижні приїжджала до матері.
Останні 3 місяці, коли мама практично не
пересувалася самостійно, вона її не
навідувала. За мамою доглядала жінка на
ім'я ОСОБА_5. Похованням їхньої матері
займався ОСОБА_6, якому матір за життя
дала на це кошти в розмірі 15 000,00 грн.
Ліків мама за життя не приймала. Коли
вона приїжджала до мами, то мама їй
інколи давала кошти, оскільки вона
витрачала певну суму грошей на
продукти харчування, які привозила
мамі та на її прохання - своєму брату
ОСОБА_1 Останній час ОСОБА_1 проживав
разом з матір'ю, тому вона не могла
часто приїжджати до мами, оскільки
ОСОБА_1 їй постійно погрожував. Про стан
здоров'я матері вона справлялася або в
сусідів, або телефонувала на домашній
телефон, проте мама могла розмовляти
лише в тому випадку, коли поруч не було
ОСОБА_1

ОСОБА_3 також підтвердила, що прийняла
спадщину після смерті матері,
звернувшись з відповідною заявою до
нотаріальної контори.

Свідок ОСОБА_6 дав суду показання, що з
родиною ОСОБА_1 він знайомий вже не один
рік. Свого часу він придбав земельну
ділянку в смт Козелець, яка на той час
належала позивачу ОСОБА_1, і сторони
угоди тоді досягли усної домовленості,
що він буде допомагати родині
продуктами харчування. На виконання
досягнутої домовленості він з
періодичністю 1 раз в тиждень приїжджав
до родини ОСОБА_1 і привозив продукти
харчування. За останні 2 роки він
відповідача не бачив жодного разу. За
покійною ОСОБА_4 доглядала жінка на ім'я
ОСОБА_5, за що їй платили 600 гривень,
проте хто оплачував її послуги, йому
невідомо. Свідок також підтвердив, що
за життя ОСОБА_4 передала йому кошти в
розмірі 15 000,00 гривень на своє
поховання, на що ці кошти і були
витрачені.

Свідок ОСОБА_7 дав суду показання, що
він проживає в АДРЕСА_2 та відповідача
разом з її чоловіком бачив лише
декілька разів. Свідок також повідомив,
що останні 2 роки ОСОБА_4 пересувалася
за допомогою візочка.

Свідок ОСОБА_8, лікар районної лікарні,
дав суду показання, що він періодично
приходив до родини ОСОБА_1 і
відповідача там ніколи не бачив. ОСОБА_4
за життя хворіла, проте ліків ніяких не
приймала, лікувалася лише травами.
Свого часу ОСОБА_4 скаржилася, що в неї є
донька, проте вона не приділяє їй уваги.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання, що
він є сином відповідача і йому відомо,
що в певний період часу, коли його мати
приїжджала до ОСОБА_4, її рідний брат -
позивач по справі - ОСОБА_1 примусив
відповідача під погрозою фізичної
розправи написати розписку про відмову
від спадщини. Після певний подій
останні 2 роки відповідач по справі,
боячись свого брата, сама до матері не
їздила. Оскільки з нею часто їздив він,
то в силу його робочого графіку і того,
що в нього є своя родина, він міг маму
возити до своєї бабусі не дуже часто,
проте кожний місяць. Останні 3-4 місяці
вони до ОСОБА_4 не їздили. Свідку відомо,
що за ОСОБА_4 доглядала жінка на ім'я
ОСОБА_5. ОСОБА_4 інколи відповідачу по
справі давала кошти за продукти
харчування, які вона привозила.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали суду показання,
що відповідач по справі приїжджала до
своєї матері приблизно 1 раз в місяць,
проте останні декілька місяців вона не
їздила взагалі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та
показання свідків, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла
мати позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач постійно проживав разом із
спадкодавцем. До моменту смерті
останньої, виходячи з пояснень свідків,
допомогу їй надавала співмешканка
позивача ОСОБА_5 за відповідну оплату,
яку здійснювала покійна ОСОБА_4

За правилами ч .3 ст. 1224 ЦК України не
мають право на спадкування за законом
повнолітні діти, а також інші особи, які
ухилялися від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом.

Відповідно до позиції Пленуму
Верховного Суду України, викладеної в
п. 6 Постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року N 7 правило абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК
стосується особи, яка зобов'язана була
утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України.
Факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішення питання про
наявність підстав для усунення від
права на спадкування, повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично чи
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ
суду належить з'ясовувати чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб і чи мав спадкоємець
матеріальну й фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Таким чином, для задоволення позовних
вимог у справах про усунення від права
на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК
України має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
вирішує цивільний спір на засадах
змагальності із застосуванням
принципу диспозитивності в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 не надали суду належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_4
зверталася за матеріальною чи фізичною
допомогою до ОСОБА_3, а також того, що
відповідач свідомо ухилялася від
надання такої допомоги ОСОБА_4 З огляду
на викладене, суд не вбачає підстав для
застосування до спірних правовідносин
норм ст. 1224 ЦК України до відповідача
ОСОБА_3. Оскільки відсутні підстави для
усунення відповідача ОСОБА_3 від права
на спадкування після смерті матері
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування
необхідно відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України понесені
позивачем витрати не підлягають
стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1224, 1261 ЦК України,
ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 215, 218, 294 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування
ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення через Козелецький
районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 21
листопада 2014 року.