РІШЕННЯ

Іменем України

21.07.2014 року Франківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Лозинського Б.М.

при секретарі-
Попик А.Б.

з участюпредставника

третьої особи ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ПП «Галфудсервіс», третіх осіб
ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним, застосування реституції,
визнання права власності, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
суд, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду із
зазначеним позовом, в якому, з
рахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень 4/22,9 кв.м., 5/14,5
кв.м., 6/1,9 кв.м., 18/14,0 кв.м., 19/2,8 кв.м., 21/41,7
кв.м., 22/1,8 кв.м., 23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7
кв.м. загальною площею 180,8 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_5 (бланк серії ВРА № 838938) від 22.09.2010
року; застосувати реституцію для
сторін вищезгаданого договору від
22.09.2010 року; визнати за нею право
власності на ? частки нежитлових
приміщень 4/22,9 кв.м., 5/14,5 кв.м., 6/1,9 кв.м.,
18/14,0 кв.м., 19/2,8 кв.м., 21/41,7 кв.м., 22/1,8 кв.м.,
23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7 кв.м. загальною
площею 180,8 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1; витребувати з
незаконного володіння ПП
«Галфудсервіс» 73/100 та ОСОБА_4 27/100
часток нежитлових приміщень 4/22,9 кв.м.,
5/14,5 кв.м., 6/1,9 кв.м., 18/14,0 кв.м., 19/2.8 кв.м.,
21/41,7 кв.м., 22/1,8 кв.м., 23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м.,
40/29,7 кв.м. загальною площею 180,8 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_1 в період з 21 липня 1998 року по 05
вересня 2008 року. Спірне нежитлові
приміщення, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 набуті підчас перебування у
вказаному шлюбі, а тому були спільним
майном позивачки та ОСОБА_1 Вказане
майно було включено до ліквідаційної
маси в межах справи про банкрутство ФОП
ОСОБА_1 та відчужено від імені
останнього ліквідатором Бахтином В.В.
на підставі оскаржуваного договору
купівлі-продажу від 22.09.2010 року на
користь ПП «Галфудсервіс». На підставі
договору купівлі - продажу від 19.10.2010
року 27/100 частин даного приміщення
перейшло у власність ОСОБА_4 Позивачка
зазначає, що відчуження спірного майна
відбувалося без її згоди як
співвласника, а тому такими діями її
протиправно позбавлено права
власності, за захистом якого вона й
звернулася до суду. Позивач, також
покликається на норми ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
згідно яких об'єкти житлового фону не
включаються до складу ліквідаційної
маси, а ліквідатор, виявивши частку, яка
належить банкруту у спільному майні, з
метою задоволення вимог кредиторів у
встановленому порядку порушує питання
про виділення цієї частки.

Відповідач ПП «Галфудсервіс» подав до
суду письмове заперечення проти позову
в якому проти задоволення позову
заперечує повністю. Зазначає, що спірне
майно дійсно було набуте підчас
перебування позивачки та ОСОБА_1 у
шлюбі. Таке майно було обтяжено
іпотекою в забезпечення виконання
грошових зобов'язань ОСОБА_1 перед ЗАТ
«Альфа-Банк». Майно передано в іпотеку
за згодою позивачки. Відчуження
вказаного майна відбулося в межах
справи про банкрутство ФОП ОСОБА_1
Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 22 березня 2011
року, яка набрала законної сили,
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута ФОП
ОСОБА_1, провадження у справі про
банкрутство припинено. За рахунок
коштів, отриманих від реалізації
спірного майна задоволені вимоги
кредиторів, в тому числі й вимоги за
зобов'язаннями, забезпеченими іпотекою
спірного майна. Тому таке відчуження не
потребувало згоди ані позивачки, ані
ОСОБА_1 Окрім того зазначає, що
правомірність формування
ліквідаційної маси може бути
перевірена виключно господарським
судом в межах справи про банкрутство
згідно вимог Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Позивачка брала участь у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_1 як кредитор із
майновими вимогами про сплату
аліментів на загальну суму 660 000,00 грн.
Жодних зауважень щодо ліквідаційної
маси позивачка в межах справи про
банкрутство не заявляла.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, проте подала заяву про
розгляд справи за її відсутності та про
підтримання позовних вимог.

Представник відповідача ПП
«Галфудсервіс», в судове засідання
будучи належним чином повідомленим про
дату час та місце його проведення не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. Представником відповідача
ПП «Галфудсервіс» подано письмові
заперечення проти, в яких відповідач
просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання
будучи належним чином повідомленим про
дату час та місце його проведення не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Представник третьої особи ОСОБА_1
ОСОБА_2 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив з підстав
аналогічних, викладеним в письмових
запереченнях проти позову

Враховуючи, що позивач та відповідачі
належним чином повідомлені про день,
час та місце розгляду справи,
враховуючи відсутність необхідності в
отриманні пояснень та доказів від
останніх, суд вважає за можливе
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, які з'явились, дослідивши
зібрані по справі докази в сукупності,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги до задоволення не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
в період з 21 лютого 1998 року по 05 вересня
2008 року перебували в зареєстрованому
шлюбі. Викладене підтверджується
випискою з рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 29 березня
2008 року, справа №1275 29.03.08р., відміткою
про сімейний стан у паспорті
громадянин України позивачки та
свідоцтвом про розірвання шлюбу від 05
вересня 2008 року, актовий запис №391.

Право власності на нежитлові
приміщення 4/22,9 кв.м., 5/14,5 кв.м., 6/1,9 кв.м.,
18/14,0 кв.м., 19/2.8 кв.м., 21/41,7 кв.м., 22/1,8 кв.м.,
23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7 кв.м. загальною
площею 180,8 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 набуто на підставі
свідоцтва про право власності на
нежитлові приміщення, виданого
Франківською районною адміністрацією
Львівської міської ради 19.04.2004 року,
зареєстрованого ОКП ЛОР «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» 11.08.2004 року
реєстраційний номер 6990657. Право
власності на спірне майно в цілому
оформлено за ОСОБА_1

У відповідності до ч. 2 ст. 60 Сімейного
кодексу України, вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Враховуючи описані обставини, суд
приходить до висновку, що нежитлові
приміщення 4/22,9 кв.м., 5/14,5 кв.м., 6/1,9 кв.м.,
18/14,0 кв.м., 19/2.8 кв.м., 21/41,7 кв.м., 22/1,8 кв.м.,
23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7 кв.м. загальною
площею 180,8 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 були об'єктом спільної
власності позивачки та ОСОБА_1 Дана
обставина не заперечується особами, що
беруть участь у справі.

На підставі договору купівлі-продажу
нежитлових приміщень 4/22,9 кв.м., 5/14,5
кв.м., 6/1,9 кв.м., 18/14,0 кв.м., 19/2.8 кв.м., 21/41,7
кв.м., 22/1,8 кв.м., 23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7
кв.м. загальною площею 180,8 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 що
посвідчений приватним нотаріусом -
ОСОБА_5 (бланк серії ВРА № 838938) від 22.09.2010
року спірне майно було відчужено на
користь ПП «Галфудсервіс». Такий
договір було укладено від імені ОСОБА_1
ліквідатором Бахтином В.В.

В подальшому частина даного майна у
розмірі 27/100 була відчужена ПП
«Галфудсервіс» на користь ОСОБА_4,
згідно договору купівлі продажу від
19.10.2010 року. Вказаний договір купівлі
продажу позивачка не оспорює.

Позиція позивачки ґрунтується на тому,
що для відчуження спірного майна
необхідною була її згода. Оскільки таке
майно було відчужене без її згоди, то
відчуження було протиправним.

Перевіряючи доводи позивачки суд
встановив, що між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа
Банк» укладено договір іпотеки, який
посвідчено 15.04.2008 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 За умовами
даного договору ОСОБА_1 передав спірне
майно в іпотеку в якості забезпечення
виконання його кредитних зобов'язань
за рамковою угодою від 15.04.2008 року.

Предметом іпотеки згідно вказаного
договору визначено нежитлові
приміщення 4/22,9 кв.м., 5/14,5 кв.м., 6/1,9 кв.м.,
18/14,0 кв.м., 19/2.8 кв.м., 21/41,7 кв.м., 22/1,8 кв.м.,
23/49,8 кв., 39/1,7 кв.м., 40/29,7 кв.м. загальною
площею 180,8 кв.м., що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка дала згоду на обтяження
спірного майна іпотекою, укладення
кредитних договорів та договорів
іпотеки, що підтверджується заявами,
справжність підпису позивачки на яких
посвідчено 15 квітня 2008 року приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
реєстровий №1968.

Описаний договір іпотеки та заява, яка
є одностороннім правочином, недійсним
не визнавалися.

Своїх зобов'язань щодо повернення
коштів отриманих за кредитними
договорами ОСОБА_1 не виконав.
Постановою Господарського суду
Львівської області від 24 грудня 2009 року
у справі №33139 фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором у
даній справі призначено арбітражного
керуючого Бахтина Віталія
Віталійовича.

В межах провадження у справі про
банкрутство ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося з вимогами щодо стягнення
забезпечених іпотекою коштів. Як
вбачається із ухвали Господарського
суду Львівської області від 22 березня
2011 року, яка залишена без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 08 червня 2011
року та постановою Вищого
господарського суду України від 07
грудня 2011 року вимоги ПАТ «Альфа-Банк»
на суму 24 513 644,50 грн. включено до реєстру
вимог кредиторів.

Вказаною ухвалою Господарського суду
Львівської області від 22 березня 2011
року затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута ФОП
ОСОБА_1, провадження у справі про
банкрутство припинено.

Спірне майно, як таке, що обтяжено
іпотекою, було включено у ліквідаційну
масу у справі №33/139 про банкрутство ФОП
ОСОБА_1 Таке майно було реалізовано
ліквідатором, грошові кошти від його
реалізації були розділені між
кредиторами ФОП ОСОБА_1 згідно
черговості встановленої ст. 49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Зокрема й на
погашення вимог ЗАТ «Альфа-Банк», що
забезпечені іпотекою спірного майна.

Даючи оцінку доводам позивачки про
неправомірність включення спірного
майна до ліквідаційної маси у
процедурі ліквідації ФОП ОСОБА_1 суд
виходить із такого.

Умови та порядок відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом та
застосування ліквідаційної процедури
з метою повного або часткового
задоволення вимог кредиторів
встановлюється Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи із системного аналізу
положень пунктів ст. 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(компетенція ліквідатора) та положень
ст. 26 цього ж закону (ліквідаційна маса)
формувати ліквідаційну масу
повноважний виключно ліквідатор.
Враховуючи повноваження
господарського суду під час здійснення
провадження у справі про банкрутство,
згідно положень Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та ГПК України, рішення ліквідатора
приймається судом до уваги та
розглядається з урахуванням його
відповідності положенням закону.

Відповідно до частини 8 статті 47
вказаного, майно громадянина
підприємця, на яке згідно з цивільним
процесуальним законодавством України
може бути звернено стягнення, може бути
виключено зі складу ліквідаційної маси
за клопотанням учасників процесу.
Перелік майна громадянина-підприємця,
яке виключається із складу
ліквідаційної маси, затверджується
господарським судом, про що виноситься
ухвала.

У відповідності до ч.4 ст.25 Закону, дії
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Таким чином, спори щодо правомірності
формування ліквідаційної маси повинні
вирішуватися господарським судом та в
межах розгляду справи про банкрутство.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 приймала
участь у справі про визнання ФОП ОСОБА_1
банкрутом у якості кредитора з
грошовими вимогами щодо стягнення
аліментів на загальну сумі 660 000,00 грн. З
ухвали Господарського суду Львівської
області від 10 березня 2011 року
вбачається, що вимоги ОСОБА_3 щодо
стягнення аліментів були у повному
обсязі задоволені за рахунок коштів
отриманих від реалізації
ліквідаційної маси. У той же час,
доказів винесення господарським судом
ухвали про виключення спірного майна
із ліквідаційної маси позивачка не
подала.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Окрім того у відповідності до ст. 26
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), усі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута, які належать йому на праві
власності або повного господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси, за винятком об'єктів житлового
фонду, в тому числі гуртожитків,
дитячих дошкільних закладів та
об'єктів комунальної інфраструктури,
які в разі банкрутства підприємства
передаються в порядку, встановленому
законодавством, до комунальної
власності відповідних територіальних
громад без додаткових умов і
фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до частини другої статті 213
Господарського кодексу України, до
складу ліквідаційної маси включаються
також майнові активи осіб, які
відповідають за зобов'язаннями
неплатоспроможного боржника
відповідно до закону або установчих
документів боржника.

Відповідно до частин 7 статті 47
вказаного, до складу ліквідаційної
маси не включається лише майно
громадянина-підприємця, на яке згідно з
цивільним процесуальним
законодавством України не може бути
звернено стягнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотекодавець - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель. Майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Оскільки позивачка відповідала за
зобов'язаннями ОСОБА_1 в межах
заставленого майна, включення такого
майна в ліквідаційну масу є
правомірним.

Таким чином покликання позивачки на
протиправність включення спірного
майна до ліквідаційної маси є
безпідставними.

Щодо необхідності згоди позивачки на
відчуження спірного майна слід
зазначити, що у відповідності до ст. 572
Цивільного кодексу України, в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Після визнання особи банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» визначає
особливий порядок задоволення
майнових вимог до боржника який не
припускає задоволення цих вимог в
індивідуальному порядку.

Таким чином задоволення вимог
кредиторів, забезпечених заставою
(іпотекою), має здійснюватись за
правилами, встановленими Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Вказаним Законом (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено правила
продажу майна банкрута в ліквідаційній
процедурі. Зокрема у відповідності до
ст. 30 вказаного Закону, після
проведення інвентаризації та оцінки
майна банкрута ліквідатор розпочинає
продаж майна банкрута на відкритих
торгах. Продаж майна банкрута
оформляється договорами
купівлі-продажу, які укладаються між
ліквідатором і покупцем. Кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника.

З урахуванням приписів ст. 49 Закону,
вимоги кредиторів за зобов'язаннями,
забезпеченими заставою майна
громадянина-підприємця
задовольняються у третю чергу, тобто
першочергово щодо задоволенням інших
вимог кредиторів, які задовольняються
у п'яту чергу.

Норми Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не
передбачають необхідності отримання
згоди боржника чи іншого іпотекодавця
на відчуження предмета іпотеки, який
включено до ліквідаційної маси.

Оскаржуваний договір купівлі-продажу,
укладений ліквідатором, який діяв на
підставі постанови Господарського
суду Львівської області від 24 грудня 2009
року та переможцем аукціону з продажу
майна. Такий договір укладено на
підставах та за ціною, що визначена
протоколом аукціону з продажу майна.

За таких обставин суд приходить до
переконання про безпідставність
покликань ОСОБА_3 на необхідність
отримання її згоди на відчуження
ліквідатором у процедурі ліквідації
майна, включеного до ліквідаційної
маси.

Зважаючи на правомірність відчуження
спірного майна згідно договору
купівлі-продажу, суд приходить до
переконання, що позовна вимога про
визнання такого договору недійсним до
задоволення не підлягає. Оскільки
решту позовних вимог є похідними від
вимоги про визнання оспорюваного
договору недійсним, а їх задоволення за
обставини чинності оспорюваного
договору є неможливим, то в задоволенні
інших позовних вимог також слід
відмовити.

Що стосується покликання позивачки на
норми закону ЗУ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», згідно яких
об'єкти житлового фону не включаються
до складу ліквідаційної маси, а
ліквідатор, виявивши частку, яка
належить банкруту у спільному майні, з
метою задоволення вимог кредиторів у
встановленому порядку порушує питання
про виділення цієї частки, то суд
зазначає, що ці покликання додатково
обґрунтовують незаконність продажу
оспорюваного майна, судом вже надана
відповідна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст. 213 ГК
України, ст.ст. 1, 25, 26 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст.ст. 1, 6, 7 Закону України «Про
іпотеку», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ПП «Галфудсервіс», третіх осіб ОСОБА_1
про визнання договору недійсним,
застосування реституції, визнання
права власності, витребування майна із
чужого незаконного володіння
власності - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова
Лозинський Б.М.