АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5011/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина О. О. Доповідач - Романюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Макарова М.О., Петренко І.О.

при секретарі
Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "
ПроКредитБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 14 січня 2013 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що 08 квітня 2005 року між
позивачем та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 була укладена
рамкова угода №67, відповідно до якої
позивач на положеннях та на умовах цієї
угоди та договорів про надання траншу
відкрив ОСОБА_4 кредитну лінію строком
на 36 місяців з лімітом кредитування 120
000 грн.

Додатковою угодою № 1 від 10 листопада
2005 року та додатковою угодою №2 від 18
травня 2007 року до рамкової угоди були
внесені відповідні зміни, а саме термін
кредитування збільшено до 60 місяців, а
ліміт кредитування до 500 000 грн.

На підставі рамкової угоди між банком
та ОСОБА_4 було укладено договір про
надання траншу № 12.13131/67 від 08 листопада
2007 року відповідно до якого
відповідачу ОСОБА_4 було надано кредит
в розмірі 198 000 грн.

27 липня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4
було укладено договір №1 про внесення
змін до договору про надання траншу,
яким було змінено графік повернення
кредиту та сплати процентів.

В забезпечення виконання зобов'язань
за рамковою угодою та кредитним
договором між позивачем та
відповідачем - ОСОБА_3 08 квітня 2005 року
було укладено договір поруки № 67-ДП1,
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
08 квітня 2005 року було укладено
договір поруки № 67-ДП2.

18 травня 2007 року та 10 листопада 2009 року
до зазначених договорів поруки було
внесено відповідні зміни: в частині
збільшення обсягу відповідальності
поручителів за позичальника.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 порушив взяті
на себе зобов'язання та має
заборгованість у розмірі 221 657 грн. 94
коп., позивач просив суд стягнути
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2013 року позов
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2
145 463 грн. 32 коп., з ОСОБА_3 145 463 грн. 32 коп.,
в іншій частині позову відмовлено,
вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки апелянт просить скасувати
рішення суду і в частині відповідача
ОСОБА_3, який апеляційну скаргу не
подавав, судова колегія вважає, що
перегляд законності та
обґрунтованості рішення суду
необхідно провести лише в тій частині,
що стосується безпосередньо апелянта.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з їх
законності та обґрунтованості.

З даним висновком в повному обсязі
погодитися не можна виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 08 квітня 2005 року
між позивачем та відповідачем фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 була
укладена рамкова угода №67, відповідно
до якої позивач на положеннях та на
умовах цієї угоди та договорів про
надання траншу відкрив ОСОБА_4 кредитну
лінію строком на 36 місяців з лімітом
кредитування 120 000 грн.

Додатковою угодою № 1 від 10 листопада
2005 року та додатковою угодою №2 від 18
травня 2007 року до рамкової угоди були
внесені відповідні зміни, а саме термін
кредитування збільшено до 60 місяців, а
ліміт кредитування до 500 000 грн.

На підставі рамкової угоди, між
позивачем та ОСОБА_4, було укладено
договір про надання траншу № 12.13131/67 від
08 листопада 2007 року, відповідно до
якого, відповідачу ОСОБА_4. було надано
кредит в розмірі 198 000 грн.

27 липня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4
було укладено договір №1 про внесення
змін до договору про надання траншу,
яким було змінено графік повернення
кредиту та сплати процентів.

В забезпечення виконання зобов'язань
за рамковою угодою та кредитним
договором, між позивачем та
відповідачем - ОСОБА_3, 08 квітня 2005 року
було укладено договір поруки № 67-ДП1,
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2,
08 квітня 2005 року було укладено
договір поруки № 67-ДП2.

18 травня 2007 року та 10 листопада 2009 року
до зазначених договорів поруки було
внесено відповідні зміни: в частині
збільшення обсягу відповідальності
поручителів за позичальника.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, зобов'язання позичальника
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області, яке
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 19
серпня 2013 року залишено без змін, з
ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ
"ПроКредитБанк" заборгованість у
розмірі 100 928 грн. 24 коп.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Оскільки позичальник ОСОБА_4 не виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, поручителі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 несуть з ним солідарну
відповідальність перед банком.

Відповідно до п.5.1 Договору про надання
траншу № 12.13131/67 від 08.11.2007 у разі
виникнення прострочення
заборгованості з погашення кредиту або
прострочення сплати відсотків згідно
графіку або сплати штрафних санкцій
більше на три банківські дні Кредитор
набуває право вимагати дострокового
погашення кредиту та інших нарахувань
за ним.

Пунктом 5.2 вказаного договору
передбачено, що якщо після
відправлення кредитором вимоги про
дострокове погашення кредиту
позичальник протягом п'яти банківських
днів не погасив кредит та(або) інші
нарахування за ним, кредитор набуває
право на примусове стягнення грошових
коштів на умовах передбачених ч.2 п.5.3
договору та звернути стягнення на
предмет застави через судові органи та
(або) виконавчий напис нотаріуса.

02 серпня 2011 року ПАТ "ПроКредитБанк"
пред'явив позичальнику ОСОБА_4
вимогу про повне дострокове погашення
кредиту у зв'язку з порушенням ним умов
Договору про надання траншу №12.13131/67
від 08 листопада 2007 року у вигляді
прострочення оплати платежів,
передбачених договором (на дату
пред'явлення вимоги загальний строк
прострочення складав 36 днів). Даною
вимогою було запропоновано погасити
існуючу заборгованість та здійснити
повне дострокове погашення кредиту
протягом 5 банківських днів.

Отже, з 10 серпня 2011 року, у зв'язку з
направленням на адресу ОСОБА_4 вимоги
банку про повне дострокове погашення
кредиту, був змінений строк виконання
основного зобов'язання.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
після настання строку виконання
основного зобов'язання (10 серпня 2011
року) позивач протягом 6 місяців не
звернувся до суду с позовом до
поручителів, порука вважається
припиненою.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення на вищезазначене уваги не
звернув, а тому дійшов хибного висновку
про задоволення позовних вимог.

З урахування вищезазначеного судова
колегія дійшла до висновку, що рішення
суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог до неї.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог до ОСОБА_2
та стягнення судового збору -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
"ПроКредитБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-суддя:
М.М. Романюк

Судді:
І.О. Петренко

М.О. Макаров