АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

встановила:

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2012 року у справі за
позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
належну ОСОБА_3

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 19 вересня 2012
року позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 2154467 грн. 10 коп.

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з заявою про скасування заходів
забезпечення позову, а саме просив
зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що при накладенні
арешту на квартиру, Оболонським
районним судом м. Києва не були
враховані ті обставини, що вказана
квартира була передана ОСОБА_3 в
іпотеку ПАТ «Банк Перший», як
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором, який передав
права іпотекодержателя ТОВ «Кредекс
Фінанс», яке в свою чергу 17.07.2014 року
відступило право вимоги ОСОБА_2,
внаслідок чого заявнику перейшли права
вимоги іпотекодержателя.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва від 18.09.2012 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про скасування заходів
забезпечення позову, посилаючись на її
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Зазначав, що висновок суду про відмову
у задоволенні заяви з тих підстав, що
арештована квартира хоча і перебуває в
іпотеці, проте ПАТ Банк «Фінанси та
Кредит» має право задовольнити свої
вимоги за рахунок іпотечного майна,
суперечить обставинам справи та
положенням ч. 6 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку». Вважає, що накладений арешт
підлягає скасуванню, оскільки за
рахунок вказаної квартири не можна
задовольнити вимоги позивача, які не є
першочерговими.

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_4 підтримав апеляційну
скаргу та просив задовольнити;
представник позивача - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» Доценко О.С. вважав
доводи апеляційної скарги
безпідставними та просив залишити
ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І.,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, вивчивши матеріали справи і
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 18 вересня 2012 року у справі за
позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором від 28.08.2007 року
в розмірі 2 154 467 грн. 10 коп. та за
договором про відкриття кредитної
лінії від 28.08.2007 року у розмірі 17 039 грн.
16 коп., накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1, належну ОСОБА_3 на праві
власності.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 19 вересня
2012 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» задоволено, стягнуто з ОСОБА_3
на користь позивача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 2154467 грн.
10 коп. та заборгованість за договором
про відкриття кредитної лінії від
28.08.2007 року у розмірі 17 039 грн. 16 коп., а
також судові витрати в розмірі 3313 грн. 10
коп.

На даний період часу рішення суду не
виконано.

Звертаючись із заявою про скасування
заходів забезпечення позову, заявник
ОСОБА_2 зазначав, що підставою для
скасування арешту є та обставина, що
він на підставі договору про
відступлення прав за іпотечним
договором, укладеним між ним та ТОВ
«Кредекс Фінанс» 17 липня 2014 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 3164, є
новим кредитором - іпотекодержателем
предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
тому першочергове право одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету застави належить заявнику.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 07 червня 2013 року , яке
набуло законної сили 01 липня 2014 року,
задоволено позов ПАТ «Банк Перший» до
ОСОБА_3, третя особа - ТОВ «Єврошина» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 - в рахунок погашення
заборгованості ТОВ «Єврошина», що
становить 5 762 223 грн. 92 коп.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про скасування заходів забезпечення
позову ухвалою від 01.10.2014 року, суд
першої інстанції виходив з того, що на
даний період часу рішення суду від
19.09.2012 року не виконано, а тому існують
підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними, обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи та положенням процесуального
закону.

Оскільки ОСОБА_2 не є особою, яка
бере участь у даній справі, його вимоги
не ґрунтуються на нормах діючого
Цивільного процесуального кодексу
України, він не може ставити вимоги про
скасування арешту майна, вжитого судом
як захід забезпечення позову ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», тому суд першої
інстанції відповідно до вимог ст. 154 ЦПК
України, дійшов правильного висновку
про необхідність відмовити в заяві
ОСОБА_2

Відповідно до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті. Зважаючи на це, суд при
задоволенні позову не вправі
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба в забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
обставини, що зумовили його
застосування.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
встановлено Цивільним кодексом
України та Законом України «Про
іпотеку», а спори з даного приводу
розглядаються судом в порядку
позовного провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України
«Про іпотеку», пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та

роз'яснює заставодержателю право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
є законною і обґрунтованою, підстав
для її скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 218
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 01 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий : Судді: