У Х В А Л А

02.09.2014
Провадження №6/425/73/14

Справа №425/2049/14-ц

02 вересня 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі: головуючого - судді
Нагорної Н.В., при секретарі -
Гайворонській І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Рубіжне подання Відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції про застосування заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ВДВС Рубіжанського МУЮ
звернувся до суду з поданням про
застосування до ОСОБА_1 заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України без вилучення
паспортного документа. В поданні
заявник зазначив, що на виконанні у
ВДВС Рубіжанського МУЮ знаходиться
виконавчий лист №2-16/10, виданий 05.03.2010
року Рубіжанським судом про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди у сумі 6830грн. 01.02.2011
року за даним виконавчим листом
відкрито виконавче провадження.
Боржнику надано строк для самостійного
виконання рішення суду до 08.02.2011року,
але станом на сьогоднішній день
рішення суду боржником виконано не у
повному обсязі, залишок боргу за
виконавчим листом складає 2880грн., у
зв'язку з чим вони вимушені звернутись
до суду з даним поданням.

В судове засідання державний
виконавець Марков І.Ю. не з'явився,
надав суду письмову заяву, в якій
просив розглянути справу без його
участі та задовольнити подання.

Суд, розглянувши подання,
оцінивши докази, що маються в
матеріалах справи, дослідивши
матеріали виконавчого провадження ВП
№24117510 вважає, що подання задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що на
виконанні у ВДВС Рубіжанського МУЮ
знаходиться виконавчий лист №2-16/10,
виданий 05.03.2010 року Рубіжанським
міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 матеріальної та
моральної шкоди в сумі 6830грн., за яким
держвиконавцем ВДВС Рубіжанського МУЮ
Таранухою М.Л. 01.02.2011 року було відкрито
виконавче провадження ВП №24117510 (а.с.4, 5).

З матеріалів виконавчого
провадження ВП №24117510 вбачається, що
державним виконавцем 05.08.2011р., 01.11.2011р.,
04.10.2012р., 15.10.2012р. було здійснено вихід за
місцем проживання боржника (а.с.6-9).

Після встановлення зазначених
обставин суд зазначає наступне.

Законом України "Про виконавче
провадження" передбачено, зокрема,
право державного виконавця на
звернення до суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
за межі України у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням до
виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України "Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України" регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України "Про
виконавче провадження" закріплює
заходи примусового виконання рішень,
згідно цієї статті, заходами
примусового виконання рішення є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

З наведеної норми вбачається, що
вирішення питання щодо обмеження особи
в праві виїзду за межі України може
бути останнім етапом примусового
виконання судового рішення, якщо
державний виконавець застосував усі
заходи примусового виконання рішення
суду.

Відповідно до статті 2 Протоколу
№4 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод зазначено, що
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку, що подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі
України необґрунтоване, оскільки не
надано доказів на підтвердження тих
обставин, що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання зобов'язання за виконавчим
листом, до подання не надано доказів
про вчинення державним виконавцем всіх
можливих заходів примусового
виконання рішення суду, не наведено
доказів того, чи отримував боржник
повідомлення про виклик до державного
виконавця, чи було здійснено
примусовий привід боржника до ВДВС.
Саме лише невиконання боржником
зобов'язання, про що вказує державний
виконавець в поданні, не може свідчити
про свідоме ухилення боржника від
виконання покладених на нього
зобов'язань. Крім того з самого подання
вбачається, що боржник частково
виконав зобов'язання за виконавчим
листом сплативши суму боргу 3950грн.

Отже враховуючи вище викладене
суд вважає за необхідне в задоволенні
подання про застосування заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 377-1 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції про застосування заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Рубіжанський міський суд Луганської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційна
скарга не була подана. У разі подання
апеляційної скарги, ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна