інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/1347/14 Категорія: 48 Доповідач: Киця
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області

в складі: головуючого - судді Киці С.І

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.

при секретарі Янко О.А.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
рішення Луцького міськрайонного
суду від 24 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 24 липня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3
право власності на автомобіль «Ауді-80»,
державний номерний знак НОМЕР_2.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2
різницю вартості автомобіля в розмірі
17995грн. В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено за безпідставністю.
Роз'яснено ОСОБА_2 право на звернення до
суду з позовом про визнання будинку
спільною сумісною власністю подружжя,
визначення частки і припинення права
власності відповідача на частку у
спільному майні подружжя.

Позивач подала апеляційну скаргу на
зазначене рішення суду. Вважає, що суд
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права та
невідповідність висновків обставинам
справи. Просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 право власності на 1/2
ідеальної частки однокімнатного
дерев'яного житлового будинку, 1960р.
забудови по АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 право власності на 1/2
ідеальної частки автомобіля «Ауді-80»,
державний номерний знак НОМЕР_2.
Припинити право власності ОСОБА_3 на
весь однокімнатний дерев'яного
житловий будинок, 1960р. забудови по
АДРЕСА_1, та весь автомобіль «Ауді-80»,
державний номерний знак НОМЕР_2.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Позивач звернулась з позовом до
відповідача про поділ подружнього
майна та просила поділити спільно
нажите майно, виділивши їй будинок по
АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 автомобіль «Ауді-80».
Під час розгляду справи в суді першої
інстанції уточнила позовні вимоги та
просила виділити їй будинок по АДРЕСА_1,
а відповідачу ОСОБА_3 автомобіль
«Ауді-80». Право власності ОСОБА_2 на
автомобіль припинити. Стягнути з неї на
користь відповідача різницю суми
вартості відступу від рівності долей,
що виникла при поділі будинку та
надвірних споруд у сумі 30950грн.
Припинити право власності ОСОБА_3 на
будинок з надвірними будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 21 жовтня 1983 року по 10 березня 2011
року. За час перебування у шлюбі ними
було придбано в 1998 році автомобіль
НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2,
який є спільною сумісною власністю
подружжя і підлягає поділу. Виділивши
спірний автомобіль у власність
відповідача, суд стягнув з нього на
користь позивача грошову компенсацію
замість 1/2 частини у праві спільної
сумісної власності 17995грн. Житловий
будинок по АДРЕСА_1 не є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя і
поділу не підлягає.

Даний висновок суду відповідає
обставинам справи та підтверджується
доказами, яким суд дав правильну
правову оцінку.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст.69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.
Договір про поділ житлового будинку,
квартири, іншого нерухомого майна, а
також про виділ нерухомого майна
дружині, чоловікові зі складу усього
майна подружжя має бути нотаріально
посвідчений.

Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право особи
на частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Частинами 1 та 4 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль
Ауді-80, 1991 року випуску, зареєстрований
на ім'я позивача ОСОБА_2 був придбаний
сторонами у 1998 році. Ринкова вартість
автомобіля згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи від 17
квітня 2014 року № 7109 складає 35990грн.

Суд, виділивши спірний автомобіль у
власність відповідача виходив із
позовних вимог позивача - поділ майна в
натурі та виділення автомобіля саме
відповідачу, так як він користується
ним на даний час. Під час судового
засідання в суді першої інстанції
позивач не заперечувала щодо отримання
грошової компенсації за свою частку у
спільному майні.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач змінила
позовні вимоги і просила не проводити
реальний поділ майна, лише визнати
ідеальні частки подружжя у майні та
припинити право власності відповідача
на спірне майно - автомобіль та
житловий будинок. При цьому на стадії
апеляційного провадження не
допускається зміна позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про віднесення
житлового будинку по АДРЕСА_1 до
спільного майна подружжя.

Судом не встановлено, і таких доказів
позивач не зазначила та не подала, що
даний будинок був придбаний сторонами
під час перебування у шлюбі.

Рішенням виконавчого комітету Луцької
районної ради народних депутатів №100
від 13 квітня 1989 року оформлено право
власності на житловий будинок 1960 року
забудови, по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та було
видано 03.05.1989 року свідоцтво про право
власності на житловий будинок на ім'я
ОСОБА_3 При вирішенні питання про
видачу свідоцтва про право власності
на будинок виконком районної ради
народних депутатів керувався розділом
3 Інструкції про порядок проведення
реєстрації житлового фонду з типовими
формами облікової документації,
затвердженої ЦСУ СРСР від 15 липня 1985
року №380, якою передбачено порядок
проведення реєстрації житлового фонду.
Згідно виписки з погосподарської книги
№1 за 1988рік житловий будинок з
надвірними спорудами в с.Городище-1
Баївської сільської ради Луцького
району належить ОСОБА_3 Заключенням
Волинського обласного бюро технічної
інвентаризації встановлено, що
власником житлового будинку являється
ОСОБА_3 Будь-які дані, що співвласником
будинку є ОСОБА_2 відсутні. Договір
купівлі-продажу спірного будинку під
час шлюбу сторін не укладавсь. Дані
обставини підтверджуються матеріалами
інвентаризаційної справи №5 на
домоволодіння АДРЕСА_1. Вищезгадане
рішення виконавчого комітету Луцької
районної ради та свідоцтво про право
власності на жилий будинок позивачем
не оскаржувалось.

Отже, даний будинок не був набутий під
час шлюбу сторін, а лише оформлений в
установленому законом порядку і суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що він не
підлягає поділу. Правові підстави для
припинення права відповідача на
житловий будинок відсутні.

Рішення судом першої інстанції
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
викладені у ньому висновки ґрунтуються
на обставинах справи і підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 24 липня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржене
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді