Справа № 167/483/14-ц
Провадження №2/167/188/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 року Рожищенський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.П.

при секретарі - Пазюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Рожище справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Лізингова
компанія "Автофінанс" про захист прав
споживача та застосування (наслідків)
нікчемного правочину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ТзОВ "Лізингова компанія "Автофінанс"
про захист прав споживача та
застосування наслідків недійсного
(нікчемного) правочину.

В обґрунтування позову зазначив, що 18
березня 2014 року він уклав з ТзОВ
"Лізингова компанія "Автофінанс"
договір № 009674 фінансового лізингу,
лізингодавець бере на себе зобовязання
придбати предмет лізингу транспортний
засіб - міні-трактор ДТЗ 240.3, зазначений
у договорі та специфікації, вартістю
43900,00 гривень у власність та передати
предмет лізингу у користування
лізингоодержувачу на строк та на
умовах передбачених договором. Предмет
лізингу є власністю лізингодавця та
придбається ним на своє імя за
договором купівлі-продажу у продавця
автомобіля.

Пунктами 1.7, 1.8 договору передбачено, що
предмет договору передається в
користування лізингоодержувачу
протягом строку не більше 120 робочих
днів з моменту сплати
лізингоодержувачем на рахунок
лізингодавця авансового платежу (50% від
вартості предмета лізингу, комісії за
організацію та оформлення договору (10%
від вартості предмету лізингу та
комісії за передачу предмета лізингу (3%
від вартості предмету лізингу).
Лізингоодержувач має можливість
сплачувати авансовий платіж продовж 12
місяців з моменту підписання договору,
платежами визначеними в додатку №1 до
договору. Авансовий платіж не може бути
сплачений повністю лізингоодержувачем
до сплати комісії за організацію. 19
березня 2014 року він сплатив ТзОВ
"Лізингова компанія "Автофінанс" 26340,00
гривень, як комісію за організацію
договору.

Посилається на те, що відповідач немає
ліцензії Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг на такий вид
діяльності, як фінансовий лізинг, а
договір укладений між ними не був
нотаріально посвідченим.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися,
подали заяву про зміну предмета позову,
просили визнати договір фінансового
лізингу, укладеного ТзОВ "Лізингова
компанія "Автофінанс" з ОСОБА_1
недійсним та стягнути з відповідача в
користь позивача 26340,00 грн. сплачених
коштів за спірним договором.

Представник відповідача ТзОВ
"Лізингова компанія "Автофінанс" в
судове засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце слухання справи, подано
пояснення та заперечення проти
позовної заяви, проте від нього не
надійшло заяви про розгляд справи у
його відсутності, тому суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 18
березня 2014 року між позивачем та
відповідачем ТзОВ "Лізингова компанія
"Автофінанс" укладено договір № 009674 з
додатками №№ 1, 2, 3, предметом якої є
надання послуг компанії "Автофінанс",
спрямованих на придбання міні-трактора
«ДТЗ 240.3», вартістю 43900 грн. (а.с. 8-25).

Позивач сплатив у повному обсязі 26340,00
грн., з яких 21950,00 грн. як 50% вартості
предмета лізингу, 4390,00 грн. як комісія
за організацію договору (а.с.26).

Договір зі сторони лізингодавця
підписано представником за
довіреністю ОСОБА_4, яка діє на підставі
довіреності №52 від 24 вересня 2013 року та
зі сторони лізингоодержувача -ОСОБА_1,
як фізичної особи. (а.с.9).

Враховуючи те, що згідно п.1.3
лізингодавець бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
у власність та передати у користування
лізингоодержувача, то суд приходить до
висновку, що він є непрямим лізингом,
який може бути виключно
консенсуальним.

Договір лізингу віднесений Цивільним
кодексом до різновидів договору
майнового найму, але лізингові
відносини в Україні регулюються
спеціальним Законом України "Про
фінансовий лізинг".

Згідно ст.6 Закону України "Про
фінансовий лізинг", договір лізингу має
бути укладений у письмовій формі.
Істотними умовами договору лізингу є:
предмет лізингу, строк, на який
лізингоодержувачу надається право
користування предметом лізингу, розмір
лізингових платежів та інші умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Вивчивши договір укладений між
сторонами у справі, судом встановлено,
що він не містить конкретних визначень
щодо розміру щомісячних лізингових
платежів, не вказано в кого саме
лізингодавець придбає міні-трактор ДТЗ
240.3, 1.8 , не визначено конкретний порядок
та місце отримання лізингоодержувачем
предмета договору, яким чином буде
відбуватися страхування транспортного
засобу.

Вище перелічені умови є обов'язковими,
але в самому договорі вони відсутні.

Крім того, ст.2 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачено, що
відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу,
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України про лізинг, найм
(оренду), купівлю-продаж, поставку з
урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Згідно ст.799 ЦК України договір найму
транспортного засобу укладається у
письмовій формі. Договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, як одна із
сторін договору фінансового лізингу є
фізичною особою, то цей договір повинен
бути обов'язково нотаріально
посвідченим.

Судом встановлено, що договір від 18
березня 2014 року нотаріально не
посвідчувався.

Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір фінансового лізингу
укладений між сторонами є нікчемним з
підстав, визначених положеннями ч.1 п.5
ч.2, ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав
споживачів», як такий, що укладений із
застосуванням нечесної
підприємницької практики та з підстав,
визначених ч.1 ст.220 ЦК України, так як
він нотаріально не посвідчений.

Оскільки за змістом ст.216 ЦК України не
дійсним правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю, а кожна із сторін такого
правочину зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

А тому, суд приходить до висновку, що
позов слід задовільнити і оскільки,
ОСОБА_1 сплатив на користь ТзОВ
"Лізингова компанія "Автофінанс" кошти
в сумі 26340 грн., що підтверджується
відповідною квитанцією №1310.345.1 від 18
березня 2014 року, то вони підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача в тій же сумі, сплаченій за
спірним договором (а.с.26).

Вирішуючи питання про судові витрати у
справі, враховуючи те, що позивач при
зверненні з позовом до суду звільнений
від їх оплати, позов задоволено
повністю, суд вирішує у відповідності
до ст.88 ЦПК України, стягнути їх з
відповідача на користь держави в сумі
263 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.216, 220, 236, 779 ЦК України,
ст.ст. 10,11,60, 213, 215, 224 ЦПК України, суд,

ВИ Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс" про захист прав споживача
та застосування наслідків (нікчемного)
правочину задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс" (ідентифікаційний код
юридичної особи 38104479,
місцезнаходження: 01133, м.Київ, вулиця
Щорса, 31) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) кошти в
сумі 26340 грн. (двадцять шість тисяч
триста сорок гривень).

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Лізингова компанія
"Автофінанс" на користь держави судовий
збір в сумі 263 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Рожищенський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського районного суду
С.П.Панасюк