21 листопада 2014 року
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» про захист
прав споживача, стягнення трьох
процентів річних та інфляційних втрат,-
13 жовтня 2014 року позивач
звернувся до суду із позовом до ПАТ
«Міський комерційний банк» (далі - ПАТ
«Міський комерційний банк»),
обґрунтовуючи вимоги тим, що 27 червня
2013 року між ним та банком був укладений
договір банківського вкладу № НОМЕР_1
«Ваш зростаючий відсоток» з виплатою
відсотків щомісячно. Згідно вказаного
договору банк прийняв від ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 10 тисяч доларів
США на депозитний рахунок № НОМЕР_2 на
строк 385 днів (з 27 червня 2013 року по 17
липня 2014 року) зі сплатою процентної
ставки: 8% річних - з 1 по 96 день, 9,4%
річних - з 97 по 192 день, 9,8% річних - з 193 по
288 день та 10% річних з 289 по 385 день. В
останній день дії договору, позивач,
відповідно до вимог договору,
звернувся письмово до банку з заявою
про витребування суми вкладу і у
зв»язку з тим, що на території
Донецької області відділення ПАТ
«Міський комерційний банк» не працюють
просив провести безготівкове
перерахування належних йому коштів по
договору банківського вкладу на
картковий рахунок у банку
«Приватбанк». Але до часу звернення
позивача до суду відповідач не
повернув останньому його грошові
кошти. Посилаючись на виконання
відповідачем зобов'язання позивач
просив стягнути з ПАТ «Міський
комерційний банк» на його користь
грошові кошти за строковим банківським
вкладом у сумі 10 тисяч доларів США та на
підставі ст..625 ЦК України - 3% річних від
простроченої суми та інфляційні
витрати за прострочення грошового
зобов»язання за період з 17.07.2014 року по
день винесення судом рішення.
Ухвалою суду від 21.11.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Міський
комерційний банк» про стягнення
нарахованих і несплачених відсотків за
договором банківського вкладу №
НОМЕР_1 «Ваш зростаючий відсоток» від
27.06.2013 року, пені в розмірі 3% за кожний
день прострочки за період з 17.07.2014 по
заявою позивача залишено без розгляду.
В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги і просив їх
задовольнити. Проти ухвалення заочного
рішення, на підставі наявних у справі
доказів, не заперечував. Зазначив, що
до теперішнього часу сума вкладу та
частина нарахованих відсотків за
договором банківського вкладу, йому не
повернута.

Відповідач, будучі належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення йому
поштового відправлення 13.11.2014 року, в
судове засідання не з»явився. Про
причини не явки до суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

У зв»язку з викладеним, враховуючи
пояснення позивача, який не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення, суд вважав можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача по справі, за матеріалами,
які є наявними в справі і постановити
заочне рішення, направивши відповідачу
копію рішення суду для відома.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

Суд вважає, що між сторонами виникли
правовідносини з зобов'язального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК
України, за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Стаття 627 цього ж Кодексу визначає, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За приписами статті 524 Цивільного
кодексу України зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні. Сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу
зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, як то:
передати майно, виконати роботу,
сплатити гроші тощо або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що 27
червня 2013 року між ним та банком був
укладений договір банківського вкладу
№ НОМЕР_1 «Ваш зростаючий відсоток» з
виплатою відсотків щомісячно (а.с.3-4).

Згідно вказаного договору банк
прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
10 тисяч доларів США на депозитний
рахунок № НОМЕР_2 на строк 385 днів зі
сплатою процентної ставки: 8% річних - з
1 по 96 день, 9,4% річних - з 97 по 192 день, 9,8%
річних - з 193 по 288 день та 10% річних з 289
по 385 день.

Строк дії договору з 27 червня 2013 року по
17 липня 2014 року.

Відповідно до п.1.2.1 статті № 1 частини №
1 вказаного договору ПАТ «Міський
комерційний банк»(далі -Банк) відкрив
вкладнику-позивачу строковий
депозитний рахунок № НОМЕР_2.

Відповідно до п.4.3.2, 4.3.3 статті № 4
частини № 2 вказаного договору Банк
зобов»язався:

на вимогу Вкладника повернути Вклад та
виплатити нараховані на суму Вкладу
проценти на

умовах та в строки, що встановлені
договором;

виконувати належним чином
доручення Вкладника, пов»язані з рухом
грошових коштів на Рахунку в порядку та
при дотриманні вимог встановленим
чинним законодавством України.

Відповідно до п.1.3. статті № 1
частини № 2 договору, у разі, якщо
Владник за цим Договором не витребує
суму Вкладу по закінченню строку,
встановленого п.1.1 статті № 1 частини 2
договору, сума Вкладу в день закінчення
строку дії цього Договору переносить
на рахунок з обліку вкладу на вимогу,
про що Вкладник доручає Банку
здійснити таке договірне списання.
Рахунок вкладу на вимогу відкривається
Вкладнику Банком автоматично
наприкінці дня закінчення строку,
встановленого п.1.1. статті № 1 частини 2
договору.

Відповідно до положень ст.1060 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). За договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

З матеріалів справи (а.с.8) та пояснень
позивача в судовому засіданні
встановлено, що останній 17.07.2014 року
направив на адресу відповідача лист, в
якому просив останнього повернути
вклад у зв»язку зі спливом
встановленого договором строку.

Однак відповідач зобов'язання за
договором строкового банківського
вкладу № НОМЕР_1 «Ваш зростаючий
відсоток» від 27.06.2013 року до цього часу
не виконав, у визначений договором
термін не повернув позивачу суму
банківського вкладу, у зв'язку з чим по
договору утворилась заборгованість по
поверненню депозиту в сумі 10 тисяч
доларів США.

Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Ст.611 цього кодексу встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Зокрема, згідно з ч.2 ст. 625 ЦПК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 524, 533, 625
ЦК України грошовим є зобов'язання, яке
виражається в грошових одиницях
України (грошовому еквіваленті в
іноземній валюті), тобто будь-яке
зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є
таке правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана сплатити
гроші на користь другої сторони
(кредитора), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Враховуючи вищезазначене суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню, а саме
підлягають задоволенню в частини
стягнення з відповідача суми вкладу в
розмірі 10 тисяч доларів США та
стягнення 3% річних від простроченої
суми за період з 17.07.2014 року по 21.11.2014
року у розмірі 104,38 доларів США (10 тисяч
доларів США х 3% х 127 днів : 365 = 104,38
доларів США), а всього 10104,38 доларів США.

Відповідно до офіційному курсу НБУ
України станом на 21.11.2014 р. (100 дол. США=
1509.6240 грн. ) еквівалент 10104,38 доларів США
становить 152538,15грн.

Разом з тим, суд не знаходить підстав
для задоволення вимог позивач в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат, виходячи з
наступного.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено зобов'язання боржника на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення за
умови, що боржник прострочив виконання
грошового зобов'язання.

Але суд зазначає, що оскільки індекс
інфляції це покажчик характеристики
динаміки загального рівня цін на
товари та послуги, які купує населення
для невиробничого споживання, а ціни в
Україні встановлені в національній
валюті гривні, то норма ст. 625 ЦК
України щодо сплати боргу з
урахуванням встановленої інфляції
поширюється лише на випадки
прострочення виконання грошового
зобовязання, яке визначено договором у
гривні.

Враховуючи викладене, а також те, що
банківський вклад було зроблено
вкладником ОСОБА_1 в іноземній валюті
(долар США), вимоги позивача про
стягнення інфляційних коштів є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача судового збору на користь
держави в розмірі 1525 грн. 38 коп..

Керуючись ст.ст.256, 257, 526, 530, 1049, 1054 ЦК
України, ст..11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 212 - 215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» про захист
прав споживача, стягнення трьох
процентів річних та інфляційних втрат -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Авдіївка Донецької
області, суму банківського вкладу в
розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США
та 3% річних від простроченої суми за
період з 17.07.2014 року по 21.11.2014 року у
розмірі 104,38 доларів США (сто чотири
долари тридцять вісім центів), а всього
10104,38 доларів США (десять тисяч сто
чотири долари тридцять вісім центів).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Міський комерційний банк»
на користь держави судові витрати у
вигляді судового збору в розмірі 1525,38
грн. (одна тисяча пятьсот двадцять п'ять
гривень 38 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше
трьох днів з дня його проголошення,
направити відповідачу рекомендованим
листом із повідомленням для відома.

Копію даного рішення направити
позивачу для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Суддя
О.В. Здоровиця

21.11.2014