Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім"єю, визнання права на спадкування
за законом у якості спадкоємця
четвертої черги та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення
факту проживання однією сім"єю за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 02 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначила, що в
період з листопада 2005 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона та ОСОБА_4 проживали
разом однією сім"єю за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті
останнього залишилось майно - вказана
квартира та будинок в с. Галіївка
Чуднівського району Житомирської
області. Просила встановити факт
проживання однією сім"єю з померлим та
визнати за нею право на спадкування за
законом у якості спадкоємця четвертої
черги.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з зустрічним позовом та в
обгрунтування вимог зазначила, що в
період з 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона та
ОСОБА_4 проживали разом однією сім"єю як
чоловік та жінка за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачу ОСОБА_1 надавали квартиру в
найм. Оскільки після смерті ОСОБА_4
залишилось спадкове майно, просила
встановити факт проживання однією
сім"єю, визнати за нею право на
спадкування за законом у якості
спадкоємця четвертої черги.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 02 червня 2014 року в
задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить рішення суду в частині
відмови у задоволенні первісного
позову скасувати та постановити нове -
про задоволення позову, посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що судом невірно оцінено
докази, допущені порушення
процесуальних норм при прийняті
первісного та зустрічного позовів.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду в частині відмови
у задоволенні зустрічної позовної
заяви скасувати та постановити нове -
про задоволення позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а саме невірну
оцінку наданих доказів, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 96).

Після смерті ОСОБА_4 залишилася
спадщина, з заявами про прийняття якої
звернулися ОСОБА_1 (а.с. 95), ОСОБА_2 (а.с. 117)
та двоюрідна сестра померлого - ОСОБА_5
(а.с. 105).

У відповідності до вимог ст. 1264 ЦК
України, у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Згідно п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні
спору про право на спадщину осіб, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини (четверта черга
спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, сторонами не надані
будь-які докази, що підтверджують
існування взаємних прав та обов»язків,
а також спільного побуту між померлим
та заявниками.

Пояснення свідків про спільне
проживання як позивача, так і
відповідача з померлим однією сім»єю
не є конкретними, інформації, що дає
підстави зробити висновок про
існування взаємних прав та обов»язків,
спільного побуту протягом останніх
п»яти років, не містять.

Крім того, ці пояснення суперечать
обставинам, встановленим рішенням
Богунського районного суду м.Житомира
від 21.01.2014 року, згідно з яким, ОСОБА_4
останні роки життя проживав в
с.Став-Слобода Радомишльського району,
де і помер (а.с.168-169).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обгрунованого висновку про
недоведеність як первісного, так і
зустрічного позовів.

Крім того, у відповідності до положень
глави 6 розділ ІV ЦК України, у судовому
порядку встановлюються факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 1266 ЦК
України, двоюрідні брати та сестри
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (тітці, дядькові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

Статтею 1263 ЦК передбачено, що у третю
чергу право на спадкування за законом
мають рідні дядько та тітка
спадкодавця.

Батько третої особи - ОСОБА_5 (рідний
дядько спадкодався - ОСОБА_6) помер у 1992
році (а.с. 110), тому ОСОБА_5 має спадкувати
у третю чергу.

Оскільки сторони претендують на
спадкування лише в четверту чергу, а до
спадкування закликається третя -
встановлення факту проживання
заявниць однією сім»єю із
спадкодавцем, будь-яким чином не
впливає на виникнення, зміну або
припинення прав та обов»язків
учасників судового розгляду,
пов»язаних із спадкуванням майна
ОСОБА_4, а тому колегія суддів вважає, що
для задоволення вимог про встановлення
факту проживання онією сім»єю з
померлим, як позивача так і
відповідача, немає підстав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому на підставі ст. 308
ЦПК України, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 02 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді