Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Червинської М.Є., Висоцької В.С.,
Гулька Б.І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету
Одеської міської ради, суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради, третя особа - комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради,
про поновлення строку та визнання
незаконним розпоряджень, свідоцтва,
відновлення права власності за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
7 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з указаним позовом,
у якому просили суд визнати незаконним
розпорядження Суворовської районної
адміністрації від 15 вересня 2003 року про
прийняття в експлуатацію будов в
домоволодінні АДРЕСА_1; визнати
незаконним розпорядження Суворовської
районної адміністрації від 1 липня 2004
року про затвердження розрахунку
ідеальних часток у домоволодінні
АДРЕСА_1; визнати незаконним свідоцтво
про право власності на 11/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_9,
видане 12 жовтня 2004 року виконавчим
комітетом Одеської міської ради;
відновити право власності ОСОБА_5 на 3/25
частин домоволодіння АДРЕСА_1 та право
власності ОСОБА_4 на 4/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1; поновити строк
позовної давності, як пропущений з
поважних причин.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що
ОСОБА_5 у 1975 році купив 7/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Рішенням
народного суду Ленінського району м.
Одеси від 20 квітня 1984 року вказане
домоволодіння розділено та виділено
ОСОБА_5 3/25 частин домоволодіння та
ОСОБА_4 - 4/25 частин цього домоволодіння.
Власником 11/25 частин домоволодіння по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, власником
11/50 частин цього домоволодіння є
ОСОБА_7, 1/5 частина належить
ОСОБА_8 Позивачі зазначають, що ОСОБА_6
самовільно збудувала літню кухню -
гараж літ. «В», збільшила прибудову літ.
«а1» та сарай літ. «Е», після чого
звернулася до Суворовської районної
адміністрації із заявою про прийняття
самовільно збудованих споруд в
експлуатацію. Розпорядженням
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради від 15 вересня 2003
року були прийняті в експлуатацію з
право приватної власності від ОСОБА_6 у
літ «А» житловому: 3-3 коридор 4,4 кв.м, а
із надвірних споруд літню кухню - гараж
літ. «В» - 35,0 кв.м, сарай літ.
«Е» - 6,9 кв.м по АДРЕСА_1. У результаті
незаконно зробленого перерахунку
ідеальних часток в домоволодінні №
АДРЕСА_1 позивачам належить 7/50
часток домоволодіння замість 7/25
частин. Позивачі указують на те, що не
надавали згоду ОСОБА_6 на проведення
реконструкції спірної будівлі, про
існування документів на прибудову
дізналися тільки у 2011 році та просили
позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 7 травня
2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять скасувати судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
цього Кодексу про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, з висновками якого погодився
апеляційний суд, на підставі доказів,
наданих сторонами й належним чином
оцінених судами (ст. 212 ЦПК України),
обґрунтовано виходив із того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 20 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 7 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська В.С.
Висоцька Б.І. Гулько