Справа № 415/181/14-ц
Провадження № 2-о/415/33/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 року
м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді
Калмикової Ю.О.,

народних засідателів
Завозєєвої С.М., Рачкової О.І.,

при секретарі
Мягкій І.В.,

за участю прокурора
Євтєєвої Ю.Е.,

представника психіатричного закладу
Музика Л.В.,

законного представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Лисичанська
цивільну справу за заявою головного
лікаря Лисичанської обласної
психіатричної лікарні Буденного П.В.
про продовження амбулаторної
психіатричної допомоги у примусовому
порядку громадянці ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Лисичанської обласної
психіатричної лікарні Буденний П.В.
звернувся до Лисичанського міського
суду з заявою про продовження
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог
заявник посилається на те, що гр.
ОСОБА_4, 1976 р.н., перебуває на
диспансерному обліку у психіатра з 2004
року з приводу шизофренії. Вперше
перебувала на стаціонарному лікуванні
в ЛОПЛ з 20.01.2004 року по 29.01.2004 р. з
діагнозом «Шизофренія, шубообразная,
середньої прогредиентности, рецидив,
депресивно-маячний тип нападу
сензитивного аутизация особистості».
На той момент відзначалися
галюцинаторні переживання. Після
виписки з відділення лікування
практично не приймала. До психіатрів
зверталася епізодично. Часом була
агресивна, сварилася з сусідами,
батьком, не пускала з маревних мотивах
сина до школи. У подальшому лікувалася
в стаціонарі. У клініці хвороби
переважає афективно-маячна
симптоматика. У періоди загострення
поведінка носить хворобливий характер,
психомоторна розмитнена злоба, то
сміється, то плаче, кричить, відчуває
страх, тут же озлобляється, негативна
до оточуючих. Ремісії короткі, неповні
медикаментозні. Потребує регулярний
прийом підтримуючого лікування.
Підтримуюче лікування приймає вкрай не
регулярно або не приймає взагалі, що
призвело до погіршення стану здоров'я.
Притягувалася до кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК
України. Перебувала на лікуванні в
лікарні посиленого режиму п. Жданівка,
Донецька обл. з 21.05.2010 року по 24.06.2011
року. У 2010 році визнана інвалідом ІІ
групи з псіх. захворювання.
Спостерігається в групі АППП за
рішенням суду з грудня 2012 року. Хвора
соціально дезадаптована - не має
трудових навичок, нічим не цікавиться,
не здатна в повному обсязі вирішити
свої соціальні та побутові питання, не
має реальних планів на майбутнє.
Остання госпіталізація в ЛОПЛ з 08.11.2013
року по 30.11.2013 рік у зв'язку з
погіршенням психічного стану:
порушився сон, з'явилася дратівливість,
нестійкий настрій. Потребує регулярний
прийом підтримуючого лікування, яке
приймає в період загострення
нерегулярно, на прийом звертається
нерегулярно.

Хвора оглянута
лікувально-консультаційною комісією у
складі: зав. диспансерним відділом
Столбовою Л.І., психіатрами Прокопенко
Г.П., Баженовою Н.С, які, враховуючі
хронічний характер перебігу хвороби,
агресивні дії по відношенню до
оточуючих, схильність до ухилення від
лікування, асоціальною поведінкою
хворої, прийшли до висновку, що ОСОБА_4
потребує в продовженні амбулаторної
психіатричної допомоги у примусовому
порядку.

У заяві просив суд продовжити
амбулаторну психіатричну допомогу у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4,
1976 року народження, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, строком на 6 (шість)
місяців.

В судовому засіданні представник
психіатричного закладу Музика Л.В.
підтримала заяву повністю, підтвердила
факти, викладені у заяві та просила її
задовольнити та продовжити
амбулаторну психіатричну допомогу у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4,
1976 року народження, проживаючу за
адресою: АДРЕСА_1, строком на 6 (шість)
місяців.

В судовому засіданні законний
представник хворого ОСОБА_2
підтвердила доводи, викладені у заяві
та просила заяву закладу задовольнити.

Вислухавши представника
психіатричного закладу, законного
представника, думку прокурора, який
вважав за необхідне заяву
задовольнити, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що заява
обґрунтована та підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про психіатричну допомогу», у разі
необхідності продовження надання
особі амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку понад 6
місяців лікар-психіатр повинен
надіслати до суду за місцем проживання
особи заяву про продовження надання
особі амбулаторної психіатричної
допомоги в примусовому порядку. До
заяви, в якій повинні бути викладені
підстави надання особі амбулаторної
психіатричної допомоги без її
усвідомленої згоди та без згоди її
законного представника, передбачені
частиною другою цієї статті, додається
висновок комісії лікарів-психіатрів,
який містить обгрунтування про
необхідність продовження надання
особі такої допомоги. В подальшому
продовження надання особі
амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку проводиться
кожного разу на строк, який не може
перевищувати 6 місяців.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_4, 1976 року народження, проживає
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням Лисичанського
міського суду Луганської області від 04
липня 2013 року, Лисичанській обласній
психіатричній лікарні було дозволено
продовження надання ОСОБА_4
амбулаторної психіатричної допомогу у
примусовому порядку.

З висновку лікарів-психіатрів стосовно
особи з тяжким психічним розладом, яка
потребує продовження амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку від 14.01.2014 року, вбачається, що
ОСОБА_4, 1976 року народження, інвалід ІІ
групи. З 2004 року перебуває на обліку з
діагнозом «Шизофренія, параноїдна,
безперервний тип течії, параноїдний
синдром». Анамнез життя та
захворювання аналогічні доводам,
викладеними у заяві. Знаходився на
лікуванні у психоневрологічних
стаціонарах дванадцять разів, остання
госпіталізація в ЛОПЛ з 08.11.2013 року по
30.11.2013 року.

Комісія лікарів прийшла до висновку, що
на даний час за своїм психічним станом
ОСОБА_4 потребує призначення
амбулаторної психіатричної допомоги
без її усвідомленої згоди, так як
виявляє тяжкий розлад у формі
шизофренії в силу якого вона може
заподіяти значної шкоди своєму
здоров'ю, у зв'язку з погіршенням
психічного стану, у разі ненадання їй
психіатричної допомоги.

Таким чином, суд вважає, що висновок
лікарів-психіатрів містить в собі
чітке обґрунтування необхідності
продовження амбулаторної
психіатричної допомоги в примусовому
порядку, а зібрані по справі докази
вказують на необхідність продовження
амбулаторної психіатричної допомоги в
примусовому порядку, тому суд вважає за
необхідне заяву головного лікаря
Лисичанської обласної психіатричної
лікарні Буденного П.В. про продовження
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 235,
279-282 ЦПК України, ст. 12 Закону України
«Про психіатричну допомогу», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Лисичанської
обласної психіатричної лікарні
Буденного П.В. про продовження
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4
задовольнити.

Визнати доцільним продовження
амбулаторної психіатричної допомоги у
примусовому порядку громадянці ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1, строком на 6 (шість) місяців.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Лисичанський міський суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
Ю.О. КАЛМИКОВА

Народні засідателі:
С.М. Завозєєва

О.І. Рачкова