УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Висоцької
В.С.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за зустрічними
позовними заявами ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання зобов'язань за договором
поруки припиненими та припинення
договору поруки, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_7 про
визнання неправомірними дії щодо
звернення стягнення на заставне майно,
вилучення транспортного засобу,
витребування транспортного засобу із
чужого незаконного володіння та
розірвання кредитного договору, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на
рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 25
квітня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 13
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року позивач - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» звернувся з позовом
до суду, в якому просив стягнути з
відповідачів на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ НЕQ0АU00180116 від 23 серпня 2006 року в сумі
60 968 грн. 55 коп., що складає 7628,22 доларів
США.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися із
зустрічними позовними заявами до суду,
просили визнати зобов'язання за
договором поруки від 23 серпня
2006 року припиненими та припинити
договір поруки з підстав, передбачених
ч.4 ст.559 ЦК України.

Мотивуючи вимоги тим, що 31 липня 2009
року співробітниками ВАТ
КБ «ПриватБанк», із володіння ОСОБА_4 в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором було вилучено
транспортний засіб, у зв'язку з чим
позивач за первісним позовом визнав
строк виконання зобов'язань за
договором таким, що настав та в рахунок
дострокового повернення всієї суми
кредиту звернув стягнення на заставне
майно, з позовною заявою до поручителів
звернувся 13 вересня 2012 року, поза
межами шестимісячного терміну,
визначеного ч.4 ст.559 ЦК України.

ОСОБА_4 в ході розгляду справи
звернувся із зустрічною позовною
заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», просив
визнати неправомірними дії банку щодо
звернення стягнення на заставне майно
в позасудовому порядку та вилучення
транспортного засобу автомобіля з його
володіння; розірвати укладений між ним
та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний
договір від 23 серпня 2006 року;
витребувати у ПАТ КБ «ПриватБанк» з
незаконного чужого володіння
автомобіль, посилаючись на те, що банк
порушив порядок вилучення заставного
автомобіля, визначений умовами
вказаного кредитного договору.

Рішенням Білозерського районного
суду Херсонської області
від 25 квітня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 13 листопада 2013
року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 57791 грн. 28 коп., що складає
7232,94 доларів США. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат. В зустрічних
позовних вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПАТ
КБ «ПриватБанк» і в зустрічних
позовних вимогах ОСОБА_4, до ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

Представник відповідачів за
первісним позовом, не погоджуючись з
даними рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у

задоволенні первісного позову та
задовольнити заявлені зустрічні
позовні вимоги.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку щодо відсутності правових
підстав для його скасування.

Апеляційний суд дійшов правильного
висновку, про солідарне стягнення з
відповідачів кредитної
заборгованості, при цьому застосував
строки позовної давності до вимог про
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань, стягнувши суму
нарахованої пені в межах річного
терміну. Оскільки кошти виручені від
продажу заставного автомобіля були
розподілені банком згідно порядку
зарахування заборгованості,
визначеного умовами кредитного
договору, відсутні підстави для
задоволення зустрічних позовних вимог.

При вирішенні даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій
правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 25
квітня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від 13
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Умнова О.В. Кафідова О.В. Висоцька
В.С.