Справа № 739/853/14-ц
Провадження № 2/739/202/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Комунальне
підприємство «Новгород-Сіверське бюро
технічної інвентаризації», про
визнання права власності на майно та
поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
(далі - відповідач) про визнання права
власності на частку спільного
сумісного майна подружжя та поділ
рухомого майна, набутого у шлюбі. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що вони з
відповідачем перебували у шлюбі з 03
листопада 2007 року по 28 березня 2014 року.
За час перебування у шлюбі ними було
придбано рухоме майно на загальну суму
28 619 грн., а також земельну ділянку на
якій в подальшому збудовано житловий
будинок з господарськими будівлями,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що
були зареєстровані на відповідача.
Відповідно просить поділити рухоме
майно, виділивши їй ? частку цього майна
в натурі з компенсацією різниці
виділених часток, а також визнати за
кожним з них право власності на ?
ідеальну частку житлового будинку та
земельної ділянки, набутих під час
шлюбу.

У судовому засіданні позивачка
свої позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, з підстав,
вказаних у позовній заяві, виділивши їй
в натурі ? частку рухомого майна,
відповідно до переліку, зазначеного у
позові, компенсувати різницю виділених
часток, а також визнати за нею ?
ідеальну частку житлового будинку та
земельної ділянки і стягнути з
відповідача судові витрати, понесені у
зв'язку з подання позову та його
розглядом у суді в розмірі 5 000 грн.

Представник позивачки також
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, здійснивши поділ
рухомого майна позивачки та
відповідача, виділивши кожному з них
відповідну частку майна в натурі
згідно переліку, зазначеного в позові
та присудивши позивачці компенсацію
різниці виділених часток майна,
визнати за позивачкою і відповідачем
право власності на ? ідеальну частку
нерухомого майна за кожним з них, а
також стягнути з відповідача судові
витрати на користь позивачки, які були
понесені нею у зв?язку з поданням та
розглядом позову. При цьому надав суду
докази на підтвердження витрат,
здійснених позивачкою на правову
допомогу.

Відповідач позовні вимоги визнав
повністю та погодився на поділ між ним
і позивачкою рухомого майна, набутого
за час перебування у шлюбі відповідно
до переліку, вказаного у позові та
визнання за кожним з них права
власності на ? частку нерухомого майна,
зокрема житлового будинку і земельної
ділянки, на якій він збудований. При
цьому висловився проти стягнення з
нього на користь позивачки витрат,
здійснених нею на правову допомогу.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору до суду не з?явився, при
цьому ним подано заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки,
її представника та відповідача,
дослідивши матеріали справи і наявні в
них докази,суд приходить до наступних
висновків.

Як встановлено, позивачка та
відповідач перебували у шлюбі з 03
листопада 2007 року (а.с. 5-6). Під час
перебування у шлюбі 27 лютого 2008 року
відповідачем за договором купівлі -
продажу №464 було придбано земельну
ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,0800 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 28).

На придбаній земельній ділянці
позивачкою та відповідачем було
здійснено будівництво житлового
будинку, літера А-1, загальною площею 64,9
кв.м., веранди, літера а-1, ганку, літера
а, сараю, літера Б-1, гаражу, літера Г-1,
літньої кухні, літера л,к-1, погребу,
огорожі, воріт та хвіртки, загальною
вартістю 371 402 грн. (а.с. 21-24, 37-39). У
подальшому відповідачем до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області було
подано декларацію про готовність
зазначених об'єктів до експлуатації,
яку зареєстровано 27 вересня 2012 року
(а.с. 40).

27 листопада 2012 року відповідачем
було здійснено реєстрацію права
приватної власності на житловий
будинок та господарські будівлі (а.с. 41,
42).

Також за час перебування у шлюбі
позивачкою та відповідачем було
придбано рухоме майно, перелік та
вартість якого визнано сторонами та не
оспорюється, що складається з:
мікрохвильової печі «LG», вартістю 620
грн.; пральної машини «Indesit», вартістю 2
350 грн.; мультиварки «Scarlet», вартістю 640
грн.; дивана кутового «Барон», вартістю
3900 грн., холодильника «Beko», вартістю 3 200
грн.; стінки та шафи «Ольвія», вартістю 2
799 грн.; комода, вартістю 650 грн.,
телевізора «LG», вартістю 1 400 грн.;
морозильної камери «Beko», вартістю 2 290
грн.; газової плити «Nord», вартістю 1 250
грн.; м'ясорубки електричної «Saturn»,
вартістю 520 грн.; чайника електричного
«Domotec», вартістю 140 грн.; кухонного
м'якого куточку, вартістю 1 110 грн.;
дивану, вартістю 1 350 грн.; спальні
«Антоніна», вартістю 3 200 грн.; меблевого
гарнітура «кухня», вартістю 2 700 грн.;
столика під телевізор, вартістю 510 грн.
(а.с. 7-8).

Рішенням Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 28 березня 2014 року шлюб між
позивачкою та відповідачем було
розірвано (а.с. 5-6).

Відповідно до частин першої та другої
статті 60 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 69 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 71
СК України якщо дружина та чоловіка не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Частиною другою статті 372 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
передбачено, що у разі поділу майна, що
є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.
Аналогічне за змістом законодавче
положення закріплено у частині першій
статті 70 СК України.

Враховуючи те, що рухоме та нерухоме
майно, яке є предметом позову, набуте
сторонами під час шлюбу і є їхньою
спільною сумісною власністю, при цьому
поділ майна за взаємною згодою ними не
здійснено, суд приходить до висновку,
що це майно підлягає поділу між
сторонами в рівних частках.

Вирішуючи питання щодо поділу
рухомого майна, набутого сторонами у
шлюбі, загальною вартістю 28 619 грн., суд
враховує, що позивачка та відповідач
домовилися про його поділ наступним
чином.

Виділити позивачці рухоме майно
загальною вартістю 14 159 грн., зокрема:
мікрохвильову піч «LG», вартістю 620 грн.;
пральну машину «Indesit», вартістю 2 350 грн.;
мультиварку «Scarlet», вартістю 640 грн.;
диван кутовий «Барон», вартістю 3 900
грн., холодильник «Beko» вартістю 3 200 грн.;
стінку та шафу «Ольвія», вартістю 2 799
грн.; комод вартістю 650 грн.

Виділити відповідачу рухоме майно
загальною вартістю 14 460 грн., зокрема:
телевізор «LG», вартістю 1 400 грн.;
морозильну камеру «Beko», вартістю 2 290
грн.; газову плиту «Nord», вартістю 1 250
грн.; м'ясорубку електричну «Saturn»,
вартістю 520 грн.; чайник електричний
«Domotec», вартістю 140 грн.; кухонний м'який
куточок, вартістю 1 110 грн.; диван,
вартістю 1 350 грн.; спальню «Антоніна»,
вартістю 3 200 грн.; меблевий гарнітур
«кухня», вартістю 2 700 грн.; столик під
телевізор, вартістю 510 грн.

Суд вважає за необхідне погодитися за
думкою сторін, виділивши їм зазначене
вище майно в натурі та визнавши за ними
право власності на нього.

При цьому, оскільки вартість частки
майна, яке підлягає виділенню
позивачці становить 14 159 грн., а
вартість частки майна, яке підлягає
виділенню відповідачу становить 14 460
грн., різниця у вартості часток, яка
становить 301 грн. (14 460 грн. -14 159 грн.) на
підставі частини другої статті 364 ЦК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки в
якості матеріальної компенсації.

Стосовно нерухомого майна суд
враховує, що позивачкою не ставиться
питання про виділення їй частки
нерухомого майна, набутого за час
перебування у шлюбі з відповідачем, в
натурі, відповідно за кожною зі сторін
у справі необхідно визнати право
власності на ? ідеальну частку
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 та на ? ідеальну частку
житлового будинку, збудованого на
вказаній земельній ділянці, загальна
вартість якого становить 371 402 гривні.

Таким чином суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню повністю.

Щодо господарських будівель,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, суд
враховує, що вони призначені для
обслуговування вказаного вище
житлового будинку, розташованого за
цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України
річ, призначена для обслуговування
іншої (головної) речі і пов?язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Оскільки господарські будівлі є
приналежностями головної речі -
житлового будинку, то визнання права
власності на частку житлового будинку
за позивачкою та відповідачем є
визнанням за ними права власності на
відповідні частки господарських
будівель.

Вирішуючи питання розподілу
судових витрати між сторонами, суд
враховує, що відповідно до частини
першої статті 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 79
ЦПК України судові витрати складаються
з судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Пунктами 2 та 3 частини третьою
статті 79 ЦПК України передбачено, що до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу, витрати сторін та їх
представників, що пов?язані з явкою до
суду.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачкою у зв'язку з розглядом справи
здійснено сплату судового збору за
подання позовної заяви у розмірі 2 000
грн., а також здійснено витрати на
правову допомогу у розмірі 3 000 грн., що
підтверджується договором про надання
правової допомоги від 21 травня 2014 року,
укладеним між позивачкою та її
представником - адвокатом ОСОБА_2 (а.с.
14-15), розрахунком гонорару за надану
правову допомогу відповідно до
договору, згідно якого розмір витрат
становить 3 000 грн. (а.с. 18), який суд
визнає обґрунтованим і таким, що
відповідає вимогам законодавства,
квитанціями про перерахування
позивачкою коштів в рахунок оплати
правової допомоги та квитанціями про
витрати представника, здійснені ним у
зв'язку з явкою до суду (а.с. 15-16).

Оскільки позов підлягає
задоволенню повністю з відповідача на
користь позивачки повністю підлягають
стягненню понесені нею судові витрати
у розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 364, 372 Цивільного кодексу
України, статтями 60, 69-71 Сімейного
кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 79, 88,
209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Комунальне
підприємство «Новгород-Сіверське бюро
технічної інвентаризації», про
визнання права власності на майно та
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити повністю.

Здійснити поділ рухомого майна,
набутого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час
перебування у шлюбі та виділити в
натурі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, рухоме
майно загальною вартістю 14 159
(чотирнадцять тисяч сто п'ятдесят
дев'ять) гривень, а саме: мікрохвильову
піч «LG», вартістю 620 гривень.; пральну
машину «Indesit», вартістю 2 350 гривень;
мультиварку «Scarlet», вартістю 640 гривень;
диван кутовий «Барон», вартістю 3 900
гривень, холодильник «Beko», вартістю 3 200
гривень; стінку та шафу «Ольвія»,
вартістю 2 799 гривень; комод, вартістю 650
гривень, визнавши за нею право
власності на зазначене майно;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, рухоме
майно загальною вартістю 14 460
(чотирнадцять тисяч чотириста
шістдесят) гривень, а саме: телевізор
«LG», вартістю 1 400 гривень; морозильну
камеру «Beko», вартістю 2 290 гривень;
газову плиту «Nord», вартістю 1 250 гривень;
м'ясорубку електричну «Saturn», вартістю
520 гривень; чайник електричний «Domotec»,
вартістю 140 гривень; кухонний м'який
куточок, вартістю 1 110 гривень; диван,
вартістю 1 350 гривень; спальню
«Антоніна», вартістю 3 200 гривень;
меблевий гарнітур «кухня», вартістю 2 700
гривень; столик під телевізор, вартістю
510 гривень, визнавши за ним право
власності на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 301 (триста одну) гривню 00 копійок
в якості компенсації різниці виділених
в натурі часток рухомого майна.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? (одну другу) ідеальну частку
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на ? (одну другу) ідеальну частку
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? (одну другу) ідеальну частку
земельної ділянки, загальною площею
0,0800 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:00:004:0286.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на ? (одну другу) ідеальну частку
земельної ділянки, загальною площею
0,0800 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:00:004:0286.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у
розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00
копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Чепурко

Повне рішення складено 05 вересня 2014
року.