У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Ковалевича С.П.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Пиляй І.С.,

з участю позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Гощанського районного суду від
26 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням шляхом зняття з реєстрації
місця проживання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду
від 26 червня 2014 року у задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду необґрунтованим
та неправомірним, ухваленим за
неправильної оцінки доказів, ОСОБА_2
оскаржила його в апеляційному порядку.
В поданій апеляційній скарзі вказує, що
у належному їй на праві власності
будинку, після розірвання шлюбу з її
сином, проживає відповідачка, котра не
несе жодних витрат по утриманню
будинку, і крім того, факт її проживання
в помешканні унеможливлює отримання
субсидій та приватизацію житла.
Покликаючись на те, що на даний час
відповідачка не є членом її сім'ї, та на
своє право власника вимагати усунення
перешкод у користуванні власністю,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
передбаченої Житловим кодексом
України гарантії особи користування
займаним нею житловим приміщенням та
заборони виселення із нього чи
обмеження користування ним інакше, як у
випадках, передбачених законом, а також
врахував, що позивачкою не було
доведено тих обставин, на які вона
посилалась як на підставу своїх
позовних вимог.

З такими висновком місцевого суду
погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
є власником будинку АДРЕСА_2, в якому
разом із нею проживає і її колишня
невістка - ОСОБА_3, відповідачка по
справі.

Сторонами визнано в судовому
засіданні, що відповідачка була
вселена в спірне помешкання зі згоди
власника будинку - ОСОБА_2 як член її
сім'ї у 1999 році.

________________________________________________________________________
_______________________________________________

Справа №557/637/14-ц
Головуючий у 1
інстанції - Пацко Д.В.

Провадження № 22-ц 787/1688/2014
Доповідач -
Ковальчук Н.М.

Під час спільного проживання з сином
позивачки - ОСОБА_4 відповідачка
продала належну їй та її
неповнолітньому сину квартиру
АДРЕСА_1.

Відповідно до біржової угоди від 13.05.1999
року позивачка продала 20/100 свого
будинку АДРЕСА_2 для неповнолітнього
ОСОБА_5, сина відповідачки. Сторони не
заперечують, що в даний час власником
20/100 частин спірного будинку є ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу відповідно до
рішення Гощанського районного суду від
09.12.2013р., відповідачка залишилась
проживати в спірному будинку та
зареєстрована в ньому. Даний факт також
визнаний обома сторонами спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України,
члени сім'ї власника житлового будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,

користуються житлом нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

За положеннями ч. 4 ст. 156 ЖК України,
припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє колишніх членів його сім'ї
права користуватися займаним
приміщенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що
факт проживання відповідачки
унеможливлює отримання позивачкою
житлових пільг, не заслуговують на
увагу суду, оскільки вони не можуть
слугувати підставою для виселення із
помешкання особи, яка проживає у ньому
на законних підставах. Позивачкою не
наведено жодних обґрунтувань та не
подано доказів, що відповідачка
підлягає виселенню із спірного
помешкання ні з підстав, передбачених
ст. 72 ЖК України у зв'язку з відсутністю
в помешканні понад встановлені строки,
ні з підстав порушення правил
співжиття, зазначених у ст. 116 ЖК
України.

Посилання позивачки, викладені в
апеляційній скарзі, на своє небажання,
щоб у її будинку проживала
відповідачка, не є достатнім
обґрунтуванням позовних вимог та
підставою для задоволення позову.
Відповідачка проживає у помешканні на
законних підставах і її право
користування житловим приміщенням та
заборона протиправного виселення
гарантовані чинним житловим
законодавством України.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції, позивачкою не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гощанського районного суду від
26 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук
Н.М.

Судді : підпис

Ковалевич С.П.

підпис

Максимчук З.М.

Згідно:суддя-доповідач

Ковальчук Н.М.