Провадження №6/425/95/14
Справа №425/2736/14-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської
головуючого судді: Мирошникової О.Ш.
при секретарі: Кулішовій О.С.,
за відсутністю сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Рубіжне Луганської
області матеріали подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України,-
13 листопада 2014 року головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції ОСОБА_1
звернувся до Рубіжанського міського
суду Луганської області з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві
виїзду за межі України, в якому
зазначив, що у ВДВС Рубіжанського МУЮ
на примусовому виконанні знаходяться
виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2
Суд дослідивши матеріали подання
старшого державного виконавця вважає,
що у задоволенні подання слід
відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконанні судових
рішень вирішується судом за місцем
знаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
В статті 74 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлений
порядок стягнення аліментів, зокрема,
відповідно до частини 2 цієї статті у
разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
Державний виконавець ВДВС
Рубіжанського МУЮ до суду не з'явився і
не довів своїх вимог, викладених у
поданні, не надав до суду матеріали
виконавчого провадження, до подання
надано копії заяв про відкриття
виконавчих проваджень, копії постанов
про відкриття виконавчих проваджень
від 08.10.2012 року, від 10.01.2013 року, від
31.10.2013 року, від 29.04.2014 року, копії
виконавчих листів від 21.12.2011 року, від
22.10.2012 року, копії вимог УПФУ від 24.10.2013
року, від 13.12.2013 року, копії актів
державного виконавця від 11.11.2013 року,
10.02.2014 року, 15.05.2014 року, копії
відповідей про відсутність у боржника
майна, копія постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження від 10.01.2013 року, копію
відомостей з адресно-довідкового
підрозділу про зареєстроване місце
проживання боржника, копії відповідей
установ та організацій про відсутність
доходів та майна у боржника тощо.
Разом з тим, державним виконавцем у
поданні не зазначено даних, які б
свідчили, що державним виконавцем
вживалися заходи примусового
стягнення, зокрема звернення стягнення
на майно чи доходи боржника, розшуку
боржника тощо, щоб вказувало на
здійснення виконавцем всіх можливих та
необхідних дій з метою виконання
рішення суду.

Крім того, державним виконавцем суду не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судом,
також державний виконавець не надав
відомості про обізнаність боржника з
наявністю відкритого виконавчого
провадження та строками добровільного
виконання рішень судів.

Доказів надсилання боржнику постанови
про відкриття виконавчого провадження
з дотриманням вимог ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем до свого подання
не надано.

Також в поданні відсутній строк на який
має бути вжито обмеження та не
зазначено громадянство боржника, місце
її народження.

Суд зазначає, що невиконання боржником,
який обізнаний щодо наявності відносно
нього відкритого виконавчого
провадження, самостійно зобов’язань
протягом строку, зазначеного в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов’язань.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в України громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, зокрема,
право державного виконавця на
звернення до суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника – фізичної особи
за межі України у разі ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням до
виконання зобов’язань за рішенням.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в України громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Таким чином, законодавець передбачив
можливість зазначених обмежень, а не
обов'язкове їх застосування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов’язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче
провадження» закріплює заходи
примусового виконання рішень, згідно
цієї статті, заходами примусового
виконання рішення є:

1.          звернення стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб;

2.          звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;

3.          вилучення в боржника і
передача стягувача певних предметів,
зазначених у рішенні;

4.          інші доходи, передбачені
рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо
обмеження особи в праві виїзду за межі
України може бути останнім етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу тощо.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод зазначено, що
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

За змістом наведених вище норм
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням.

Як вбачається з подання та доданих
документів, за боржником ОСОБА_2 станом
на 10.11.2014 року обліковується
заборгованість у розмірі 33698,33 гривні,
тобто в подані йдеться лише про
наявність боргових зобов’язань ОСОБА_2
та те, що ці зобов’язання боржником не
погашені.

Також, державним виконавцем було
встановлено, що боржник за адресою
згідно відомостей з
адресно-довідкового підрозділу
тривалий час не проживає, що
підтверджується копіями актів
державного виконавця.

Втім, державний виконавець, який є
обізнаним про не проживання боржника
за місцем реєстрації, звернувся до суду
з поданням про обмеження виїзду
боржника за відсутності доказів
ухилення ОСОБА_2 від виконання
зобов’язань, покладених на неї
рішеннями судів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку, що подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України
не обґрунтоване, оскільки не надано
доказів на підтвердження тих обставин,
що боржник ухиляється від виконання
зобов’язання та про те, що боржник
вчиняє дії, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання зобов’язання,
також взагалі не надано доказів, що
боржник є обізнаною про відкриття
виконавчого провадження стосовно неї,
у зв’язку з чим суд не вбачає підстав
для задоволення цього подання.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. 1 Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв’язку з
проведенням антитерористичної
операції», суд,-

ухвалив:

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України
– відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Рубіжанський міський суд Луганської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Мирошникова
О.Ш.