АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №759/1005/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/6651/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Чала
А.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 18
листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Пікуль А.А., Невідомої Т.О.
при секретарі
Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 31 березня 2014 року в
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про звернення стягнення
на предмет іпотеки та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_4, треті
особи: Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання іпотечного договору
недійсним, скасування заборони на
відчуження квартири та скасування
запису обтяження в Державному реєстрі
іпотек,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною 766 000 грн. в рахунок
погашення кредитної заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» по кредитному договору від
08.08.2006 р. в загальному розмірі 4 484 657 грн..
Посилалося на те, що 08.08.2006 р. між ТОВ
«Банк «Фінанси та Кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», та ОСОБА_4
укладено кредитний договір на суму 100 000
дол. США для придбання квартири
АДРЕСА_1. В забезпечення даного
кредитного договору 08.08.2006 року
укладено договори поруки з ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також 08.08.2006 року з
ОСОБА_4 укладений іпотечний договір,
предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яку
ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_9 згідно
договору купівлі-продажу квартири від
08.08.2006 року. Рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 04.09.2009 р.
частково задоволено позов ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» та стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
солідарно заборгованість за кредитним
договором в сумі 734 210,53 грн. та судові
витрати, а у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 до ВАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» , ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_5 про визнання
договорів недійсними та застосування
трьохсторонньої реституції
відмовлено. Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 14.06.2007 року
задоволено позов ОСОБА_3 і визнано
недійсною довіреність від 31.05.2006 року
від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_9, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 і ОСОБА_9
від 23.06.2006 року, визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 06.08.2006
р.. ОСОБА_4 кредит не повертає, внаслідок
чого станом на 18.11.2013 року в неї виникла
відповідна заборгованість.

ОСОБА_3 звернулася із зустрічним
позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та з урахуванням уточнених
позовних вимог просила визнати
недійсним іпотечний договір від 08.08.2006
р., укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Банк
«Фінанси та Кредит», скасувати
заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1, що належить їй на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
30.07.2004 р., скасувати запис про
реєстрацію обтяжень у Державному
реєстрі іпотек згідно іпотечного
договору, укладеного 08.08.2006 р. між ТОВ
«Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4,
предметом якого є спірна квартира.
Зазначає, що вона є власником квартири,
яка незаконно була відчужена від її
імені на користь ОСОБА_9, а він
відповідно відчужив цю квартиру
ОСОБА_4. Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 14.06.2007 року
вказані вище правочини визнані
недійсними з часу їх укладення, тобто,
на час передачі в іпотеку спірної
квартири, а саме: 08.08.2006 року ОСОБА_4 не
була власником предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, оскільки
правовстановлюючий документ, що
посвідчував її право власності на
предмет іпотеки - договір
купівлі-продажу квартири від 08.08.2006
року вже був визнаний недійсним. ОСОБА_3
особисто жодних зобов'язань перед ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» не має, з
30.07.2004 року з родиною постійно проживає
в цій квартирі, і звернення стягнення
на цю квартиру порушить її право
власності та права членів її родини.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 31 березня 2014
року зустрічний позов задоволено;
іпотечний договір, укладений 08.08.2006
року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»
з однієї сторони і ОСОБА_4 з другої
сторони, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 та
зареєстрований в реєстрі за № 2073
визнано недійсним; заборону на
відчуження квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 30.07.23004 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 та зареєстровану в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна на підставі
іпотечного договору від 08.08.2006 року за
№ 2074 скасовано; запис про реєстрацію
обтяжень у Державному реєстрі іпотек
згідно іпотечного договору, укладеного
08.08.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та
Кредит» з однієї сторони і ОСОБА_4 з
другої сторони, предметом якого є
квартира АДРЕСА_1, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрованого в реєстрі за № 2073
скасовано; у задоволенні первісного
позову відмовлено.

В апеляційній скарзіПублічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит» просить рішення скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3
задовольнити у повному обсязі, у
задоволенні зустрічної позовної заяви
відмовити, посилаючись на порушення
норм процесуального та матеріального
права. Зазначає, що судом неправильно
обчислено перебіг строків позовної
давності та неправомірно відмовлено в
задоволенні заяви про застосування
строків позовної давності, що була
подана у відповідності до вимог ст.267 ЦК
України. А також враховуючи положення
ст.ст.23, 27 Закону України «Про іпотеку»
14 червня 2007 року ОСОБА_3 набула статусу
іпотекодавця на предмет іпотеки і
набула всі права і несе всі обов'язки за
іпотечним договором.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника позивача
ОСОБА_11, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_12,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 при
укладенні 08.08.2006 року з ТОВ «Банк
«Фінанси та Кредит» іпотечного
договору виступала на момент його
укладення як власник предмета іпотеки -
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 06.08.2006
року. Проте, рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 14.06.2007 року ,
яке набрало законної сили, вказаний
договір визнано недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

А тому на час укладення
оспорюваного ОСОБА_3 іпотечного
договору від 08.08.2006 року, іпотекодавець
ОСОБА_4 не була власником предмета
іпотеки - спірної квартири та не мала
права розпоряджатися нею.

Згідно змісту ст..17 Закону
України «Про іпотеку», іпотека
припиняється, крім іншого, у разі
визнання іпотечного договору
недійсним.

Визнаючи іпотечний договір
недійсним суд виходив з вимог закону та
досліджених доказів. Рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують та не впливають на
законність ухваленого рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви
представника банку про застосування
наслідків спливу строків позовної
давності, суд обґрунтовано зазначав, що
ОСОБА_3 весь час з дня придбання нею
спірної квартири 30.07.2004 року проживала
і продовжує проживати в спірній
квартирі разом із своєю родиною, а
порушення її прав власності на спірну
квартиру відбулося в січні 2014 року,
коли банк звернувся до суду з первісним
позовом.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-