справа № 156/771/14-ц
Номер провадження: 2/156/227/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
смт. Іваничі

Іваничівський районний суд
Волинської області

в складі: головуючого
судді Нєвєрова І.М.,

за участю секретаря
Киці Л.Ф.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в селищі Іваничі
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Лізингова компанія «Автофінанс» про
захист прав споживачів

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що 16.06.2014
року звернувся до відповідача,
представник якого знаходиться у м.
Львові, за інформацією про отримання у
лізинг автомобіль Geely СК-2 Comfort. Йому
надали інформацію про те, що такий
автомобіль є у наявності, тому він може
його отримати швидко. Ціна його складає
649000,00 грн. і якщо сплатить аванс в сумі
10000,00 грн., то зможе його отримати в
найближчому СТО протягом 1-2 днів,
зволікання з оплатою авансу може
призвести до того, що автомобіль може
бути наданий в лізинг іншій особі, яка
заплатить аванс. На прохання
представника надати йому проект
договору для ознайомлення, йому
повідомили, що працювати з договором
буде пізніше. Провівши його до
відділення банку вручила рахунок на
проплату авансу та подала його у вікно
каси. Він був впевнений, що сплатив
аванс в сумі 10000,00 грн. , але в квитанції
було зазначено про сплату винагороди
за організацію договору, в роз'яснення
чого представник повідомила, що це
стандартний платіж і так має бути. В
офісі, поспішаючи, представник вказала,
де він має підписати договір і
запевнила, що автомобіль він отримає за
1-2 дні. Враховуючи, що вартість
запропонованого у лізинг автомобіля
була нижче ринкової на 30000,00 грн. і
можливість придбати за 1-2 дні його
влаштувала, тому він підписав договір
фінансового лізингу № 010081 від 16.06.2014
року. Коли після цього прочитав умови
договору, то зрозумів, що умови є для
нього неприйнятними, так як в момент
укладення він володів усною
інформацією щодо умов передачі
предмета лізингу і розраховував, що
автомобіль отримає протягом 1-2 днів,
сплативши залишок вартості автомобіля,
без врахування сплаченого ним авансу.
На наступний день після сплати авансу
він звернувся до представника
відповідача у м. Львові за отриманням
автомобіля, однак вона запропонувала
йому з усіх питань виконання договору
звернутися в м. Київ. Такі умови для
нього неприйнятні і не відповідають
тим умовам, які йому повідомили при
укладенні, а тому він звернувся до
відповідача з письмовою пропозицією
внести до договору ті умови, які йому
були запропоновані до підписання або
розірвати договір і повернути сплачені
кошти, про що звернувся із письмовою
пропозицією, однак відповіді по даний
час не отримав, грошові кошти також не
повернуті. Вважає, що ця угода є
несправедливою відносно нього як
споживача, його ввели в оману, оскільки
відповідач свідомо занизив ціну
товару, створивши собі переваги перед
іншими лізинговими компаніями.
Одночасно умовами договору відповідач
надав собі право збільшити вартість
предмета лізингу, розривати договір
лізингу та виплачувати предмет
лізингу, при цьому не повертаючи
сплачені лізингові платежі. Просить
визнати Договір фінансового лізингу №
010081 від 16.06.2014 року недійсним та
застосувати наслідки недійсного
правочину. Крім того, стягнути з
відповідача в його користь грошові
кошти в розмірі 10000,00 грн.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали позов,
просять його задовольнити повністю.

Представник відповідач в судове
засідання не з'явився , від нього
надійшло клопотання про розгляд справи
у його відсутність, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити в зв'язку з тим, що позов є
безпідставним та необгрунтованим,
таким що не пікріплений жодним
належним та допустимим доказом та
грунтується виключно на припущеннях
позивача, без належного ознайомлення з
нормами закону, що безпосередньо
регулюють діяльність відповідача.
Одночасно представником відповідача
подано письмові заперечення .

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, допитавши свідка
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає до повного задоволення з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ТзОВ « Лізингова компанія «Автофінанс»
було укладено договір № 010081
фінансового лізингу від 16 червня 2014
року. Предметом договору є автомобіль
Geely СК-2 . Позивачем 16.06.2014 року було
здійснено оплату комісії за
організацію договору лізингу в розмірі
10000,00 грн. , що підтверджується
квитанцією № 62826023.( а.с. 12)

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються Цивільним
Кодексом України ,Законом України «Про
захист прав споживачів» та іншими
нормативно-правовими актами, що
містять положення про захист прав
споживачів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми ( договори) . Статтею
203 ЦК України передбачено що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до ст. 638 цього
Кодексу договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досянуто
згоди.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
( виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Встановлено, що представник
відповідача сформулювала договір в
односторонньому порядку, не
роз'яснивши позивачу права та обов'язки
сторін, умови поставки та
прийому-передачі предмета лізингу,
умови переходу права власності на
предмет лізингу, відповідальність
сторін і порядок повернення предмета
лізингу, що суд оцінює як створення
істотного дисбалансу між правами та
обов'язками сторін за договором на свою
користь, не врахувавши при цьому
інтересів учасника. Договір не містить
конкретних визначень про його предмет,
зокрема : модель, рік випуску, об'єм
двигуна автомобіля, його ціну, розмір
щомісячних лізингових платежів,
порядок та місце отримання
лізингоодержувачем предмета договору,
що є обов'язковим при укладенні
договору і свідчить про недотримання
вимог , передбачених Цивільним
Кодексом.

Позивач стверджує, що такі дії
відповідача ввели його як споживача в
оману, не надавши для ознайомлення і
вивчення проекту договору, що
спричинило неправильність сприйняття
змісту договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів»
правочини, здійснені з використанням
нечесної підприємницької практики, є
недійсними.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні в натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що договір фінансового
лізингу від 16.06.2014 року № 010081 слід
визнати недійсним та застосувати
наслідки недійсного правочину, а також
стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «
Автофінанс» на користь ОСОБА_1
грошові кошти в розмірі 10000,00 грн.

Також підлягає стягненню з відповідача
в користь держави відповідно до ч. 3 ст.
88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК
України, ст.ст.202,203, 216,236, 626 ЦК України,
ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист
прав споживачів» суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати договір фінансового
лізингу від 16.06.2014 року № 010081 недійсним
та застосувати наслідки недійсного
правочину.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь ОСОБА_1 10000,00
грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Іваничівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий /
підпис / І.М.Нєвєров

З оригіналом згідно

Суддя
І.М. Нєвєров