Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Готри Т.Ю.,
Кондора Р.Ю., при секретарі Марчишаку
Ю.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення Рахівського
районного суду від 23 червня 2014 року по
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся в суд з даним позовом,
посилаючись на те, 01.08.2008 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», який в подальшому був
переіменований в ПАТ КБ «Приватбанк»
(далі - Банк), та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № МКXRRX04000054. Договір
складається з підписаної відповідачем
заяви та Умов надання кредиту фізичним
особам «Рострочка».

Згідно умов цього договору
відповідач отримала від Банку кредит у
розмірі 4623,39 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням
умов кредитного договору у
позичальника станом на 29.04.2014 року
виникла заборгованість в розмірі 25112,83
грн. з яких: 2391,74 грн. - заборгованість за
кредитом; 90,52 грн. - заборгованість по
відсотках; 349,31 грн. - заборгованість по
комісії; 20609,22 - пеня; 1672,04 грн. - штраф.

Посилаючись на дані обставини, умови
кредитного договору та норми
цивільного законодавства Банк просив
стягнути з відповідача 25112,83 грн.
заборгованості та судові витрати по
справі.

Рішенням Рахівського районного
суду від 23.06.2014 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
ОСОБА_3 на користь Банку 4503,61 грн.
заборгованості, в тому числі: 2391,74 грн. -
заборгованість за кредитом; 90,52 грн. -
заборгованість по відсотках; 349,31 грн. -
заборгованість по комісії; 1672,04 грн. -
штраф. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У задоволенні позовної вимоги про
стягнення пені в розмірі 20609,22 грн. -
відмовлено.

Відповідач рішення суду не оскаржила.

В обґрунтування апеляційної скарги
Банк посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду в частині відмови у
стягненні пені та ухвалення в цій
частині нового рішення про задоволення
позовної вимоги.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши представника Банку,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд керуючись
принципом диспозитивності, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України
викладених в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 12 "Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку", перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції не роблячи висновків
щодо неоскарженої частини судового
рішення.

Оскільки рішення суду відповідач не
оскаржила, апеляційний суд перевіряє
законність рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги
позивача в частині відмови в
задоволенні позовної вимоги Банку до
ОСОБА_3 про стягнення пені за
прострочення зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні вимоги
позивача про стягнення пені суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернувся в суд з даною вимогою з
пропуском строку позовної давності про
застосування якої заявила
відповідачка.

Проте з таким висновком суду
погодитися в повній мірі не можна,
оскільки суд дійшов його без повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин
справи, прав сторін та з порушенням
норм матеріального права.

Встановлено, що 01.08.2008 року між
Банком та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № МКXRRX04000054. Договір
складається з підписаної відповідачем
заяви та Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка».

Згідно умов цього договору
відповідач отримала від Банку кредит у
розмірі 4623,39 грн., який зобов'язалася
повернути до 01.08.2009 року щомісячними
платежами в розмірі 473,58 грн.

Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка», які є невід'ємною
частиною кредитного договору
передбачено, що у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 грн. в день. (п.5.1).

Також встановлено, що у зв'язку з
неналежним виконанням умов кредитного
договору у позичальника станом на
29.04.2014 року виникла заборгованість в
розмірі 25112,83 грн. з яких: 2391,74 грн. -
заборгованість за кредитом; 90,52 грн. -
заборгованість по відсотках; 349,31 грн. -
заборгованість по комісії; 20609,22 грн. -
пеня; 1672,04 грн. - штраф.

Цивільно-правові зобов'язання, повинні
виконуватися належним чином, особа
відповідальна за порушення
зобов'язання, позичальник, який не
виконує кредитний договір, повинен
повернути кредит, відшкодувати
кредитору збитки в повному обсязі та
сплатити неустойку (ст.ст. 11-16, 509, 525, 526,
550, 552, 611, 614, 623-625, 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 256, 257, п.1 ч. 2 ст. 258
ЦК України позовна даність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється у три роки. Позовна
давність в один рік застосовується до
вимоги про стягнення неустойки (пені).

Згідно ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Пунктом 5.5 Умов надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка»
передбачено, що терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю 5
років (пункт 5.5).

Таким чином встановлено, що сторони
кредитного договору змінили
тривалість позовної давності до п'яти
років, в тому числі і до вимог про
стягнення пені.

Суд першої інстанції на дані обставини
та вимоги закону уваги не звернув, що
призвело до постановлення незаконного
рішення в частині вирішення вимоги про
стягнення пені.

Дана обставина, згідно вимог пунктів
третього та четвертого ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, є підставою для скасування
рішення суду в цій частині та ухвалення
нового рішення про стягнення пені.

Що стосується розміру неустойки (пені)
слід зазначити, що суд, на підставі ст.
551 ч. 3 ЦК України, може зменшити розмір
неустойки, якщо він значно перевищує
розмір збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Нарахована банком пеня за порушення
строків повернення кредиту в сумі 20609,22
грн. більше ніж в чотири рази перевищує
суму кредиту і на думку колегії суддів
значно перевищує розмір завданих Банку
збитків.

Відповідно до положень ст. 551 ч. 3 ЦК
України та загальних засад цивільного
законодавства, якими є справедливість
та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України)
судова колегія вважає за можливе,
розмір пені зменшити до 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Рахівського районного суду від
23 червня 2014 року в частині відмови у
задоволенні вимоги про стягнення пені
скасувати та ухвали в цій частині нове
рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 2000 (дві тисячі) грн. пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: