суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 503/1682/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в особі головуючого судді
Сопільняка О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Кодимі Одеської області в
порядку письмового провадження
відповідно до ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК
України (без участі сторін та без
здійснення повного фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу) цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Лабушненської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про поновлення строку позовної
давності та визнання в порядку
спадкування за законом права приватної
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Кодимського районного суду з позовом
до Лабушненської сільської ради
Кодимського району Одеської області
про визнання в порядку спадкування за
законом права приватної власності на
спадкове майно, яке залишилось після
смерті її матері - ОСОБА_2.

В позовній заяві вказала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2,
після смерті якої залишилась спадщина
у вигляді житлового будинку з
надвірними спорудами в АДРЕСА_1. Вона є
єдиним спадкоємцем спадщини матері за
законом, а тому у поновлений судом
строк звернулась до нотаріуса з заявою
про прийняття спадщини матері, однак
оформити спадщину та отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом не може через відсутність
правовстановлюючих документів на
будинок, який був побудований ще у 1970
році. У зв'язку з цим просила свій позов
задовольнити, розглянувши справу без
її участі.

Представник відповідача -
Лабушненської сільської ради
Кодимського району Одеської області в
судове засідання також не прибув,
попередньо надавши до суду заяву про
розгляд справи без нього (заява №02-13/372
від 02 вересня 2014 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. У зв'язку з цим суд вважає
можливим розглянути зазначену
цивільну справу без участі сторін.

При цьому, фіксація судового засідання
технічними засобами відповідно до ч.2
ст.197 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши надані сторонами письмові
докази, враховуючи визнання позову
відповідачем, що не суперечить вимогам
закону та не порушує законних прав і
інтересів сторін і інших осіб, суд
відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
вважає можливим позов задовольнити з
таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1, виданим 28
травня 2005 року Лабушненською сільською
радою Кодимського району, актовий
запис про смерть №15 від 28 травня 2005
року. Місце відкриття спадщини -
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті
спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

До складу спадкового майна померлої
ОСОБА_2 ввійшов житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований в
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265
ЦК України.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2
заповіту не склала, тому відповідно до
ст.1261 ЦК України спадкоємцем її майна
за законом першої черги є її донька -
позивач ОСОБА_1 Факт родинних відносин
між померлою та позивачем, як між
матір'ю та донькою, підтверджується
копією свідоцтва про народження
позивача серії НОМЕР_2, виданим
Лабушненською сільською радою
Кодимського району та копією свідоцтва
про укладення нею шлюбу серії НОМЕР_3
від 21 вересня 1956 року.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за заповітом
має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час її
відкриття проживав окремо від
спадкодавця, на протязі шести місяців з
моменту відкриття спадщини має подати
до нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК
України).

Судом на підставі довідки
Лабушненської сільської ради
Кодимського району №382 від 08 липня 2014
року встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
її мати ОСОБА_2 на момент смерті
останньої проживали разом. Окрім цього,
позивач ОСОБА_1 у поновлений рішенням
Кодимського районного суду Одеської
області від 23 липня 2014 року строк
звернулась до нотаріуса за місцем
відкриття спадщини. З цих підстав у
відповідності з вимогами ч.3 ст.1268, ч.1
ст.1269 та 1270 ЦК позивач вважається такою,
що прийняла спадщину померлої матері.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на це нерухоме майно.

Матеріали справи містять належні
докази звернення позивача ОСОБА_1 до
нотаріуса з заявою пор видачу
свідоцтва про право на спадщину
померлої матері.

Однак, нотаріус відмовила позивачеві у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом через відсутність
правовстановлюючих документів на
спірний житловий будинок (відмова
нотаріуса №610/02-14 від 05 серпня 2014 року).

Пленум Верховного Суду України в абз.3
п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» зазначив, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п.3.1 Інформаційного листа
№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», вказав, що
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може бути позивачем у справі про
визнання права власності на це
спадкове майно (абзац 4).

В цьому інформаційному листі ВССУ
також вказав, що при вирішенні спорів
про визнання права власності на
спадкове майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України "Про власність", Законом
України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про
місцеві Ради народних депутатів та
місцеве і регіональне самоврядування",
Законом України від 25 грудня 1974 року
"Про державний нотаріат", постановою
Ради Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
жилий будинок та про право власності
робітника чи службовця на жилий
будинок.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п.4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п.20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнаються в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, записи у
погосподарських книгах оцінюються у
сукупності з іншими доказами,
наприклад, ухваленими органами
місцевого самоврядування рішеннями
про оформлення права власності
громадян на будинки, технічним
паспортом на будівлі, документами про
відведення в установленому порядку
земельних ділянок під забудову тощо.

Правовими підставами виникнення права
власності на жилі будинки, які
збудовані до 2004 року та на які відсутні
правовстановлюючі документи, є
створення майна, придбання за
договорам купівлі-продажу, дарування,
набуття у порядку спадкування тощо.

Визнананя права власності на будинки у
порядку спадкування можливе за
наявності таких документів: виписок із
погосподарських книг про те, що будинок
належав спадкодавцеві; технічного
паспорту на будинок; висновку
спеціалістів щодо технічного стану
будинку, дотримання санітарних,
протипожежних вимог; рішення ради та
договору про надання земельної ділянки
у безстрокове користування для
будівництва будинку; відмови виконкому
місцевої ради в оформленні права
власності; постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до довідок Лабушненської
сільської ради Кодимського району
Одеської області №381 та 382 від 08 липня
2014 року ОСОБА_2 по день своєї смерті
проживала в житловому будинку,
розташованому в АДРЕСА_1. Разом з нею
без реєстрації проживала її донька -
ОСОБА_1

Відповідно до довідки цієї ж сільської
ради №139 від 05 серпня 2014 року спірний
жилий будинок відповідно до
погосподарських книг належить
померлій ОСОБА_2

Відповідно до висновку комунального
підприємства «Одесаоблпроект» №23 від
06 серпня 2014 року спірний будинок
відповідає всім будівельним,
санітарним, протипожежним нормам і
правилам.

При цьому, нотаріус відмовила
позивачеві у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом через
відсутність правовстановлюючих
документів на спірний житловий будинок
(відмова нотаріуса №610/02-14 від 05 серпня
2014 року).

Відповідно до ст.392 ЦК України право
власності на майно може бути визнано
судом у випадку коли це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати документа,
який засвідчує це право.

Зазначені обставини свідчать про
неможливість захисту порушеного права
позивача в позасудовому порядку, тому
обраний нею спосіб захисту цього
порушеного права відповідає ст.16 ЦК
України, у зв'язку з чим її позов
підлягає задоволенню, оскільки за
нормами ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК
України вона прийняла спадщину
померлої матері.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.174, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право приватної
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами АДРЕСА_1, який
належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя О. М.Сопільняк