Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2014 Справа №607/7729/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючої
Герчаківської О.Я.,

при секретарі
Мандзію В.П.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Тернополя цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою. В
обгрунтнування позовних вимог позивач
зазначив, що 11 листопада 2013 року о 5 год.
00 хв. по вул.С.Будного у с.Петриків було
вчинено ДТП з участю його автомобіля
марки «Фольксваген Кадді», державний
номерний знак НОМЕР_1, який був
припаркований на стоянці по
вищевказаній адресі. Автомобіль марки
«Мерседес», державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2,
рухаючись заднім ходом, в порушення
вимог п.п. «б» 10.9 Правил дорожнього руху
України, не був уважний, не стежив за
дорожньою осбатновкою, не звернувся за
допомогою до інших осіб, внаслідок чого
допустив зіткнення з припаркованим
транпортним засобом «Фольксваген
Кадді», який належить позивачу, через
що його транспортний засіб отримав
механічні пошкодження. Після вчинення
ДТП ОСОБА_2 залишив місце події.
Внаслідок зіткнення в автомобілі
позивача було деформовано передню ліву
дверку, однак відповідач відмовився у
добровільному порядку відшкодувати
завдану шкоду. Внаслідок ДТП ОСОБА_1
поніс наступні витрати: на
відновлюючий ремонт автомобіля в сумі
5262,54 грн.; витрати на таксі за період
ремонту автомобіля у сумі 842,70 грн.;
судові витрати в розмірі 487,2 грн.;
витрати на проведення експертного
дослідження у сумі 480 грн.; витрати на
телеграму-повідомлення ОСОБА_2 про
огляд автомобіля експертом у сумі 51,72
грн. Крім того, позивач зазнав
моральної шкоди, яку оцінює у 5000 грн.
Завдана йому моральна шкода полягає у
психічних переживаннях, які він
переніс під час ДТП, порушення звичного
стану життя у зв'язку з відстуністю
автомобіля на протязі його ремонту,
незручності, які він переносить у
зв'язку з вирішенням спору у судовому
порядку більше 5-ти місяців. За вказаних
обставин, ОСОБА_1 просить суд стягнути з
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 6585,24
грн., 5000 грн. моральної шкоди та
понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з мотивів, викладених
у позовній заяві, та просив суд їх
задовольнити, стягнути з ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 6585,24 грн.,
моральну шкоду - 5000 грн. та понесені
судові витрати. Додатково пояснив, що
на час розгляду судом справи належний
йому транспортний засіб він
відремонтував за власні кошти та
передав у користування іншій особі.
Докази понесених ним фактичних витрат,
пов'язаних з ремонтом автомобіля він
надати не може, оскільки необхідні
деталі придбавалися на ринку
м.Тернополя, де не видаються чеки. Після
пригоди належний йому транспортний
засіб міг рухатися, однак у зв'язку з
отриманими пошкодження він би
створював перешкоди в русі іншим
учасникам дорожнього руху. Завдану
моральну шкоду обгрунтовує тим, що на
час дорожньо-транспортної пригоди він
працював журналітом на громадських
засадах та у зв'язку з пошкодженням
його транспортного засобу був
позбавлений можливості пересуватися,
неодноразово користувався послугами
таксі, про що є дані в матеріалах
справи. Вказані обставини змінили його
звичний спосіб життя, що
супроводжувався стресом під час ДТП та
постійними переживаннями.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково на суму 1200 грн., яку він вважає
достатньою для відшкодування позивачу
матеріального збитку. В частині
позовних вимог про грошове
відшкодування моральної шкоди на суму
5000 грн. просить відмовити за
недоведенісю позовних вимог

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 суду пояснив, що він з 2000 року
являється приватним судовим експертом
з допуском до проведення експертизи
матеріального збитку, здійснює оцінку
транспортних засобів. Складений ним
висновок №27/14 експертного
автотоварознавчого дослідження від 30
січня 2014 року підтримує. До проведення
дослідження він не був знайомий із
ОСОБА_1, останній доставив автомобіль
до місця проведення дослідження «своїм
ходом». Транспортний засіб позивача
міг рухатися, але не в інтенсивному
русі. Свідок проводив експертне
дослідження тільки транспортного
засобу замовника, на якого покладено
обов'язок повідомити іншого учасника
ДТП про дату та час його проведення.
Пред початком проведення вказаного
дослідження він попередньо з'ясував, що
інший водій повідомлений про огляд
пошкодженого транспортного засобу, про
що зазначив у висновку. На експертизу
ставилися питання по наявних
пошкодженнях дверки і по дзеркалу. Щодо
пошкодження дзеркала в свідка закрався
сумнів, чи мало місце пошкодження
вказаної деталі під час ДТП. Ним
оцінювалася тільки вартість ремонту
дверки, оскільки там була значна
нерівна пластична деформація з великою
площею локалізації, а тому свідок
визначив, що вона підлягає заміні.
Технологія ремонту дверки складна, що
призводить до втрати жорсткості та
незручностей в експлуатації
автомобіля.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, покази свідка,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В силу ч.1 ст.61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК
України).

Як вбачається із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2006 року
випуску, кузов (рама) НОМЕР_4, належить
на праві власності ОСОБА_1.

Згідно довідки, виданої інспектором з
дізнання ВДАІ Тернопільського району
Прокоповичем О.Я., 11 листопада 2013 року о
05 год. 00 хв. в с.Петриків на вул.С.Будного
на території фаст-фуду «Братіслава»
Тернопільського району Тернопільської
області внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки «Фольксваген-Кадді»,
номерний знак НОМЕР_1, кузов (рама)
НОМЕР_4, отримав механічні пошкодження
у вигляді деформації лівої передньої
дверки, можливі інші пошкодження.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 грудня 2013 року в справі
№607/22097/13-п ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,
124 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення: за ст.122-4
КУпАП - 255 грн. штрафу за ст.124 КУпАП -
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
місяців.

З мотивувальної частини постанови
вбачається, що ОСОБА_2 11 листопада 2013
року близько 05 год. 00 хв. на стоянці
«Братіслава», що в с.Петриків
Тернопільського району, керуючи
транспортним засобом «Мерседес», д.н.з.
НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом, в
порушення вимог п.п.2.3. «Б», 10.9 ПДР
України, не був уважний, не стежив за
дорожньою обстановкою, не звернувся за
допомогою до інших осіб, внаслідок чого
допустив зіткнення з припаркованим
транспортним засобом «Фольксваген
Кадді», д.н.з. НОМЕР_1, через що
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження. Після вчинення ДТП ОСОБА_2
залишив місце дорожньо-транспортної
пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР
України.

Згідно постанови судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області від 20
лютого 2014 року постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05 грудня 2013
року в частині накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_2
змінено. Накладено на ОСОБА_2
адміністративне стягнення: - за ст.122-4
КУпАП - 255 грн. штрафу; за ст.124 КУпАП - 400
грн. штрафу. На підставі ст.36 КУпАП
визначено ОСОБА_2 остаточне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 400 грн.

З висновку №27/14 експертного
автотоварознавчого дослідження по
заяві ОСОБА_1, складеного експертом
ОСОБА_3 30 січня 2014 року, вбачається, що
вартість матеріального збитку станом
на момент ДТП, з технічної точки зору,
завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN
CADDY», 2.0 SDi (2К), реєстраційний номер
НОМЕР_1, ідентифікаційний номер VIN-код:
НОМЕР_4, становить 5262 грн. 54 коп.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є витрати, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК
України).

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 №6 при
визначенні розміру відшкодування
шкоди, заподіяної майну, незалежно від
форм власності, судам слід враховувати,
що відшкодування шкоди шляхом
покладення на відповідальну за неї
особу обов'язку надати річ того ж роду
та якості, полагодити пошкоджену річ,
іншим шляхом відновити попереднє
становище в натурі застосовується,
якщо за обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. У разі
коли відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб полагодити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди як при
відшкодуванні в натурі, так і при
відшкодуванні заподіяних збитків
грішми, потерпілому на його вимогу
відшкодовуються неодержані доходи у
зв'язку із заподіянням шкоди майну.

При визначенні розміру та способу
відшкодування шкоди, завданої майну
потерпілого, судам слід враховувати
положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
такого ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) а бо
відшкодувати завдані збитки в повному
обсязі (п.14 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки»).

Судом встановлено, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 11 листопада 2013 року, ОСОБА_2
було пошкоджено належний ОСОБА_1
автомобіль «Фольксваген Кадді». В
розмір завданої матріальної шкоди
позивачем включено відновлюючий
ремонт автомобіля - 5262,54 грн.; витрати на
таксі за період ремонту автомобіля -
842,70 грн.; судові витрати - 487,2 грн.;
витрати на проведення експертного
дослідження - 480 грн.; витрати на
телеграму-повідомлення ОСОБА_2 про
огляд автомобіля експертом - 51,72 грн.,
всього 6585,24 грн.

Водночас в судовому засіданні позивач
ствердив, що він за власні кошти
відремонтував належний йому
транспортний засіб
«Фольксваген-Кадді», однак не може
надати суду докази в обгрунтування
вартості завданого реального збитку у
зв'язку з відсутністю в нього будь-яких
платіжних документів про вартість
проведеного ремонту, чи зокрема ціну
передньої лівої дверки, як про це
йдеться у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження, яка б
мала бути ним замінена. Тобто, ОСОБА_1 не
надав суду належних доказів, які б
підтверджували реальний розмір
завданих йому збитків. Висновок
експертного автотоварознавчого
дослідження є лише попереднім
оціночним документом в якому
зазначається можлива, але не кінцева
сума, що може бути витрачена на
відновлювальний ремонт транспортного
засобу. Пояснення позивача про те, що
комплектуючі придбавалися ним на
ринку, у зв'язку з чим він не може
представити їх для огляду в судовому
засіданні, суд вважає нікчемними,
такими, що суперечать вимогам ЦПК
України, який покладає обов'язок
доведення заявлених позовних вимог на
позивача. А тому заявлена ОСОБА_1 сума
витрат на відновлюючий ремонт
автомобіля в розмірі 5262,54 грн. до
задоволення не підлягає.

Витрати, які позивачем понесено у
зв'язку із отриманням послуг по
перевезенню на суму 842,70, грн., на
проведення експертного дослідження - 480
грн. та за відправлення відповідачу
телеграми-повідомлення про огляд
автомобіля експертом в розмірі 51,72 грн.,
судом до уваги не беруться, оскільки ці
витрати не є реальним збитком в
розумінні ст.ст.22, 1192 ЦК України, які
зроблено для відновлення свого
порушеного права. Також не є збитками
витрати повязані зі сплатою судового
збору, оскільки питання про їх розподіл
регламентовано ст.88 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 в частині відшкодування
матеріальної шкоди, у звя'язку з їх
недоведеністю.

Заявлені позивачем вимоги про
відшкодування йому моральної шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою підлягають до задоволення
частково.

При визначенні розміру завданої
позивачу моральної шкоди судом
враховано, що у відповідності до
положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу
України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути, зокрема,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» надано визначення моральної
шкоди, під якою розуміються втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Судом встановлено, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася з вини відповідача, було
пошкоджено належний позивачу
транспортний засіб, що стверджується
вищезазначеними матеріалами справи та
не заперечується сторонами.
Неправомірні дії відповідача привели
до спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди,
зміни його звичного ритму життя,
оскільки він не міг використовувати
пошкоджений транспортний засіб, що
перебував на ремонті у власних цілях та
цілях своєї сім'ї.

Таким чином, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування
відповідачем моральної шкоди
підлягають до часткового задоволення,
шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь
позивача 1000 грн. грошового
відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідача
ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід
стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 160, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, ст.ст.16, 22, 23, 1187, 1192 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» від 27 березня 1992 №6, Постановою
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року№4,
Постановою Пленуму ВСУ «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000
(одну тисячу) грн. грошового
відшкодування моральної шкоди

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча
О. Герчаківська