РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13081/14-ц

пр. № 2/759/4759/14

04 вересня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі: Величко
Т.О. при секретарі Самайда А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (далі - Відповідач),
третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про поділ
майна, посилається на те, що з
відповідачем по справі знаходиться в
зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1995
року, актовий запис №28 у відділі РАЦС
Кагарлицького району Київської
області. 24 грудня 2007 року ними було
придбано за спільні кошти 3-х кімнатну
квартиру житловою площею 39.8 кв.м.,
загальна площа 61,50 м під номером
АДРЕСА_1. Позивач зазначив, що право
власності на житло зареєстровано по
договору купівлі-продажи від 24 грудня
2007 року в різних частинах по ? за
відповідачем по справі та їх спільною
донькою ОСОБА_4, та зареєстрований в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
та записано в реєстрову книгу №758-36 за
реєстровим номером 2561 04.01.2008 року.

Також позивач посилається на ту
обставину, що на протязі останнього
року відповідач мешкає окремо від
сім`ї, матеріальної допомоги не надає,
не несе витрати по оплаті комунальних
послуг, крім того, позивачу стало
відомо, що відповідач має намір
здійснити відчуження належної йому
частини квартири. В липні 2014 року між
сторонами була досягнута домовленість,
що він відповідач дарує позивачці
частину квартири від належної йому ?
частини квартири, зцією метою була
проведена експертна оцінка з
визначенням оціночної вартості об'єкта
нерухомості. Згідно висновку ТОВ
«Агенство експертної оцінки» ринкова
вартість об'єкта становить 657366 грн.,
вартість ? частини квартири склала
328683,00 грн., частина квартири позивачки
виходячи з ? частини квартири, яка
належить відповідачу складає 164341,50 грн.
Позивачка зазначила, що не оспорює
право власності на ? частини житла, яке
належить спільній доньці ОСОБА_4
Оскільки після оцінки майна,
відповідач ухиляється від дарування
позивачці частини спільного майна,
позивачка вимушена звернутися до суду
про визнання за нею права власності на ?
частини квартири АДРЕСА_1, яка є
спільною власністю подружжя.

В судовому засіданні Позивач
підтримала позовні вимоги, уточнила
позовні вимоги в частні залишення за
відповідачем права власності на 1/4
чстину спірної квартри.

Відповідач проти позову не
заперечував, позов визнав, у тому числі,
з уточненням позовних вимог, в частні
залишення за відповідачем права
власності на 1/4 частину спірної
квартри.

Третяособа: належним чином повідомлена
у судове засідання не з"явилася.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові
докази по справі, прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Придбання зазначеного майна в період
шлюбу визнані сторонами, що у
відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України є
підставою для звільнення від
доказування.

Судом встановлено, що сторони по
справі знаходяться в зареєстрованому
шлюбі з 27 травня 1995 року, актовий запис
№28 у відділі РАЦС Кагарлицького району
Київської області. 24 грудня 2007 року
ними було придбано за спільні кошти 3-х
кімнатна квартира житловою площею 39.8
кв.м., загальна площа 61,50 м. під номером
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що право власності
на житло зареєстровано по договору
купівлі-продажи від 24 грудня 2007 року в
рівних частинах по ? за відповідачем по
справі та їх спільною донькою ОСОБА_4,
та зареєстрований в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
та записано в реєстрову книгу №758-36 за
реєстровим номером 2561 04.01.2008 року.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Кожна річ, набута за час шлюбу, є
об*єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Вказане правило міститься і в ч.3 ст.368
ЦК України.

Згідно ст.63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частка
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення. За рішенням суду
частка майна дружини, чоловіка може
бути збільшена.

Згідно ст.71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007р. №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»у п.22 зазначено, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст.372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Таким чином, суд, оцінюючи
належність, допустимість та
достовірність кожного доказу окремо,
а також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, визнання
позову відповідачем, приходить до
висновку про задоволення позовної
заяви.

На підставі вищенаведеного,
керуючись ст.3.10.11,15,57-60 ЦПК України, ст.
ч.1 ст. 61,208-209,218,294ЦПК України,ст. 70,74СК
України, 372 ЦК України,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поділити майно, 12 частину квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 та є
об»єктом спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, від 12
частини вказаної квартири, що належить
ОСОБА_3.

Залишити право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Святошинський районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з часу його проголошення, у
разі відсутності осіб, протягом десяти
днів з часу отримання копії рішення
суду.

Суддя: Т.О.
Величко