АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9791/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів - Дерев`янка
О.Г., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року
про забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл
домоволодіння та земельної ділянки та
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради,
Дніпропетровської міської ради, третя
особа: управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області про усунення перешкод в
користуванні та визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О
В И Л А:

22 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, за яким
просив винести рішення, котрим
провести розподіл домоволодіння 5 по
вул. Танкістів в місті
Дніпропетровську між його
співвласниками відповідно варіантів
висновку технічно-будівельної
експертизи; провести розподіл
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1 між її співвласниками
відповідно варіанту судово - технічної
експертизи; стягнути з відповідачів на
користь позивачів судові витрати.

28 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, за яким
просив суд зобов'язати відповідача
ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні ним 67/200, що належить йому
з частиною земельної ділянки, шляхом
відкриття йому доступу на підсобне
приміщення - підвал, а також в
обслуговуванні частини домоволодіння,
що йому належить; витрати по усуненню
перешкод, не заперечує покласти на
себе; визначити порядок користування
земельною ділянкою, розташованою в
АДРЕСА_1 між ним та відповідачем
відповідно до долей земельної ділянки
і домоволодіння, що належить їм;
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13 червня 2013 року
об'єднанні вказані позовні вимоги в
одне провадження.

В травні та серпні 2014 року позивачі
уточнювали свої позовні вимоги, в яких
ставились вимоги про зміну часток у
праві власності на домоволодіння,
визнання незаконним державного акту
про право власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку.

09 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про заборону вчиняти
дії, за якою просив суд винести ухвалу,
котрою накласти арешт на будинок 5 по
вул. Танкістів в місті
Дніпропетровську та на земельну
ділянку розташовану за вказаною
адресою, заборонивши відчуження ОСОБА_2
67/200 частки домоволодіння та 67/200 частки
земельної ділянки, посилаючись на те,
що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 5 та 6
жовтня 2014 року у відсутність мешканців
будинку вивіз все майно, меблі, тощо та
вселив сторонніх осіб, котрі заявляють,
що домовились про покупку частки
будинку та вже внесли завдаток.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року
заяву ОСОБА_3 про забезпечення його
позову до ОСОБА_2 про розподіл
домоволодіння та земельної ділянки -
задоволено; ухвалено накласти арешт на
домоволодіння та земельну ділянку, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
заборонити ОСОБА_2 відчуження 67/200
частин спірного домоволодіння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
заяву про забезпечення позову виходив
з того, що враховуючи положення ст. ст.
151, 152 ЦПК України та зазначені
роз'яснення Постанови Пленуму
Верховного Суду України, суд вважає що
між сторонами дійсно виник спір щодо
володіння та користування
домоволодінням та земельною ділянкою
за адресою: АДРЕСА_1 та існує реальна
загроза у утрудненні виконання рішення
суду у випадку прийняття його на
користь ОСОБА_3, а тому суд вважає за
необхідне задовольнити заяву про
забезпечення позову, наклавши арешт на
домоволодіння та земельну ділянку, що
розташовані: за адресою: АДРЕСА_1 та
заборонити ОСОБА_2 відчужувати 67/200
частин спірного домоволодіння.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Суд першої інстанції зазначивши, що
заява задоволена, однак всупереч заяві
про забезпечення позову не всі вимоги
судом задоволено, і обґрунтування
відмови у задоволенні іншої частини
вимог, а саме: заборони відчуження
ОСОБА_2 67/200 частки земельної ділянки, -
в судовому рішенні не зазначено.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Таке забезпечення допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду і ці обставини
та докази їм повинні бути викладені в
заяві про забезпечення позову.

Суд, постановляючи ухвалу про
забезпечення позову, не навів
міркувань щодо використання такого
засобу, як арешт на майно, та
застосувавши одночасно інший вид
забезпечення позову, як заборону
відчуження майна, не зазначивши
підстави обрання цих видів
забезпечення позову, не вказавши, що це
майно належить сторонам у справі та на
якій підставі.

Так, відповідно до ст. 152 ЦПК України,
ч.1- позов забезпечується: п.1 -
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; п.2 забороною вчиняти
певні дії.

Однак ані з ухвали суду про
забезпечення позову ані з матеріалів
справи не вбачається, що відповідач
ОСОБА_2 є власником арештованого майна.

Судова колегія вважає, що таке
забезпечення позову є неприпустимим бо
воно суперечить вимогам закону.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами, а при вирішенні питання про
забезпечення позову суд повинен також
відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК
України з метою запобігання
зловживання забезпеченням позову
обговорити можливість внесення
застави, достатньої для такого
запобігання, чого зроблено не було.

Ухвала суду про забезпечення позову не
відповідає також вимогам ч.5 ст. 153 ЦПК
України, де зазначено, що про вжиття
заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, тощо.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд повинен враховувати
роз`яснення, дані в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", п.4, де вказано, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову позовним вимогам.

Судом першої інстанції вказані вимоги
закону не враховані.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що ухвала суду
постановлена з порушенням порядку,
встановленого для його вирішення, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для вирішення питання про
забезпечення позову у справі
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст.304,307, п.3 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218
ЦПК України, судова колегія судової
палати, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року
про забезпечення позову - скасувати та
направити вирішення питання
забезпечення позову на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя
Л.А. Черненкова

Судді
М.Ю. Петешенкова

О.Г. Дерев’янко