Справа № 732/1329/14
Провадження № 2/732/371/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
м.
Городня

Городнянський районний суд
Чернігівської області у складі:
головуючого судді - Соколова О.О., при
секретарі - Харитонової Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, за дорученням: ОСОБА_2 до
Поліської сільської ради
Городнянського району Чернігівської
області, Городнянського районного
госпрозрахункового бюро технічної
інвентаризації треті особи: ОСОБА_3,
Городнянська районна державна
нотаріальна контора Чернігівської
області, Реєстраційна служба
Городнянського РУЮ Чернігівської
області, про визнання недійсним
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
скасування його державної реєстрації
та визнання права власності на 1/10
частину житлового будинку з побутовими
та господарськими спорудами
(обов'язкова частка у спадщині); -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати недійсним
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
скасування його державної реєстрації
та визнання права власності на 1/10
частину житлового будинку з побутовими
та господарськими спорудами
(обов'язкова частка у спадщині)
мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати позивача ОСОБА_4, яка фактично
прийняла спадщину свого чоловіка,
батька позивача ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті матері позивача
відкрилась спадщина за заповітом, яким
вона заповіла рідній сестрі позивача
ОСОБА_3 все належне їй майно, в т.ч.
частину житлового будинку з побутовими
та господарськими спорудами по
АДРЕСА_1.

Так, як позивач є інвалідом першої
групи, то відповідно до ст.1241 ЦК України
він має право на обов'язкову частку у
спадщині.

Позивач звернувся до нотаріуса з
заявою про прийняття обов'язкової
частки у спадщині, але під час огляду
документів було встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок від 26 березня 1990 року, виданого
на підставі рішення виконкому
Городнянської районної ради народних
депутатів від 12 грудня 1989 року № 244,
зареєстрованого в міжміському бюро
технічної інвентаризації 28 квітня 1990
року за реєстровим № 88, моєму батьку
ОСОБА_5 належав будинок з належними до
нього будівлями та спорудами, а
відповідно довідки Поліської
сільської ради від 24.02.2014 року № 28 йому
належала тільки 1/5 його частина. Окрім
цього, свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок, що
знаходиться в інвентаризаційній
справі не відповідає вимогам
законодавства, так як у ньому відсутній
підпис особи, що його видала та печатка
установи, що є перепоною для прийняття
спадщини.

Вказаний будинок був побудований 1958
році.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, завчасно подав
заяву, в якій заявив письмове
клопотання про підтримання позовних
вимог в повному обсязі та розгляд
справи без його участі.

Представник відповідача - Поліської
сільської ради Городнянського району
Чернігівської області у судове
засідання не з'явився, оскільки
сільський голова подав до суду заяву
про розгляд справи без участі їх
представника, проти позову сільська
рада не заперечує.

Згідно положень ч.2 ст.158 ЩІК України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання позову відповідачем суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У відповідності до положень частини 2
статті 197 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши усі наявні матеріали
справи, встановивши наявність
обставин, якими обґрунтовуються
вимоги, визначившись щодо
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, а також щодо
правових норм, якими врегульовані ці
правовідносини, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно довідки сільської ради батькам
позивача належало по 1/5 частині
житлового будинку з побутовими та
господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а
будинок відносився до колгоспного
двору (а.с.19).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.6 Постанови «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що
виникли до прийняття 15 квітня 1991 року
Закону України «Про власність»
застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції,
що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного
двору належить його членам на праві
сумісної власності. Колгоспний двір
може мати у власності підсобне
господарство на присадибній ділянці
землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю та дрібний
сільськогосподарський реманент
відповідно до статуту колгоспу. Крім
того, колгоспному дворові належать
передані в його власність членами
двору їх трудові доходи від участі в
громадському господарстві колгоспу
або інше передане ними у власність
двору майно, а також предмети
домашнього вжитку і особистого
користування, придбані на спільні
кошти.

Достовірними доказами встановлено, що
після 15 квітня 1991 року, із вступом в
силу Закону України «Про власність»
майно вказаного колгоспного двору не
змінилося.

Доказів того, що спірний житловий
будинок станом на 15 квітня 1991 року було
переведено до іншої суспільної групи,
матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно
збудованим майном суд не вбачає.

Як встановлено у судовому засіданні
позивач звертався до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини.

Враховуючи, що у разі спадкування за
законом після смерті матері позивача
ОСОБА_4, якій належало 2/5 частини
домоволодіння (1/5 частина її і 1/5
частина, яку вона успадкувала після
смерті свого чоловіка 1/5+1/5=2/5)
спадкоємцями прешої черги були б її
діти: позивач, її син - ОСОБА_1 та її
дочка, сестра позивача - ОСОБА_3, які
успадкували б по 1/5 частині цього
домоволодіння (2/5:2=1/5), і половина 1/5
частки складала б 1/10 частину (1/5:2=1/10).

Таким чином, після смерті матері
позивач має право на обов'язкову частку
у її спадщині, яка складається з 1/10
частини.

Відповідно довідки Городнянського БТІ,
спадковий будинок побудований в 1958
році, процент готовності житла 100%.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов
об'єктивного висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.120,123, 529 ЦК УРСР, ст.392 ЦК України,
сг.ст.10,11,158,174,197, 209, 212-215, 294 ЦПК України;-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати не дійсним свідоцтво про право
особистої власності на житловий
будинок, видане виконкомом
Городнянської районної ради народних
депутатів Чернігівської області 26
березня 1990 року на підставі рішення від
12 грудня 1989 року № 244 на ім'я ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1, зареєстроване Чернігівським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 28 квітня 1990 року в
реєстраційній книзі № 1 за реєстровим
№ 88.

Зобов'язати Городнянське БТІ
Чернігівської області скасувати
державну реєстрацію права особистої
власності за ОСОБА_5 на житловий
будинок з належними до нього будівлями
та спорудами по АДРЕСА_1, зареєстроване
Чернігівським міжміським бюро
технічної інвентаризації 28 квітня 1990
року в реєстраційній книзі № 1 за
реєстровим № 88 на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
житловий будинок від 26 березня 1990 року,
виданого виконкомом Городнянської
районної ради народних депутатів
Чернігівської області на підставі
рішення від 12 грудня 1989 року № 244.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
обов'язкову частку у спадщині, яка
складається з 1/10 частини житлового
будинку з побутовими та господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, зазначені в
технічному паспорті на житловий
будинок під літерами: А-1 житловий
будинок з А1-1 прибудовою та а-1 верандою
загальною площею 57,5 кв.м., в т.ч.
житловою площею 21,8 кв.м., Б-1 сарай, б-1
сарай, В-1 пригребиця, погріб, 1.ворота з
хвірткою, 2.огорожа суцільна, 3.огорожа
штахетна після смерті його матері
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Соколов О.О.