Справа № 739/1219/14-ц
Провадження № 2/739/291/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
визначення місця проживання дітей та
стягнення аліментів на утримання
дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дітей та
стягнення аліментів на утримання
дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим,
що після укладення 04 червня 2006 року з
відповідачем шлюбу їхнє подружнє життя
не склалося, відповідач почав
зловживати спиртними напоями, у зв'язку
з чим між ними постійно виникають
сварки, що негативно впливає як на саму
позивачку, так і на їхніх спільних з
відповідачем дітей. Відповідно
подальше збереження шлюбу вважає
неможливим та таким, що суперечить її
інтересам. Після розірвання шлюбу
просить залишити їй прізвище «ОСОБА_1»,
спільних з відповідачем дітей залишити
проживати з нею, стягнувши з
відповідача на її користь на утримання
дітей, аліменти у розмірі по 1/3 частці
від усіх видів його доходів на кожну
дитину, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

У судову засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала повністю та
просила їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві,
зазначивши, що на її думку збереження
їхнього з відповідачем шлюбу є
неможливим, тому визначати строк для
примирення не потрібно, вона не
перебуває в стані вагітності та не має
на утриманні дітей віком до одного
року. Стосовно аліментів вказала, що
відповідач участі у вихованні та
утриманні дітей на даний час фактично
не приймає, грошових коштів не надає,
хоча періодично працює на сезонних
роботах і відповідно отримує дохід, на
даний час діти проживають разом з нею,
тому в подальшому просила залишити їх
проживати також разом з нею, стягнувши
з відповідача аліменти на кожну дитину
в розмірі, зазначеному в позовній
заяві.

Відповідач у судовому засідання
позов визнав повністю, погодився на те,
щоб їхні спільні діти проживали з
позивачкою, висловив згоду на сплату
аліментів на їх утримання, зазначивши,
що на даний час він не має постійної
роботи і відповідно постійного доходу.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідача дослідивши матеріали
справи та наявні в них докази, суд
приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у
шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2006 року
виконавчим комітетом Об'єднанської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_3 від 04 червня 2006 року (а.с. 6).

Під час перебування у шлюбі у позивачки
та відповідача народилося двоє дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_4 від 23 листопада 2006 року та серії
НОМЕР_5 від 20 грудня 2007 року (а.с. 7-8).

На час розгляду справи позивачка не
перебуває в стані вагітності, на
утриманні позивачки та відповідача
немає дітей віком до одного року. У
зв'язку з тим, що відповідач зловживає
спиртними напоями, між ним та
позивачкою постійно виникають сварки,
що негативно випливає як на саму
позивачку, так і на їхніх спільних з
відповідачем дітей. шлюбні стосунки
сторін фактично припинилися, вони
проживають окремо, примирення між ними
неможливе.

Відповідно до частини третьої статті 105
Сімейного кодексу України (далі - СК
України) шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя
позивачки та відповідача свідчать, що
між сторонами шлюбні стосунки фактично
припинились і перебування їх у шлюбі
носить формальний характер, примирення
між подружжям не можливе і збереження
шлюбу буде суперечити інтересам
позивачки.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що шлюб, укладений між
позивачкою та відповідачем необхідно
розірвати, відповідно позов у цій
частині підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу позивачці
необхідно залишити прізвище, отримане
після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_1".

Враховуючи згоду позивачки та
відповідача щодо місця проживання
їхніх дітей, керуючись положеннями
статті 161 СК України, суд вважає за
необхідне залишити проживати спільних
дітей позивачки та відповідача разом з
позивачкою.

Стосовно позовної вимоги про стягнення
аліментів на утримання дітей суд
виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК
України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь в її
утриманні у грошовій і (або)
натуральній формі. Частиною третьою
статті 181 СК України передбачено
можливість стягнення за рішенням суду
коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у пункті 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківська,
материнства та стягнення аліментів» за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи те, що відповідач на даний
час проживає окремо від позивачки та
своїх дітей і участі в утриманні
останніх не приймає, при цьому
домовленість між позивачкою та
відповідачем про сплату аліментів на
утримання дітей відсутня, суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивачки необхідно
стягнути аліменти на утримання їхніх
дітей - малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при
визначенні розміру аліментів, суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб
стягнення та розмір аліментів, які
мають бути стягнуті в даному випадку з
відповідача на користь позивачки суд
враховує, що відповідач не має
постійного місця роботи і відповідно
постійного доходу, що свідчить про
недоцільність стягнення з нього
аліментів у частці від його доходу та
необхідність їх стягнення в твердій
грошовій сумі. Також суд враховує
відсутність будь-яких даних про
наявність у відповідача чи у їхніх
спільних з позивачкою дітей
захворювань, що потребували б
додаткових витрат, а також відсутність
будь-яких даних про перебування на
утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти у твердій
грошовій сумі, в розмірі 400 грн. на кожну
дитину, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дітей
відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дітьми повноліття. Отже в
цій частині позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

На підставі частини першої статті 191 СК
України, стягнення аліментів необхідно
присудити від дня пред'явлення позову,
тобто з 05 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 367 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
аліменти на утримання їхніх дітей, суд
вважає за необхідне допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць, за період з 05 серпня 2014 року по 04
вересня 2014 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
понесені нею судові витрати за подання
позовної заяви в частині позовних
вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 243
грн. 60 коп.

Вирішуючи питання про стягнення
судового збору за розгляд позовної
вимоги про стягнення аліментів, суд
враховує, що відповідно до пункту 3
частини першої статті 5 Закону України
«Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011
року, позивачі звільняються від сплати
судового збору за подання позовів про
стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88
ЦПК України якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині
стягнення аліментів підлягає
задоволенню, за відповідача на користь
держави, відповідно до підпункту 1
пункту 1 частини другої статті 4 Закону
України «Про судовий збір», необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 105, 112, 161, 180-184, 191 Сімейного
кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215, 294, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, визначення місця
проживання дітей та стягнення
аліментів на утримання дітей -
задовольнити частково.

Шлюб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 04
червня 2006 року виконавчим комітетом
Об'єднанської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, актовий запис
№3, - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу
позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище
"ОСОБА_1".

Малолітніх дітей позивачки та
відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання
шлюбу залишити проживати з позивачкою
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2,
аліменти на утримання їхньої
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в
розмірі 400 (чотириста) гривень, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дітей відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 05 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2,
аліменти на утримання їхньої
малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі, в
розмірі 400 (чотириста) гривень, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму на дітей відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 05 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць, за період з 05 серпня 2014 року по 04
вересня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 здійснені нею судові витрати у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Чепурко