АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9681/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В А.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-7» на заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 20 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-7» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про приведення квартири до
попереднього стану,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ЖБК «Київ-7» звернувся
до суду з позовом до відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити
дії, мотивуючи свої вимоги тим, що
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, утримується ЖБК
«Київ-7». Зазначає, що відповідач ОСОБА_3
самовільно провів без відповідних
дозвільних документів перепланування
та переобладнання квартири АДРЕСА_1, а
саме: зняв міжкімнатні перегородки та
самовільно виконав будівельні роботи
по влаштуванню балкону.

Позивач посилається на те, що на його
вимоги припинити незаконне
переобладнання квартири та привести
квартиру до попереднього стану
відповідачі не реагують, жодних
пояснень не надають, до обстеження
квартири нікого не допускають, у
зв'язку з чим позивач просив
зобов'язати відповідачів привести
квартиру АДРЕСА_1 до попереднього
стану.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 20 травня 2014
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
оскаржив його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду та не
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, вказує що суд не звернув уваги
на те, що відповідно до наданих
позивачем листів Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві дозволу на виконання робіт у
АДРЕСА_1 не надавала.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явилась, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, а відтак їхнеявка не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
викладених ним в позові обставин, а
саме доказів проведення будь-яких
робіт щодо перепланування та
переобладнання квартири.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим і колегія суддів
повністю з ними погоджується, з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно
перебуває на утриманні ЖБК «Київ-7»,
який згідно п. 1 Статуту організований з
метою задоволення потреб членів
кооперативу та їх сімей у житлі шляхом
будівництва жилого багатоквартирного
будинку (будинків) з господарськими
будівлями за власні кошти кооперативу
з допомогою державного кредиту, а також
для подальшої експлуатації і
управління цим будинком (будинками).

Стаття 383 ЦК України визначає, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно п. 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45,
власники, наймачі (орендарі) приміщень
житлових будинків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку
(квартири) та органу місцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Відповідно п. 7 вищевказаних Правил,
власник квартири зобов'язаний
дотримуватися вимог
нормативно-правових актів у сфері
пожежної і газової безпеки, санітарних
норм і правил; використовувати
приміщення житлового будинку за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання; не
допускати виконання робіт та інших дій,
що викликають псування приміщень,
приладів та обладнання будинку,
порушують умови проживання громадян та
не захаращувати сходові клітки,
позаквартирні коридори, колясочні,
ліфтові шахти, горища, підвали та інші
допоміжні приміщення будинку.

Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 р. № 76, також
передбачено, що переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства; переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
призводить до порушення тривкості або
руйнації несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності, порушення вимог
протипожежної безпеки та погіршує
умови експлуатації і проживання всіх
або окремих громадян у будинку або
квартирі, не допускається (п. п. 1.4.1, 1.4.4.
Правил).

Відповідно до ст. 152 ЖК України
переобладнання та перепланування
житлового будинку (квартири)
проводиться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Таким чином, на підтвердження обставин
викладених в позові, позивач, в
розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
повинен довести ті обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Тобто,
належними та допустимими доказами для
правильного вирішення справи можуть
бути в сукупності покази свідків,
письмові докази та висновки експертів,
з метою встановлення суб'єктивного
права та вимоги у позивача та
встановлення факту самовільного
перепланування та переобладнання
квартири.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів проведення
відповідачами перепланування з
порушенням вимог закону, а посилання
апелянта на відповідь Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві не може братись
до уваги, оскільки у вказаній відповіді
лише зазначено, що дозвіл не надавався,
однак вказана довідка не встановлює і
не підтверджує факту незаконного
перепланування квартири відповідачів.

Виходячи з викладено, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про ненадання
позивачем до суду жодного належного та
допустимого доказу в підтвердження
викладених ним в своєму позові
обставин, а саме доказів проведення
будь-яких робіт щодо перепланування та
переобладнання квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Київ-7» - відхилити.

Заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 20 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді