АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5142/14
Справа №2033/4271/2012-ц
Головуючий 1 інст. -Алфьорова Т.М.
Категорія :договірні
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 28 жовтня 2013 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_7, , які діють в
інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_9, служба у справах дітей
Фрунзенського районного управління
служб у справах дітей, Державної
міграційної служби України у
Харківській області в особі
Фрунзенського районного відділу
м.Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про звернення стягнення
на предмет іпотеки та виселення, та
зустрічним позовом ОСОБА_7, які діють в
інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Фідокомбанк», треті особи: ОСОБА_9,
служба у справах дітей Фрунзенського
районного управління ради, Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області в
особі Фрунзенського районного відділу
м.Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання факту
проживання однією сім'єю та визнання
недійсним договору наступної іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року ВАТ «Ерсте Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Фідокомбанк», звернулося до суду з
позовом до Чан Хинг, ОСОБА_7, , які діють
в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_9, служба у справах дітей
Фрунзенського районного управління
служб у справах дітей, Державної
міграційної служби України у
Харківській області в особі
Фрунзенського районного відділу
м.Харкова та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що з ОСОБА_9,
укладено кредитний договір №014/3531/9/11375,
за яким йому надані кошти у розмірі 72000
доларів США строком до 13 березня 2015
року під 13,5 % річних. В порушення умов
кредитного договору ОСОБА_9 з жовтня 2009
року припинив сплату кредиту, а з
квітня 2011 року процентів за його
користування, в зв'язку з чим
утворилась заборгованість у розмірі
78283,20 доларів США. В якості забезпечення
виконання позичальником основного
зобов'язання за кредитним договором
між банком, ним та ОСОБА_3 був укладений
договір наступної іпотеки від 14
березня 2008 року , предметом якої є
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3 та передана банку в
іпотеку за договором від 5 березня 2008
року на забезпечення виконання
кредитного договору від 5 березня 2008
року з відповідачем.

З таких підстав, позивач просили
стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості
за кредитним договором № 014/3531/9/11375 від
14.03.2008 року у розмірі 78283,20 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 14 травня 2012
року складає 625482,76 грн. шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_2.

У січні 2013 року банком додатково
пред'явлено позовні вимоги до ОСОБА_7
про її виселення з неповнолітніми
дітьми: ОСОБА_8, ОСОБА_4 із зазначеної
квартири, у зв'язку із зверненням
стягнення заборгованості, без надання
іншого житла.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_7 ,
яка діє в своїх інтересах і інтересах
неповнолітніх дітей просила
встановити факт спільного проживання з
ОСОБА_3 як чоловіка і жінки однією
сім'єю без шлюбу з 1999 року та визнати
недійсним договір наступної іпотеки.

В обґрунтування зустрічної позовної
заяви посилалась на те, що вона згоди на
укладання договору іпотеки не давала,
договір укладено в порушення житлових
прав неповнолітніх дітей - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
той час як діти проживали разом з нею у
спірній квартирі і були внесені до
посвідки на її постійне проживання у
вказаній квартири, договір іпотеки
відносно якої укладено без відома та
згоди органу опіки та піклування.

З таких підстав просила задовольнити
її позовні вимоги.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 28 жовтня 2013 року позов ПАТ
«Фідокомбанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 014/3531/9/11375 від
14.03.2008 року укладеним між ВАТ «Ерсте
Банк» та ОСОБА_9 в розмірі 78282, 20 доларів
США, еквівалентних 625482,76 грн. звернуто
стягнення на предмет наступної іпотеки
за договором від 14.03.2008 р., який
укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2, яка
належить на праві власності ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно.

Визначено спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом продажу предмету
іпотеки на прилюдних торгах в межах
процедури виконавчого провадження за
початковою ціною, що має бути
встановлена на рівні, не нижче за
звичайні ціни на це майно на підставі
оцінки суб'єкту оціночної діяльності
на стадії оцінки майна під час
проведення виконавчих дій відповідно
Закону України «Про виконавче
провадження».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Фідокомбанк» судовий збір у сумі 3219
грн. В іншій частині вимог відмовлено

Відмовлено в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_7 про визнання недійсним
договору наступної іпотеки.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 і ОСОБА_7,
яка діє в своїх інтересах і інтересах
неповнолітніх дітей, просять рішення
районного суду скасувати, новим
рішенням в задоволенні позову ПАТ
«Фідокомбанк» відмовити, зустрічну
позовну заяву задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг
та заперечення проти них, колегія,
відповідно до положень ст..308 ЦПК
України вирішила апеляційні скарги
відхилити, рішення районного суду
залишити без змін з наступного.

З правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підстави
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі. Під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд,
згідно до ч.1 ст.303 цього Кодексу,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом, згідно наданих доказів та не
оспорюється по справі те, що
позичальник по кредитному договору від
14 березня 2008 року з правонаступником
ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_9, на забезпечення
виконання зобов'язань яким укладено
банком з відповідачем ОСОБА_3 14 березня
2008 року договір наступної іпотеки на
вищевказану квартиру, існує станом на 14
травня 2012 року заборгованість у
розмірі 78283, 20 доларів США ,
еквівалентних за курсом НБУ на той час
625482,76 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 10 червня 2013 року на
користь банку стягнуто з ОСОБА_9
вказану суму заборгованості, шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику.

Предметом наступної іпотеки є квартира
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 18 жовтня 2005 року,
зареєстроване КП «Харківське міське
БТІ», згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
26.11.2005 року.

Кредитний договір та договір іпотеки
від 5 березня 2008 року, укладені
відповідачем ОСОБА_3 з банком, на час
розгляду судом справи припиненні у
зв'язку з достроковим поверненням
позичальником кредитних коштів, але
забезпечений наступною іпотекою
кредитний договір з ОСОБА_9 не
вконується, заборгованість на письмові
вимоги банку на адресу боржника та
майнового поручителя від 5 грудня 2011
року не погашена.

Про можливість звернення стягнення на
передану в іпотеку квартиру та
виселення осіб, які в ній мешкають
листами від 18 травня 2012 року та від 18
січня 2013 року попереджено іпотекодавця
ОСОБА_3 та ОСОБА_7, яка зареєстрована та
мешкає в цій квартирі з 14 вересня 2006
року.

Згідно наданих посвідок на постійне
проживання в Україні вказаних осіб,
довідок КП «Жилкомсервіс» та ОСББ
«Епоха», на час укладання договору
наступної іпотеки їх неповнолітні діти
зареєстровані за адресою проживання
батька - ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_5.

Відповідно заяв кожного з них від 14
березня 2008 року ОСОБА_3 стверджував, що
в спірній квартирі неповнолітні діти
права на користування не мають, а
ОСОБА_7 зобов'язалась у разі звернення
стягнення на предмет іпотеки знятися з
обліку реєстрації за адресою квартири.

Як вбачається із довідки ОСББ «Епоха»
від 23 листопада 2012 року малолітні діти
ОСОБА_8, ОСОБА_4, зареєстровані за
адресою спірної квартири після
передання її у наступну іпотеку та без
погодження з іпотекодержателем в
порушення норми ч.3 ст.9 Закону України
«Про іпотеку».

За таких обставин, враховуючи що
забезпечений договором наступної
іпотеки кредитний договір боржником не
виконується, в іпотеку передана
квартира з прийняттям ОСОБА_7
зобов'язання її звільнити при
зверненні стягнення та не мала
претензій до ОСОБА_3 щодо її прав на це
нерухоме майно, й діти були
зареєстровані та мешкали за адресою
квартири по вул..Батицького, 10 у
м.Харкові з батьком, суд, у
відповідності до умов договору
іпотеки, положень ст..ст. 572, 575 ЦК
України, ст..ст. 33, 40 Закону України «Про
іпотеку», з урахуванням положень ст..12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», дійшов правильного висновку
про безпідставність та
необґрунтованість зустрічного позову
ОСОБА_7 про визнання недійсним договору
наступної іпотеки від 14 березня 2008
року, звернувши стягнення
заборгованість ОСОБА_9 за кредитним
договором на передану банку в іпотеку
ОСОБА_3 квартиру.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що судом при зверненні стягнення на
його квартиру не було враховано
стягнення за рішенням суду від 10 червня
2013 року на квартиру АДРЕСА_1, що
належить іншому майновому поручителю
боржника та можливість повного
погашення заборгованості за рахунок її
продажу,а також те, що судом не
досліджувались обставини за
зустрічним позовом про виникнення
права спільної сумісної власності на
його квартиру, як підставу для
задоволення позову, колегія вважає
безпідставними, враховуючи те, що на
час укладання договору наступної
іпотеки, правочини вчинялись за участю
ОСОБА_7, яка не мала претензій щодо
вказаної квартири, а сам ОСОБА_3
стверджував що не перебуває у шлюбі та
є єдиним власником цього об'єкта
нерухомості, що також не було
спростовано будь-якими доказами, як у
суді першої так й апеляційної
інстанції, а задоволення вимог іпотеко
держателя за іншим договором та інший
об'єкт не суперечить нормам ч.4 ст.33
Закону України «Про іпотеку», оскільки
вказані питання можуть бути вирішені
на стадії виконання рішення.

Безпідставними та такими, що не
спростовують правильності висновків
суду, колегія вважає й доводи
апеляційної скарги представника
ОСОБА_7 про те, що вона перебуває з
ОСОБА_3 у шлюбних відносинах з 1999 року
та те, що договір іпотеки укладено без
її згоди, а також на можливість помилки
ОСОБА_3 через неволодіння українською
мовою щодо обставин, які має істотне
значення, оскільки об'єктивно факт або
перебування у шлюбі або перебування у
сімейних відносинах ними не доводився
відповідними доказами та
спростовується їх заявами, посвідчених
нотаріусом при оформленні договорів,
за якими відсутні будь-які дані про їх
сімейні стосунки та спільне придбання
спірної квартири, а щодо помилки то за
правилом ст..229 ЦК України таке право
належить особі, яка помилялась.

З огляду на викладене, та керуючись
ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України,
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 28 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді