Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4923/14
Головуючий у 1 інстанції: Фомін Ю.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 23 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування понесених витрат, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування понесених витрат.

В позові зазначено, що 13.03.2013 року між
позивачем та відповідачем укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Станом на березень 2013 року
сума заборгованості по сплаті
комунальних послуг по квартирі
складала 19154,97 грн. Вона повідомляла
відповідача про те, що до неї з
житлово-комунальних підприємств
надходять вимоги про сплату
заборгованості з утримання квартири, і
у разі її несплати припинять
постачання до квартири світла, води,
газу, тепла, що є недопустимим. Протягом
з березня 2013 року по вересень 2013 року
відповідач заборгованість по
утриманню квартири не сплатила. З метою
запобігання припинення постачання до
квартири світла, води, газу, тепла та
попередження погіршення стану
квартири, позивачем 16.09.2013 року
самостійно за особисті кошти було
сплачено вказану заборгованість.
Неодноразові прохання позивача до
відповідача про повернення витрат з
оплати комунальних послуг по утримання
квартири, залишалися без задоволення.

Просить суд стягнути з відповідачки на
її користь фактично понесені витрати у
розмірі 19154,97 грн.

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 23 травня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4,
фактично понесені витрати у сумі 19154,97
грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, відмовивши у
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є
власником квартири АДРЕСА_1 згідно
договору-купівлі продажу від 13 березня
2013 року , сплатила борги по комунальним
платежам колишнього власника, тобто
ОСОБА_3, які виникли у неї до укладення
зазначеного договору купівлі-продажу,
діючи в інтересах останньої і тому
вона має право на підставі ст. 1160 ЦК
України вимагати від колишнього
власника квартири відшкодування
фактично зроблених витрат.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Ухваленеу справі судове рішення
зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Судом установлено, що 13 березня 2013
року позивачка ОСОБА_4 відповідно до
договору купівлі-продажу від 13 березня
2013 року придбала у відповідача ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1. Державна реєстрація
права власності позивачки на вказану
квартиру здійснена 13 березня 2013 року (
а.с. 5-7).

Станом на березень 2013 року, тобто
до купівлі-продажу зазначеної
квартири, утворилась заборгованість
по оплаті за комунальні послуги в
розмірі 19154.97 коп. (а.с. 8) .

Відповідно до квитанції на
оплату комунальних послуг, позивач
16.09.2013 року оплатила заборгованість за
комунальні послуги на суму 19254 грн. 19
коп. ( а.с. 11).

22.02.2014року на адресу відповідача
позивач направила письмове
повідомлення про відшкодування
понесених витрат з оплати комунальних
боргів по зазначеній квартирі на суму
19154 грн. 97 коп. ( а.с. 10, 30, 31).

Позивач обґрунтовуючи позов
посилається на ст. 1160 ЦК України.

Згідно ст. 1158 ЦК України - якщо
майновим інтересам іншої особі
загрожує небезпека, настання
невигідних для неї майнових наслідків,
особа має право без доручення вчинити
дії, спрямовані на їх попередження,
усунення або зменшення. Особа, яка
вчинила дії, в майнових інтересах іншої
особи без її доручення, зобов'язана при
першій нагоді повідомити її про свої
дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою
особою, надалі до відносин сторін
застосовуються положення про
відповідний договір.

У відповідності до вимог ст. 1160 ЦК
України - особа, яка вчинила дії в
майнових інтересах іншої особи без її
доручення, має право вимагати від цієї
особи відшкодування фактично
зроблених витрат, якщо вони були
виправдані обставинами, за яких були
вчинені дії.

Суб'єктами вказаних зобов'язань є
особа, чиїм майновим інтересам
загрожує небезпека і особа яка вчиняє
дії в інтересах цієї особи.

Зі змісту положень даних статей
вбачається, що підставами їх
застосування є наявність певних умов :
майновим інтересам іншої особи повинна
загрожувати небезпека настання
невигідних для неї майнових наслідків,
дії повинні бути вчинені у майнових
інтересах іншої особи, дані дії повинні
бути необхідними та доцільними.

Задовольяючи позов суд зазначив,
що сплачуючи борги за комунальні
послуги, позивач діяв в інтересах
відповідачки, що було виправдано
обставинами, за яких були вчинені ці
дії, а саме запобігання погіршення
стану квартири.

Натомість позивачкою в позовній
заяві безпосередньо вказано, що вона
вчинила дії для попередження
негативних наслідків саме для себе ( у
разі несплати заборгованість
припиниться постачання до квартири
світла, води, газу, тепла, що для неї є
недопустимим) (а.с. 3). Таким чином
позивач зазначає, що підставою
здійснення нею оплати заборгованості
наданих комунальних послуг, є погроза
її майновим інтересам, а не майновим
інтересам іншої особи ( ОСОБА_3.) .

Крім того, позивачем не надано
суду жодного доказу на підтвердження
наявності реальної загрози настання
невигідних майнових наслідків як для
іншої особи ( відповідача) так і для
позивача.

Матеріали справи також не містять
доказів про те, що сплата
заборгованості за ОСОБА_3 є необхідною
і доцільною дією для неї, оскільки вона,
як особа, яка має заборгованість за
комунальні послуги, несе цивільну
відповідальність за порушення
зобов"язання про надання комунальних
послуг. Доказів, які б свідчили про
безспірність для відповідача суми
заборгованості за комунальні послуги
в розмірі 19154,97 грн., матеріали справи
також не містять.

Отже, вирішуючи спір, суди першої
інстанції не врахував, що вчинені дії
позивачем на які він посилається, як на
підставу заявлених вимог, не
підпадають під правила глави 79 ЦК
України, яка регулює правовідносини по
вчиненню дій в майнових інтересах
іншої особи без її доручення, а тому
відсутні правові підстави,
передбачених ст. ст. 1158, 1160 ЦК України,
для відшкодування відповідачем
заявлених витрат.

На підставі наведеного, судова
колегія дійшла висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги та про наявність передбачених
законом підстав для скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 23 травня 2014 року
у цій справі скасувати. Ухвалити нове
рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування понесених витрат -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: