Справа №587/2449/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І. В.Номер
провадження 22-ц/788/977/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. ,
Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3

до Сумської районної
держадміністрації, Управління
Держземагенства України у Сумському
районі, ОСОБА_4,

треті особи: садівничий кооператив
«Будівельник-3», приватне підприємство
«Мегаполіс», Стецьківська сільська
рада, ОСОБА_5,

про визнання дій посадових осіб
неправомірними, визнання державного
акту на землю недійсним та спонукання
до видачі державного акту на землю,

в с т
а н о в и л а:

25 вересня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Держземагенства України у Сумському
районі, ОСОБА_4, треті особи: Сумська
районна державна адміністрація,
садівничий кооператив «Будівельник-3»,
мотивуючи вимоги тим, що він є членом
садівничого кооперативу
«Будівельник-3» і згідно рішення
виконавчого комітету Стецьківської
сільської ради Сумського району №60
від 28 грудня 1993 року отримав у приватну
власність земельну ділянку розміром 0,12
га у вказаному садівничому кооперативі
для ведення садівництва у секторі
7/НОМЕР_6. Згідно із планом
розташування земельних ділянок його
ділянка має номер 343.

Виділеною йому земельною ділянкою він
і члени його сім'ї користуються
постійно, щорічно, безперервно її
обробляють, встановили контейнер для
зберігання інвентарю. У 2008 році він
звернувся до Стецьківської сільської
ради за отриманням Державного акту на
його садову ділянку, але його заява
була направлена до відділу Держкомзему
у Сумському районі і на неодноразові
його звернення про видачу Державного
акту на надану йому земельну ділянку
відповіді він не отримував.

В серпні 2012 року йому стало відомо, що
на його земельну ділянку виданий
Державний акт на ім'я відповідачки
ОСОБА_4 Його заяви щодо незаконної
видачі акту розглядалися в різних
установах, зокрема, відповідачем -
колишнім відділом Держкомзему в
Сумському районі, Сумською
райдержадміністрацією, прокуратурами
Сумської області та Сумського району,
але жодна установа не відновила
порушеного права та не скасувала
незаконно виданий Державний акт на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4

Державний акт серії ЯЗ №376964
/кадастровий номер 10 002 0343/ був
виданий на ім'я ОСОБА_4 08 грудня 2010 року
відділом Держкомзему у Сумському
районі на його земельну ділянку НОМЕР_1
розміром 0,12 га в садовому кооперативі
«Будівельник-3» на підставі
розпорядження голови Сумської
районної державної адміністрації від 10
квітня 2009 року №313. Цей акт
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №32.

З тексту розпорядження голови
районної державної адміністрації від 10
квітня 2009 року №313 вбачається, що
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були надані у
власність земельні ділянки розміром по
0,12 га кожному у СК «Будівельник-3» за
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. На ці ж самі
ділянки їм був наданий дозвіл на
розробку технічної документації
згідно розпорядження голови Сумської
районної державної адміністрації від 27
листопада 2008 року №1177.

Посилаючись на наведені розпорядження,
зазначав, що Державний акт виданий
ОСОБА_4 на його земельну ділянку
НОМЕР_1 незаконно, дії посадової особи
відділу Держкомзему у Сумському
районі, яка видала зазначений акт, є
протиправними, і це порушує його право
власності на земельну ділянку.

Просив визнати дії посадових осіб
відділу Держкомзему у Сумському районі
щодо видачі Державного акту серії ЯЗ
№376964 /кадастровий номер 10 002 0343/
на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку
НОМЕР_1 в СК «Будівельник -3»
протиправними; визнати Державний акт
серії ЯЗ №376964 /кадастровий номер
10 002 0343/ на ім'я ОСОБА_4 на земельну
ділянку розміром 0,12 га НОМЕР_1 в СК
«Будівельник-3» недійсним, зняти його з
реєстрації в Книзі записів реєстрації
Державних актів на право власності на
землю за №32 та скасувати
кадастровий номер 10 002 0343 на ім'я
ОСОБА_4; зобов'язати Управління
Держземагенства у Сумському районі
видати йому Державний акт / кадастровий
номер/ на земельну ділянку, площею 0,12 га
за НОМЕР_1 в СК «Будівельник-3»
Стецьківської сільської ради
Сумського району (а. с. 2-4).

Ухвалою суду від 14 жовтня 2013 року
залучені третіми особами в справі ПП
«Мегаполіс», Стецьківська сільська
рада, голова садівницького кооперативу
ОСОБА_5 (а.с.47).

21 листопада 2013 року позивач подав до
суду позовну заяву до Сумської
райдержадміністрації, треті особи -
Управління Держземагенства України у
Сумському районі, ОСОБА_4, Стецьківська
сільська рада, садівничий кооператив
«Будівельник-3», ПП «Мегаполіс», в якій,
посилаючись на ті самі обставини,
просив визнати дії посадових осіб
Сумської районної державної
адміністрації Сумської області щодо
видачі Державного акту серії ЯЗ №376964
/кадастровий номер 10 002 0343/ на ім'я
ОСОБА_4 на земельну ділянку НОМЕР_1 в СК
«Будівельник -3» протиправними; визнати
Державний акт серії ЯЗ №376964
/кадастровий номер 10 002 0343/ на ім'я
ОСОБА_4 на земельну ділянку розміром 0,12
га НОМЕР_1 в СК «Будівельник-3»
недійсним, зняти його з реєстрації в
Книзі записів реєстрації Державних
актів на право власності на землю за
№32 та скасувати кадастровий
номер 10 002 0343 на ім'я ОСОБА_4;
зобов'язати Управління
Держземагенства у Сумському районі
видати йому Державний акт /кадастровий
номер/ на земельну ділянку площею 0,12 га
за НОМЕР_1 в СК «Будівельник-3»
Стецьківської сільської ради
Сумського району. Уточнена позовна
заява була приєднана до справи, вручена
особам, які беруть участь у справі
(а.с.78-81).

05 грудня 2013 року ОСОБА_3 вдруге уточнив
позовні вимоги, звернувшись з позовом
до Сумської райдержадміністрації,
Управління Держземагенства в
Сумському районі, ОСОБА_4, треті особи -
Стецьківська сільська рада,
садівницький кооператив
«Будівельник-3», ОСОБА_5, ПП «Мегаполіс»,
та просив визнати Державний акт серії
ЯЗ №376964 /кадастровий номер 10 002
0343/ на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку
розміром 0,12 га НОМЕР_1 в СК
«Будівельник-3» недійсним, зняти його з
реєстрації в Книзі записів реєстрації
Державних актів на право власності на
землю за №32 та скасувати
кадастровий номер 10 002 0343 на ім'я
ОСОБА_4; зобов'язати Сумську районну
державну адміністрацію прийняти
розпорядження про надання йому дозволу
на розробку документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують його право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 в СК
«Будівельник-3» на території
Стецьківської сільської ради
Сумського району; зобов'язати
Управління Держземагенства у
Сумському районі видати йому Державний
акт / кадастровий номер/ на земельну
ділянку, площею 0,12 га за НОМЕР_1 в СК
«Будівельник-3» Стецьківської
сільської ради Сумського району

При цьому додатково посилався на те, що
в додатку до розпорядження голови
Сумської райдержадміністрації № 313
від 10 квітня 2009 року, яким було
затверджено технічну документацію із
землеустрою, не вказані номери
земельних ділянок, в тому числі і
ОСОБА_4, лише зазначена її площа - 0,12 га.
На ділянку НОМЕР_1 розпорядженням № 1177
від 27 листопада 2008 року дозвіл на
виготовлення документації не
видавався, відповідачці дозволялось
виготовлення документації на ділянку
НОМЕР_5. Чому була виготовлена
документація на ділянку НОМЕР_1 та на цю
ділянку відділом Держкомезу було
погоджено видачу Державного акту
ОСОБА_4 - невідомо. Посадові особи
відділу Держкомзему не впевнилися, чи
є ділянка, на яку виготовлено технічну
документацію для ОСОБА_4, вільною, і
незаконно видали останній Державний
акт на законно зайняту ним земельну
ділянку. Посилання відповідачів на те,
що він нібито був виключений з членів
кооперативу з вилученням у нього
земельної ділянки, є безпідставними,
про таке рішення його ніхто не
повідомляв (а.с. 91-94). Уточнена позовна
заява була вручена особам, які беруть
участь у справі.

13 січня 2014 року представник
відповідача ОСОБА_4 звернувся до суду
з заявою про порушення ч. 2 ст. 31 ЦПК
України при прийнятті уточненої
позовної заяви (а.с.НОМЕР_6), і 23 січня 2014
року суд ухвалою від 23 січня 2014 року
повернув позовну заяву позивачу та
залучив за клопотанням позивача
співвідповідачами ОСОБА_4 і Управління
Держземагенства в Сумському районі
(а.с. 116).

Рішенням Сумського районного суду від
17 квітня 2014 року відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю в задоволенні
позову ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства України у Сумському
районі, ОСОБА_4, треті особи: Сумська
районна державна адміністрація,
садівничий кооператив «Будівельник-3»,
про визнання дій посадових осіб
неправомірними, визнання державного
акту на землю недійсним та спонукання
до видачі державного акту на землю.

14 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про ухвалення
додаткового рішення, яким просив
задовольнити його позовні вимоги щодо
зобов'язання Сумської районної
державної адміністрації прийняти
розпорядження про надання йому дозволу
на розробку документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують його право власності на
земельну ділянку НОМЕР_1 в садівничому
кооперативі «Будівельник -3» на
території Стецьківської сільської
ради Сумського району (а.с.202-203).

Ухвалою суду від 6 червня 2014 року було
відмовлено у ухваленні додаткового
рішення. Суд виходив з того, що уточнена
позовна заява позивача не
розглядалась, оскільки була подана
після початку розгляду справи по суті
судом (а.с. 202- 207, 211-212).

Вказана ухвала не оскаржувалась.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким визнати Державний акт серія ЯЗ
№376964 /кадастровий номер 10 0020343/ на
ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку
розміром 0,12 га НОМЕР_1 в садівничому
кооперативі «Будівельник-3» недійсним,
зняти його з реєстрації в Книзі записів
реєстрації Державних актів на право
власності на землю за №32 та
скасувати кадастровий номер 10
0020343 на ім'я ОСОБА_4; зобов'язати Сумську
районну державну адміністрацію
прийняти розпорядження про надання
йому дозволу на розробку документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують його право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в
садівничому кооперативі
«Будівельник-3» на території
Стецьківської сільради Сумського
району; зобов'язати управління
Держземагенства в Сумському районі
видати йому Державний акт /кадастровий
номер/ на земельну ділянку, площею 0,12 га
за НОМЕР_1 в садівничому кооперативі
«Будівельник-3» Стецьківської
сільської ради Сумського району.

В скарзі, зокрема, зазначає, що на час
отримання земельної ділянки у приватну
власність він не зміг отримати
Державний акт на земельну ділянку у
зв'язку з тим, що на той час були
відсутні бланки Державних актів і з
цього приводу в паспорті робилися
відмітки замість Державних актів.

Суд помилково посилається на те, що не
були визначені межі цієї ділянки, але
межі його ділянки визначені в натурі та
нанесені на зведений план земельних
ділянок СК «Будівельник -3», про що
пояснив колишній голова садівничого
кооперативу свідок ОСОБА_8, який також
пояснив, що для зручного користування і
ведення документації всім земельним
ділянкам в СК «Будівельник-3» у 1998 році
були присвоєні нові порядкові номери
та були присвоєні назви вулиць.

У зв'язку з цим виділена йому земельна
ділянка за НОМЕР_6 сектору 7 стала
значитись під НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, який
ОСОБА_8 власноруч наніс на його
контейнер, про що останній підтвердив
як свідок, але суд не дав оцінки
поясненням цього свідка.

На підтвердження того, що його
земельна ділянка значиться за НОМЕР_1
суду був наданий список членів
товариства, які не сплачують членські
внески та не обробляють земельні
ділянки з 1997 року по 2006 рік, підписаний
власноручно новим головою СК
«Будівельник-3» ОСОБА_5 та скріплений
печаткою кооперативу, де він значиться
в списку під №49, а його земельна
ділянка - під НОМЕР_1.

Вважає доведеним документами те, що
саме голова кооперативу ОСОБА_5 свідомо
надав до відділу Держкомзему Сумського
району та ПП «Мегаполіс» відомості про
його земельну ділянку як вільну, чим
порушив його право власності на надану
йому земельну ділянку (а.с.183-187, 196).

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та його
представників, які підтримали скаргу з
мотивів, в ній викладених, інших осіб,
які заперечують проти скарги та
вважають рішення суду вірним,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
набуття відповідачкою права власності
на земельну ділянку НОМЕР_1 розміром 0,12
га для ведення садівництва в
садівничому кооперативі
«Будівельник-3» відбулося з
дотриманням норм земельного
законодавства, які регулюють порядок
передання земельних ділянок у
власність громадян; крім того, позивач
не довів, що спірна земельна ділянка
НОМЕР_1, яка передана у власність
відповідачу, є тією самою ділянкою, а
саме: НОМЕР_6 у секторі 7, яка в 1993 році
передавалась у власність позивачу на
підставі рішення Стецьківської
сільської ради.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він
грунтується на неповно встановлених
обставинах, що мають значення для
справи, не відповідає обставинам
справи та вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи, зокрема,
членської книжки садівника НОМЕР_7,
виданої 7 грудня 1993 року, вбачається,
що позивач ОСОБА_3 був прийнятий в
члени садівницького кооперативу
«Будівельник-3», який знаходиться на
території Стецьківської сільської
ради Сумського району Сумської
області, статут якого зареєстрований
Стецьківською сільською радою 5 травня
1992 року. В новій редакції статут
кооперативу зареєстрований 20 жовтня 2010
року Сумською районною державною
адміністрацією. Позивачеві в
користування була виділена земельна
ділянка під НОМЕР_6 (а.с. 36-41, 286-292).

Рішенням виконавчого комітету
Стецьківської сільської ради
Сумського району від 28 грудня 1993 року №
60 «Про виділення у приватну власність
земельних ділянок для ведення
садівництва членам садівничого
кооперативу «Будівельник-3» на
підставі Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про
приватизацію земельних ділянок»
надані у приватну власність земельні
ділянки для ведення садівництва
членам садівничого кооперативу
«Будівельник -3», в тому числі ОСОБА_3
передана у приватну власність ділянка
НОМЕР_6 в секторі 7 (а. с.5 - 7).

Згідно інформації, наданої
Стецьківською сільською радою,
документи, які надійшли у 2008 році до
сільської ради від ОСОБА_3 на
безоплатну приватизацію земельної
ділянки для ведення садівництва,
зареєстровані за №206, були передані у
2008 році до відділу Держкомзему у
Сумському районі. Про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_3
іншій особі сільська рада інформації
не має. Заяви від ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6
про надання їм у власність земельних
ділянок для ведення садівництва, які
розташовані в садівничому кооперативі
«Будівельник-3», до Стецьківської
сільської ради не надходили (а.с.13, 14).

Управління Держкомзему у Сумському
районі не підтвердило факт надходження
документів ОСОБА_3 на приватизацію
земельної ділянки.

25 жовтня 2008 року голова садівничого
кооперативу «Будівельник-3» ОСОБА_5
звернувся до Сумської районної
державної адміністрації з заявою про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
членам садівничого кооперативу,
надавши список членів кооперативу -
всього 361 особи, з якого вбачається, що
для ОСОБА_4 пропонувалось розробити
проект на ділянку НОМЕР_5 площею 0, 12 га,
ОСОБА_6 - НОМЕР_2, ОСОБА_7 - НОМЕР_3.

Розпорядженням голови Сумської
районної державної адміністрації №1177
від 27 листопада 2008 року «Про надання
дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки»
надано громадянам дозвіл на розробку
технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельні ділянки, загальною площею 43,32
га багаторічних насаджень для ведення
садівництва із земель садівничого
кооперативу «Будівельник-3» на
території Стецьківської сільської
ради (а.с.8, 142-146).

У додатку до вказаного розпорядження
зазначено, що надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
на ділянки: ОСОБА_6 - НОМЕР_2, ОСОБА_7 -
НОМЕР_3, відповідачеві ОСОБА_4 - НОМЕР_5.

Згідно розпорядження голови Сумської
районної державної адміністрації від 10
квітня 2009 року №313, затверджено
погоджену відділом Держкомзему у
Сумському районі технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки
громадян для ведення садівництва в
садівничому кооперативі
«Будівельник-3» на території
Стецьківської сільської ради
Сумського району, та вирішено видати
громадянам державні акти на право
власності на земельні ділянки,
зобов'язано відділ Держкомзему у
Сумському районі внести відповідні
зміни до земельно-облікової
документації. Згідно наданих копій
вказаного розпорядження та додатків до
нього, номери ділянок в ньому не
зазначались, були вказані лише площі
земельних ділянок.

Фактично на ім'я відповідача ОСОБА_4
була розроблена та затверджена
технічна документація на ділянку
НОМЕР_1, якою користувався з моменту
прийняття в члени кооперативу позивач
і яка до цього значилась під НОМЕР_6; на
ім'я ОСОБА_6 - НОМЕР_8, ОСОБА_7 - НОМЕР_9
(а.с. 9-11, 147-149).

Документація на ім'я ОСОБА_4 на
земельну ділянку НОМЕР_5, на яку
розпорядженням № 1177 від 27 листопада 2008
року надавався дозвіл на виготовлення
технічної документації, не
виготовлялась.

З пояснень представника ПП «Мегаполіс»
вбачається, що документація, в тому
числі, і на спірну земельну ділянку
НОМЕР_1, була виготовлена на підставі
документів, наданих головою
садівницького кооперативу ОСОБА_5, який
надав відомості про користування
відповідачкою ділянкою НОМЕР_1, без
врахування номеру ділянки, вказаного у
розпорядженні від 27 листопада 2008 року.

8 грудня 2010 року на підставі
розпорядження голови Сумської
районної державної адміністрації від 10
квітня 2009 року №313 ОСОБА_4 отримала
Державний акт серії ЯЗ №376964 на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в
СК «Будівельник -3» на території
Стецьківської сільської ради
Сумського району, площею 0,12 га, для
ведення садівництва за підписами
голови Сумської райдержадміністрації
та начальника відділу Держкомзему у
Сумському районі (а.с.12).

З результатів перевірок звернення
позивача з приводу порушення його
права на користування земельною
ділянкою Державною інспекцією
сільського господарства в Сумській
області, Головним управлінням
Держкомзему у Сумській області,
органами прокуратури, управлінням
Держкомзему у Сумському районі,
Сумською районною державною
адміністрацією вбачається, що ОСОБА_4
було надано дозвіл на виготовлення
технічної документації на ділянку
НОМЕР_5, з невідомих причин видано
державний акт на земельну ділянку
НОМЕР_1, дозвіл на виготовлення
технічної документації на цю земельну
ділянку не видавався. Розпорядчі
документи, які б змінювали номери
ділянок, на які раніше був наданий
дозвіл на виготовлення документації,
відсутні. Без дозволу
райдержадміністрації розробник
проекту не мав права самочинно
змінювати номери ділянок, на які надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації (а. с. 15 - 21, 270-274).

Відповідачі не оспорили належними
доказами той факт, що відповідачці
видано Державний акт на іншу земельну
ділянку, ніж та, дозвіл на виготовлення
технічної документації відносно якої
був наданий, і Державний акт виданий
саме на ділянку, яка з початку
заснування кооперативу була виділена в
користування позивачу.

Доводи відповідачів та третьої особи -
голови кооперативу, що спірна ділянка
НОМЕР_1, передана у власність
відповідачеві, не є ділянкою, яку на
законних підставах отримав у
користування позивач і яка була
передана йому у власність рішенням
сільської ради, спростовуються
доказами в справі.

Їх посилання на те, що рішенням
сільської ради позивачеві у приватну
власність була надана інша земельна
ділянка - НОМЕР_6, є безпідставними,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що відбулась зміна номерів
ділянок. Це підтверджується копією
книжки садівника і копією особового
рахунку позивача, з яких вбачається, що
його ділянка мала в секторі 7 номер
НОМЕР_6, а потім - НОМЕР_1. Посилання
відповідачів на те, що колишня земельна
ділянка НОМЕР_6 зараз має інший номер, є
надуманими. Зокрема, НОМЕР_10, на який
посилається голова кооперативу, - це
номер садової книжки позивача.

Голова садівницького кооперативу
ОСОБА_5, який спочатку заперечував, що
ділянка НОМЕР_6, яка передана
позивачеві у приватну власність
рішенням ради, є на сьогодні ділянкою
НОМЕР_1, і стверджував, що ділянка
позивача має зараз інший номер, а
ділянку НОМЕР_1 він зайняв самовільно, в
засіданні апеляційного суду
підтвердив, що ділянка НОМЕР_1 була
передана відповідачці в зв'язку з
виключенням позивача з членів
кооперативу.

Доводи голови кооперативу про те, що
спірну ділянку позивач зайняв
самовільно, спростовуються і
складеним та підписаним ним списком
членів кооперативу, які не обробляють
ділянки протягом 1997-2006 років, де
ділянка позивача значиться за НОМЕР_1
(а.с.123-124).

Згідно пояснень голови кооперативу, у
2008 році на загальних зборах
кооперативу було прийняте рішення
відбирати ділянки у боржників та
передавати новим членам кооперативу, а
тому позивач був членом садівничого
кооперативу «Будівельник-3» до 2008 року.

Проте в справі відсутні докази про
вилучення у позивача земельної ділянки
в установленому законом порядку та
наявність правових підстав для
розпорядження кооперативом цієї
ділянки на користь відповідача.

Відповідачі не спростували доказів у
справі про те, що спірна ділянка
НОМЕР_1 (колишній НОМЕР_6) фактично була
виділена в користування позивачеві
кооперативом з часу його створення, що
підтвердили як свідки сусід по
земельній ділянці та колишній голова
кооперативу.

З огляду на вказане є необґрунтованим
висновок суду про те, що виділення
ділянки НОМЕР_1 відповідачці відбулось
з дотриманням передбаченого законом
порядку та про недоведеність того, що
спірна ділянка є тією, яка
передавалась позивачеві у приватну
власність рішенням сільської ради.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідачки посилається на ст. ст. 22, 23
ЗК України 1991 року та аналогічні
положення ЗК України 2002 року, згідно
яких право власності на землю або
право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, в тому
числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує право власності або право
користування землею, забороняється.
Право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими районними радами народних
депутатів. Представник відповідачки
доводить, що позивач не вчинив дій,
передбачених діючим законодавством,
щодо отримання Державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Посилання представника відповідачки, з
якими помилково погодився суд, на те,
що, у позивача не виникло, відповідно
до вказаних норм закону, права на
користування земельною ділянкою,
оскільки не були встановлені її межі
на місцевості, а також, оскільки після
винесення рішення сільської ради в 1993
році позивач не отримав Державний акт
на право власності на спірну земельну
ділянку, він не мав права її
використовувати і самовільно захопив
її, є безпідставними, оскільки доказами
в справі не спростований факт
отримання позивачем в користування
спірної земельної ділянки як членом
садівницького кооперативу відповідно
до законодавства, яке регулює
діяльність садівницьких товариств, та
статуту кооперативу, а тому захисту
підлягає не лише порушене право
власника, а і право землекористувача.

Висновок суду про те, що позивач
знехтував обов'язком виготовити
технічну документацію на спірну
ділянку та отримати Державний акт на
право власності на землю, а тому
отримання відповідачкою Державного
акта не порушує його прав, не
ґрунтується на вимогах закону.

В той же час суд зробив протилежний
цьому висновку висновок про те, що
позивач не довів, що це та сама земельна
ділянка і відповідачці виданий
Державний акт саме на ділянку, яка
передавалась позивачеві у власність
сільською радою.

Представник відповідачки ОСОБА_4
посилається на те, що вимога про
скасування державного акту на землю
має похідний характер і залежить від
законності рішення, на підставі якого
цей акт видано. Державний акт на право
власності на земельну ділянку є
правовстановлюючим документом, який
видається на підставі рішення, в
даному випадку розпорядження голови
райдержадміністрації, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності
розпорядження від 10 квітня 2009 року №313,
на підставі якого виданий Державний
акт.

При цьому він посилається на те, що
законодавство України визначає момент
виникнення права власності на
земельну ділянку, який співпадав
раніше з одержанням документа, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, а зараз - з моментом державної
реєстрації цього права, яке
складається з права щодо володіння,
користування та розпорядження майном,
і не вважає позивача суб'єктом, який
набув права на оспорювання Державного
акту, виданого відповідачці, оскільки,
на його думку, таке право має лише
власник земельної ділянки, яка
належить йому на праві приватної
власності, тобто посвідчене державним
актом на право власності на землю та
зареєстроване в державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Вважає, що, оскільки позивач не є
власником будь-якої земельної ділянки
на території садівничого кооперативу
«Будівельник -3», він не має права
оспорювати право власності
відповідача на спірну ділянку.

При цьому він посилається на те, що ст.
125 ЗК України передбачає, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав,
а тому позивач не має права на захист
свого порушеного права, відповідно до
321 ЦК України, яка закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений статтею
41 Конституції України.

Така позиція є помилковою і не
ґрунтується на вимогах закону.

В статтях 35, 81 ЗК України зазначено, що
громадяни України мають право набувати
із земель державної і комунальної
власності безоплатно або на умовах
оренди земельні ділянки для ведення
індивідуального або колективного
садівництва; громадяни України
набувають право власності на земельні
ділянки, зокрема, на підставі
безоплатної передачі із земель
державної або комунальної власності.

У відповідності до ст. 116 ЗК України,
громадяни набувають права власності
на земельні ділянки із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами
аукціону. Набуття права на землю
громадянами здійснюються, зокрема,
шляхом передачі земельних ділянок у
власність. Безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться також у разі одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами.

Положеннями ст.121 ЗК України
встановлено, що громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для ведення
садівництва у розмірі не більше 0,12 га.

Згідно ст. 158 ЗК України земельні спори
вирішуються судами, органами місцевого
самоврядування та органами виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.
Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Порядок припинення права на землю
регулюється главою 22 ЗК України.

Виключний перелік підстав припинення
права власності на земельну ділянку
передбачений ст. 140 ЗК України.
Підстави примусового припинення права
власності на земельну ділянку
наведені в ст. 143 ЗК України.

Пунктом 1 Розділу Х «Перехідні
положення» ЗК України встановлено,
що рішення про передачу громадянам
України безоплатно у приватну
власність земельних ділянок, прийняті
органами місцевого самоврядування
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992
року «Про приватизацію земельних
ділянок», є підставою для
виготовлення та видачі цим громадянам
або їх спадкоємцям державних актів на
право власності на земельну ділянку за
технічною документацією щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку.

Частина перша статті 15 Цивільного
кодексу України закріплює право
кожної особи на захист свого права у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Положення цієї статті
базуються на нормах Конституції
України, які закріплюють обов'язок
держави забезпечувати захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання (стаття 13), захист прав і
свобод людини і громадянина судом
(частина перша статті 55).

Згідно ст. 152 ЗК України:

1. Держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Згідно п.1 ст. 155 Земельного кодексу
України у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці другому пункту 2
постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції України, статей
26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158,
161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК
України, статті 15 ЦПК України, статті 12
Господарського процесуального кодексу
України судам підвідомчі (підсудні)
справи за заявами, зокрема, з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками; про визнання недійсними
угод купівлі-продажу, дарування,
застави, обміну, ренти земельних
ділянок, договорів довічного
утримання, за якими набувачеві
передаються у власність земельні
ділянки, укладених із порушенням
встановленого законом порядку.

Отже, державні акти на право власності
на земельні ділянки (на час виникнення
спірних відносин) визнавалися
документами, що посвідчують право
власності й видавалися на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
або цивільно-правових угод. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватись як зазначені рішення,
угоди на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти на право власності на земельні
ділянки. Визнання недійсними тільки
державних актів на право власності
може мати місце у разі їх видання з
порушенням вимог закону, усупереч
рішень чи угод. У цьому разі таке
визнання є належним та самостійним
способом поновлення порушених прав у
судовому порядку.

Таку правову позицію було висловлено
Судовою палатою у цивільних справах
Верховного Суду України в постанові
від 26 вересня 2012 року (справа № 6-103 цс 12).

Доводи відповідача про неможливість
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
без визнання незаконним рішення органу
влади не відповідає вимогам закону і
правовим позиціям Верховного Суду
України, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковими для судів (постанова №
6-78цс11 від 20 лютого 2012 року, постанова №
6-33цс13 від 22 травня 2013 року).

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Верховний суд України у постанові
від 30 травня 2012 року також висловив
позицію, згідно якої згідно із ч. 1 ст. 22
ЗК України 1990 року право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК
України 1990 року. Проте дію ст. 23 було
зупинено відносно власників земельних
ділянок, визначених Декретом.

Відповідно до пункту 3 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№15/92 «Про приватизацію земельних
ділянок» який втратив чинність згідно
із Законом України від 14 вересня 2006
року N 139-V, право приватної власності
громадян на земельні ділянки, передані
їм для цілей, передбачених статтею 1
цього Декрету, а саме: ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного
будівництва,посвідчується відповідною
Радою народних депутатів, про що
робиться запис у земельно-кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку. Таким документом
може бути відповідний запис у
земельно-кадастрових документах. В
паспорт позивача було внесене запис
про передачу йому на підставі рішення
Стецьківської сільської ради від 28
грудня 1993 року № 60 у приватну
власність спірної земельної ділянки
площею 0,12 га.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК
України 2001 року громадяни, що одержали
у власність земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

З наведених підстав рішення суду
першої інстанції не можна визнати
законним і обґрунтованим.

Погодивши без належної перевірки
технічну документацію із землеустрою
на виготовлення Державного акту на ім'я
відповідачки на земельну ділянку
НОМЕР_1, яка вже була у користуванні
позивача і була передана йому рішенням
сільської ради у власність, що стало
підставою для незаконної видачі
відповідачці Державного акта на право
власності на земельну ділянку, відділ
Держкомзему у Сумському районі в особі
своїх працівників порушив права
позивача, а тому підлягають
задоволенню позовні вимоги позивача в
частині визнання незаконними дій по
видачі Державного акту відповідачці,
визнання його недійсним та зняття його
з реєстрації в книзі записів
реєстрації Державних актів на право
власності на земельні ділянки за №
32 на ім'я ОСОБА_4

Вимоги позивача щодо зобов'язання
скасування кадастрового номера
земельної ділянки та зобов'язання
управління Держкомзему в Сумському
районі видати йому Державний акт на
право власності на спірну земельну
ділянку задоволенню не підлягають.

Присвоєнням кадастрового номера
спірній земельній ділянці не порушені
права позивача, а доказів про відмову у
видачі йому державного акту та
оскарження такої відмови за умови
належного звернення з заявою про
видачу Державного акту позивач не
надав. З огляду на це позивач не довів
наявності порушення його права, яке б
підлягало захисту в цій частині в даній
справі.

Оскільки суд не ухвалював рішення за
іншими позовними вимогами, викладеними
в уточнених позовних заявах,
апеляційний суд, відповідно до ч. 1 ст. 303
ЦПК України, розглядає апеляційну
скаргу в межах заявлених і розглянутих
позовних вимог за первісною позовною
заявою позивача.

При зверненні з позовом до суду і при
оскарженні рішення суду позивач
сплатив судовий збір в сумі,
відповідно, 114,7 гр., 121, 8 гр. і 243, 6 гр. -
всього 480, 1 гр. (а. с. 1,182, 195).

В зв'язку з частковим задоволенням
позову і з врахуванням кількості
задоволених немайнових вимог, на
підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів в дольовому порядку -
порівну на користь позивача підлягає
стягненню судовий збір, сплачений ним
при зверненні з позовом до суду, а
також 2/3 частини судового збору,
сплаченого за оскарження рішення суду,
в сумі: (114, 7 гр. + 365, 4 гр. : 3 х 2) : 2 = по 179, 15
гр. з кожного.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права; норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню;
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 17 квітня 2014 року в
даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії управління
Держземагенства у Сумському районі по
видачі ОСОБА_4 Державного акту на право
власності на земельну ділянку
неправомірними.

Визнати Державний акт серії ЯЗ № 376964,
кадастровий номер земельної ділянки
100020343, виданий 8 грудня 2010 року на
ім'я ОСОБА_4 на право власності на
земельну ділянку розміром 0,12 га НОМЕР_1
в садовому кооперативі «Будівельник-3»
недійсним; зняти його з реєстрації в
книзі реєстрації Державних актів на
право власності на земельні ділянки за
№ 32 на ім'я ОСОБА_4.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в іншій
частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 і управління
Держземагенства у Сумському районі на
користь ОСОБА_3 на відшкодування
судового збору в сумі по 179, 15 гр. з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -