РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі:

судді
Геря О.Г.

при секретарі
Голубовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дзержинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області про
визнання права власності в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою про визнання
права власності в порядку спадкування
до Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області. В
обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що на підставі рішення
Дзержинської міської ради депутатів
трудящих від 25.05.1966 року № 179,
ухваленого у відповідності до наказу
президіуму Верховної ради СРСР від
26.08.1948 року, для індивідуального
будівництва жилого будинку батько
позивача ОСОБА_2, отримав земельну
ділянку площею 1200 м. кв. за адресою:
АДРЕСА_1 у безстрокове користування.
27.05.1966 року між ОСОБА_2 та виконкомом
Дзержинської міської ради депутатів
трудящих був укладений та нотаріально
засвідчений договір про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності з кількістю
кімнат від однієї до п'яти включно.
Виділення в натурі земельної ділянки
для будівництва індивідуального
жилого будинку на праві особистої
власності було оформлено відповідним
актом від 27.05.1966 року. У 1967 році ОСОБА_2
та його дружина ОСОБА_3 завершили
будівництво будинку у відповідності до
проекту планування забудови. У період з
1973 року до 1989 року вони закінчили
будівництво усіх надвірних споруд, але
не зареєстрували право власності на
збудований будинок з надвірними
спорудами. Рішенням Новгородської
селищної ради м. Дзержинська було
проведено упорядкування нумерації
будинків, внаслідок чого номер будинку
було змінено з НОМЕР_2 на № НОМЕР_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер. Після
його смерті відкрилась спадщина у
вигляді жилого будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яку в порядку спадкування
шляхом вступу до фактичного управління
та володіння прийняла мати позивача
ОСОБА_3, у нотаріальну контору вона не
зверталась. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3
померла, після її смерті відкрилась
спадщина на вищевказаний будинок.
Інших спадкоємців не має.

Маючи намір прийняти спадщину позивач
звернувся до нотаріальної контори,
склав заяву на прийняття спадщини, але
нотаріус виніс постанову про відмову
вчинення нотаріальних дій відмовив
йому в отриманні свідоцтва про право на
спадщини, оскільки позивачем не було
надано документів, необхідних для
вчинення нотаріальних дій, тобто
правовстановлюючих документів щодо
належності будинку спадкодавцеві.
Оскільки нотаріус відмовив в оформлені
права на спадщину, тому вона позбавлена
права оформлення спадщини в інший
спосіб.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, суду надала заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, наполягала на задоволені
позову.

Представник
відповідача в судове засідання не
прибув, але надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
заперечень проти позову немає.

Дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Дзержинської
міської ради депутатів трудящихся № 179
від 25.05.1966 року, ОСОБА_2 була надана
земельна ділянка площею 1200 кв.м. для
індивідуального будівництва будинку
за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1
(а.с.14).

З нотаріально посвідченого договору
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 27.05.1966
року, вбачається, що ОСОБА_2 надано у
безстрокове користування земельну
ділянку площею 1200 кв.м. для забудови
жилого будинку та надвірних споруд з
зазначеними розмірами (а.с.12-13).

Відповідно до акту від 27 травня 1966 року
представником Дзержинського БТІ
проведено відведення зазначеної
земельної ділянки внатурі (а.с. 15).

Як встановлено під час судового
розгляду справи будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві
приватної власності ОСОБА_2 на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності від 27.05.1966
року відповідно до рішення № 179
виконкому Дзержинської міської ради
від 25.05. 1966 року.

Відповідно рішення Новгородської
селищної ради м. Дзержинська Донецької
області нумерація будинків по АДРЕСА_1.

З наданої суду копії свідоцтва про
народження вбачається, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є батьками позивача - ОСОБА_1
(а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
заповіту не має, його дружина ОСОБА_3
прийняла спадщину, оскільки вступила в
управління та володіння спадковим
майном, постійно мешкала та була
зареєстрована зі спадкодавцем. ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.10-11).

Також судом встановлено, що вказаний
житловий будинок з надвірними
спорудами було збудовано, однак не було
зареєстровано у встановленому законом
порядку, тому вони є самочинно
збудованими.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудовано на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що визнання за
позивачем права власності в порядку
спадкування на збудований житловий
будинок з надвірними спорудами не
порушує прав інших осіб.

Відповідно до п.23 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30 травня
2008 року «Про судову практику у справах
про спадкування» свідоцтво про право
на спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутись до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки нотаріусом видана відмова у
вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів щодо належності будинку
спадкодавцеві, то позивач позбавлений
права оформлення спадщини в інший
спосіб.

У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Право на спадкування має особа,
визначена у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

У відповідності із п.п. 4.15, 4.18
глави 10 Видача свідоцтв про право на
спадщину Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012 року № 296/5, видача
свідоцтва про право на спадщину на
майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Якщо до складу
спадкового майна входить нерухоме
майно, що підлягає реєстрації (за
винятком земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що такі
умови для одержання в нотаріуса
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок у позивача відсутні з
причин, зазначених вище, тому вимоги
його щодо визнання права власності на
спадкове майно за ним при таких
обставинах є обґрунтованими. З
викладеного вбачаються всі підстави
для задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті
матері - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК
України, ст.328,392 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області про
визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
порядку спадкування право власності на
жилий будинок АДРЕСА_1, визначений в
технічному паспорті під літерами - «Аа,
п/г, кр», зі всіма надвірними спорудами
та господарськими будівлями, зокрема,
літня кухня - «Вв», сараї - «Б,М,Д», сарай
- «Р», душ «д», огорожа «N», яке
залишилось після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення до
Апеляційного суду Запорізької області
через Дзержинський міський суд
Донецької області.

Суддя: