08.09.2014 Справа № 756/5470/14-ц
Справа пр.
№2/756/2879/14
№756/5470/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що вона була
власником квартири АДРЕСА_1.

30 листопада 2011 року
відбулось залиття квартири позивача.
Як стверджувала ОСОБА_1, залиття
трапилось з вини власників квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В акті про залиття від 07
грудня 2011 року, складеному комісією ЖЕК
№504 комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" в Оболонському
районі м. Києва, вказано, що причиною
залиття квартири позивача є порив
гнучкого шланга під мийкою в квартирі
АДРЕСА_2; внаслідок залиття пошкоджено
оздоблення квартири ОСОБА_1

Внаслідок залиття квартири
позивачеві заподіяно збитків у сумі
51401,00, що підтверджується кошторисом
від 31 травня 2012 року на ремонтні роботи
в квартирі АДРЕСА_1.

З цих підстав позивач просила
суд стягнути з відповідачів на її
користь збитки у сумі 51401,00 грн,
по 25700,50 грн з кожного, 10000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
по 5000,00 грн. Також ОСОБА_1 просила суд
присудити судові витрати з
відповідачів.

Позивач у судовому засіданні
свій позов підтримала, просила суд його
задовольнити.

У судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не
визнав, просив суд відмовити у його
задоволенні.

Представник відповідачів у
судовому засіданні проти позову
заперечував, пояснив, що залиття
квартири позивача дійсно відбулось з
квартири його довірителів, проте їхня
вина у залитті відсутня. Також
представник відповідачів не
погоджувався з розміром збитків,
спричинених ОСОБА_1 внаслідок залиття
її квартири, зазначених у позовній
заяві, звернув увагу на те, що підстави
для відшкодування позивачеві
моральної шкоди відсутні. З цих підстав
представник відповідача просив суд
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
позову.

Заслухавши пояснення
позивача, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідачів, показання
свідка, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що з 06 грудня 2003 року до 08
жовтня 2012 року ОСОБА_1 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.
с. 6, 84-85).

30 листопада 2011 року
відбулось залиття вказаної квартири.
Факт залиття зафіксовано актом
від 07 грудня 2011 року, складеним
комісією ЖЕК №504 комунального
підприємства "Житлосервіс "Приозерне" в
Оболонському районі м. Києва, в якому
зазначено, що залиття квартири АДРЕСА_1
трапилось внаслідок пориву гнучкого
з'єднання (шланга) під мийкою в квартирі
АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у рівних частках (а. с. 71-73). Ці ж
обставини працівники ЖЕК №504
комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" в Оболонському
районі м. Києва підтвердили дільничому
інспектору міліції Оболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві Костюку С.І.
при перевірці ним фактів, викладених у
заяві ОСОБА_1 (а. с. 62). У
результаті залиття в квартирі, що
належала на праві власності
позивачеві, пошкоджено її внутрішнє
оздоблення (а. с. 7).

Положеннями ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна дії, які
не суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків
власник зобов'язаний додержуватись
моральних засад суспільства. Власність
зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЖК
України громадяни зобов'язані
забезпечувати схоронністьжилих
приміщень, бережно ставитися до
санітарно-технічного та
іншогообладнання, до об'єктів
благоустрою, додержувати правил
утримання жилого будинку іпридомової
території, правил пожежної безпеки,
додержувати чистоти і порядку в
під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових
клітках та в інших місцях загального
користування.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК
України, що регламентує загальні
підстави відповідальності за завдану
майнову шкоду, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1166 ЦК України
встановлено, що особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне
законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини. Якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з
урахуванням визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності й диспозитивності
цивільного процесу саме на
відповідачів покладено обов'язок
доведення відсутності їхньої вини в
завданні шкоди позивачу.

Належних та допустимих
доказів, на підтвердження відсутності
їхньої вини в завданні шкоди
позивачеві, відповідачами та їхнім
представником не надано. Те, що акт від
07 грудня 2011 року не був підписаний
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовує їхньої
вини у залитті квартири, що належала на
праві власності ОСОБА_1 Суд критично
оцінює відомості, викладені в акті
виконаних робіт від 30 листопада 2011
року, складеному ПП ОСОБА_6, щодо того,
що причиною прориву гарячого
водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 є
зірвана різьба патрубка гарячого
водопостачання у зв'язку зі
збільшенням тиску в системі гарячого
водопостачання в будинку АДРЕСА_2,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б засвідчували, що
на час складення акта ПП ОСОБА_6 мала
право на зайняття підприємницькою
діяльністю, пов'язаною з ліквідацією
аварій в системі водопостачання
багатоквартирних житлових будинків та
визначенням причин таких аварій
(причин залиття).

За положеннями ст. 1190 ЦК
України особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим. За заявою
потерпілого суд може визначити
відповідальність осіб, які спільно
завдали шкоди, у частці відповідно до
ступеня їхньої вини.

Враховуючи те, що майно
ОСОБА_1 було пошкоджено внаслідок
неналежного виконання відповідачами
своїх обов'язків, як власників квартири
щодо належного утримання системи
водопостачання в ній, питання про
визначення ступеня вини відповідачів у
заподіянні шкоди позивачем не
порушувалось, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні
нести солідарну відповідальність
перед позивачем за заподіяну ними
шкоду.

Ст. 1192 ЦК України визначено,
що з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування
матеріальних збитків серед способів
захисту цивільних прав передбачене ст.
22 ЦК України.

Так, ст. 22 ЦК України
встановлено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі. Якщо
особа, яка порушила право, одержала у
зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної
вигоди, що має відшкодовуватися особі,
право якої порушено, не може бути
меншим від доходів, одержаних особою,
яка порушила право. На вимогу особи,
якій завдано шкоди, та відповідно до
обставин справи майнова шкода може
бути відшкодована і в інший спосіб,
зокрема, шкода, завдана майну, може
відшкодовуватися в натурі (передання
речі того ж роду та тієї ж якості,
полагодження пошкодженої речі тощо).

Виходячи з наведених
законодавчих норм, слід зробити
висновок, що повне відшкодування шкоди
можливе лише у випадку відшкодування
потерпілій стороні всіх витрат, які
необхідно понести потерпілим для
відновлення її квартири у зв'язку з її
залиттям.

Згідно з кошторисом від 31
травня 2012 року №2-1-1, складеним ТОВ
"Буд-Ріелті", вартість ремонтних робіт з
відновлення квартири АДРЕСА_1 складає
51401,00 грн (а. с. 17-21). У локальному
кошторисі від 17 вересня 2013 року №2-1-1,
складеному ТОВ "Енергобудпроект",
вказано, що розмір збитків, спричинених
власнику квартири АДРЕСА_1 становить
14230,00 (а. с. 54-57). Відповідно до локального
кошторису від 25 квітня 2013 року №2-1-1,
складеного ЖЕК №504 комунального
підприємства "Житлосервіс "Приозерне" в
Оболонському районі м. Києва,
зазначено, що розмір збитків,
заподіяних власнику квартири АДРЕСА_1
складає 6414,00 грн (а. с. 86-88). Суд не
приймає до уваги кошторис, складений
ТОВ "Буд-Ріелті", позаяк обсяг робіт,
зазначених у ньому не відповідає
обсягу робіт, необхідних для
відновлення квартири, зазначеному в
акті про залиття від 07 грудня 2011 року, а
також кошторис, розрахований ТОВ
"Енергобудпроект", оскільки працівники
даного товариства не відвідували
пошкоджену квартиру і безпосередньо не
зафіксували наявні у ній пошкодження.

У локальному кошторисі від 25
квітня 2013 року №2-1-1, складеному ЖЕК №504
комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" в Оболонському
районі м. Києва, вказано, що внаслідок
залиття квартири ОСОБА_1 спричинено
збитків у сумі 6414,00 (а. с. 86-88). Обсяг
робіт, зазначених в цьому локальному
кошторисі, повністю відповідає обсягу
робіт, які потрібно виконати для
відновлення після залиття квартири
АДРЕСА_1, що зазначений в акті про
залиття (заміна шпалер в кімнаті, площа
35 кв м, фарбування кімнати
водоемульсійною фарбою, площа 15,2 кв м;
фарбування кухні водоемульсійною
фарбою, площа 17,4 кв м; заміна шпалер в
коридорі, площа 13,5 кв м, фарбування
коридору водоемульсійною фарбою, площа
13,5 кв м; фарбування туалету
водоемульсійною фарбою, площа 1 кв м;
заміна ламінату, площа 25 кв м.

Підстав ставити під сумнів
правильність даного локального
кошторису у суду немає, оскільки
зазначені в кошторисі найменування
об'єктів у квартирі АДРЕСА_1, що
потребували ремонту, фактично
відповідають пошкодженням в згаданій
квартирі, які були зазначені в акті про
залиття від 07 грудня 2011 року.
Клопотання про призначення судової
будівельно-технічної експертизи для
з'ясування розміру матеріальних
збитків, заподіяних ОСОБА_1
внаслідок залиття квартири, що
належала їй на праві власності, позивач
не заявляла, хоча суд, керуючись
положеннями ст. 10 ЦПК України, роз'яснив
позивачеві таке право.

Відтак, суд вважає, що
загальний розмір збитків, заподіяних
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позивачеві
внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1,
яке трапилось 30 листопада 2011 року,
складає 6414,00 грн, та підлягає стягненню
з них у солідарному порядку на користь
ОСОБА_1

Ч. 1 ст. 23 ЦК України
гарантоване право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Враховуючи характер та обсяг
душевних страждань, яких зазнала
позивач у зв'язку з пошкодженням
внаслідок залиття належної їй на той
час квартири, тяжкість вимушених змін у
її життєвих та виробничих стосунках,
виходячи з засад розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку про необхідність визначити
розмір відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_1 у розмірі 1000,00 грн. та стягнути
цю суму солідарно з відповідачів
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь позивача.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України суд присуджує з відповідачів
на користь позивача судовий збір
пропорційно до задоволених вимог у
сумі 54,76 грн (6414,00 грн / 51401,00 грн х
243,60 грн + 1000,00 грн /10000,00 грн х 243,60 грн = 54,76
грн).

З огляду на вищевикладене,
відповідно до ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1190, 1192
Цивільного кодексу України, ст. 177
Житлового кодексу України, Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року №76,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки,
спричинені залиттям квартири, у сумі 6414
(шість тисяч чотириста чотирнадцять)
гривень 00 (нуль) копійок та 1000 (тисячу)
гривень 00 (нуль) копійок на
відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 27 (двадцять
сім) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 27 (двадцять
сім) гривень 38 (тридцять вісім) копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук