"07" листопада 2014 р.
Справа 150/687/14-ц
Провадження по справі №2/150/167/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2014 року
с.
Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог - ОСОБА_2 та відділ
державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції про звільнення майна з - під
арешту,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до
районного суду із вищевказаним
позовом.

Представник позивача Ліфанова Л.М., яка
діє на підставі довіреності №3812-О,
виданої 18.10.2012 року, в судовому
засіданні відмовляється від позовних
вимог в частині витребування
інформації про третіх осіб, на користь
яких було накладено арешт відділом ДВС
Чернівецького РУЮ та залучення їх до
участі у справі у якості відповідачів,
в частині заборони органам ДВС вчиняти
будь - які дії, пов*язані з обмеженням
ПАТ КБ «ПриватБанк» прав
іпотекодержателя щодо житлового
будинку житловою площею 63,8 кв.м.,
розташованого по АДРЕСА_1. Просить
задоволити вимоги щодо виключення
майна із акту опису та звільнення з -
під арешту житлового будинку житловою
площею 63,8 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1, накладеного 22.08.2012
року відділом ДВС Чернівецького РУЮ
відповідно до постанови №ВП 33801270 на
зазначений будинок як предмет іпотеки,
належний ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги визнає не визнає,
заперечує проти їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - ОСОБА_2 заперечує проти
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог - відділом державної
виконавчої служби Чернівецького
районного управління юстиції подано до
суду заяву про розгляд справи у їх
відсутність, розгляд позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» відносить на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі, суд приходить до висновку, що
позов слід задовольнити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2008 року між
позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №МКМП-309, відповідно до якого
ПАТ КБ «ПриватБанк» надано відповідачу
кредит в розмірі 18000 доларів США /а.с.
5-12/.

На забезпечення виконання зобов*язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_2 26.03.2008 року укладено договір
іпотеки №МКМП-309/1 від 26.03.2008 року /а.с.
18-21/.

Згідно п.7 договору іпотеки від 26.03.2008
року ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме
майно, а саме житловий будинок житловою
площею 63,8 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1, який належить
відповідачу на праві власності /а.с. 8/.

Відповідно до постанови №ВП 33801270 від
22.08.2012 року відділу ДВС Чернівецького
РУЮ Вінницької області на вище
зазначений будинок як на предмет
іпотеки накладено арешт /а.с. 27/.

Вказані обтяження зареєстровані у
Державному реєстрі заборон відчужень
об*єктів нерухомого майна за №374991411 від
22.08.2012 року.

Відповідно до Інструкції «Про
проведення виконавчих дій» №74/5 від
15.12.1999 року на майно, щодо якого
встановлено іпотеку чи накладено
заборону на відчуження, не може бути
звернено для задоволення вимог
стягувані, які не є іпотеко держателями
згідно із Законом України «Про
іпотечне кредитування, операції з
консолідованим іпотечним боргом та
іпотечні сертифікати».

Згідно ст.3 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобов*язання відповідно до
іпотеки іпотеко держатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Договір іпотеки між позивачем та
ОСОБА_2 укладено 26.03.2008 року, а акт опису
та арешту - 2012 року, тобто пізніше дати
укладення договору іпотеки.

Вище наведене свідчить про те, що
відділ ДВС не має належних правових
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки на користь стягувачів,
які не є іпотеко держателями.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає що майно, на яке накладено майно,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з - під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
право заставодержателя звернутися до
суду із позовом про звільнення
заставленого майна з -під арешту.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховногот Суду України від 27.08.1976
року, №6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян,
організацій, що грунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним, при цьому
відповідачами в справі суд притягує
особу, в інтересах якої накладено арешт
на майно.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60
ЦПК України належним чином доведено
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог щодо виключення
майна із акту опису та звільнення з -
під арешту житлового будинку житловою
площею 63,8 кв.м., який розташований за
адресою АДРЕСА_1, накладеного 22.08.2012
року відділом ДВС Чернівецького РУЮ
відповідно до постанови №ВП 33801270 на
зазначений будинок як предмет іпотеки,
належний ОСОБА_1 на праві власності.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

На підставі вище викладеного, суд в
силу статті 212 ЦПК України приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов*язаних із розглядом
справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Матеріалами справи підтверджено
сплату позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк»
при зверненні до суду судового збору в
розмірі 243 гривень 60 копійок, про що
свідчить платіжне доручення від 01.07.2014
року /а.с. 1/.

З врахуванням того, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, суд в
силу ст.88 ЦПК України приходить до
висновку про присудження ПАТ КБ
«ПриватБанк» судових витрат, зокрема,
судового збору.

Вище викладене дає суду підстави для
задоволення позовних вимог і в частині
стягнення з відповідача на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк», понесених ним при
зверненні до суду судових витрат,
зокрема, судового збору.

На підставі ст. 3 Закону України «Про
іпотеку», ст., ст.54, 60 Закону України
«Про виконавче провадження», керуючись
ст. 10, 11, 212-215, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Виключити майно із акту опису та
звільнити з - під арешту житловий
будинок житловою площею 63,8 кв.м., який
розташований за адресою АДРЕСА_1,
накладеного 22 серпня 2012 року відділом
державної виконавчої служби
Чернівецького районного управління
юстиції відповідно до постанови №ВП
33801270 на зазначений будинок як предмет
іпотеки, належний ОСОБА_1 на праві
власності.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати, понесені
ним при зверненні до суду - судовий збір
за подання позовної заяви у розмірі 243
/двохсот сорока трьох/ гривень 60
копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення установлених строків,
залишається без розгляду, якщо
апеляційний суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до
вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено
07.11.2014 року.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.