Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанської
Т.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

представника третьої особи -
Голик О.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа -
орган опіки та піклування Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради -
про розірвання шлюбу, встановлення
місця проживання дитини, стягнення
аліментів на утримання дитини, поділ
майна подружжя, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів та додаткових витрат на
утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в
якому просив суд розірвати шлюб,
укладений між ними, визнати місце
проживання дитини сторін із матір'ю,
стягувати щомісячно аліменти з
позивача на користь відповідача на
утримання їхньої дитини до досягнення
нею повноліття у сумі 3000,00 грн.;
припинити право спільної сумісної
власності на автомобілі Dacia Logan, 90 L ЗНГ,
р/н НОМЕР_1, 2006 року випуску, та Daewoo Matiz,
р/н НОМЕР_2, 2007 року випуску, визнати за
позивачем право власності на
автомобіль Dacia Logan, 90 L ЗНГ, р/н НОМЕР_1, 2006
року випуску, за відповідачем - право
власності на автомобіль НОМЕР_3 (а. с. 3-6).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5
у позовній заяві та його представник у
судовому засіданні посилались на те, що
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2
перебувають з 07 серпня 2004 року, від
якого мають малолітню доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у шлюбі
подружжям були придбані автомобілі: Dacia
Logan, 90 L ЗНГ, р/н НОМЕР_1, 2006 року випуску,
та Daewoo Matiz, р/н НОМЕР_2, 2007 року випуску.
Спільне життя подружжя не склалось
через відсутність взаєморозуміння,
різних поглядів на подружнє життя,
виховання дитини, тощо. З травня 2014 року
сторони проживають окремо, не ведуть
спільного господарства.

01 вересня 2014 року до суду надійшла
зустрічна позовна заяв ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів та
додаткових витрат на утримання дитини
(а. с. 23-25), яка була прийнята судом до
спільного розгляду з позовною заявою
ОСОБА_5.

ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення
щодо щомісячного стягнення з ОСОБА_5
аліменти на утримання його малолітньої
доньки до досягнення нею повноліття у
розмірі 1/3 частини від всіх видів
заробітку (доходу) боржника, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, а також
просила суд стягувати щомісяця з
ОСОБА_5 3 000,00 грн. додаткових витрат на
утримання дитини, оскільки дитина
сторін має певне захворювання,
лікування якого потребує значних
коштів, крім того додаткові витрати
також полягають у сплаті послуг няні.

Представник ОСОБА_5 у судовому
засіданні заявлені первісні позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити їх у повному обсязі, проти
зустрічних вимог заперечував,
посилаючись на їх безпідставність та
необґрунтованість.

ОСОБА_2 та її представник у судовому
засіданні не визнали первісні позовні
вимоги в частині розміру аліментів,
заявлених ОСОБА_5, в іншій частині
первісні позовні вимоги визнали, не
заперечували проти їх задоволення; на
задоволенні зустрічних позовних вимог
- наполягали.

Представник органу опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради у судовому
засіданні при вирішення первісних та
зустрічних позовних вимог поклалась на
розсуд суду.

Судом, вислухавши пояснення осіб, що
приймали участь у судовому засіданні,
вивчивши матеріали справи, були
встановлені наступні факти.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 року,
зареєстрованого відділом реєстрації
актів цивільного стану Жовтневого
районного управління юстиції м.
Дніпропетровська, актовий запис № 509,
від шлюбу мають малолітню доньку -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується письмовими доказами,
наявними в матеріалах справи (а. с. 7, 8).

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючі вищезазначені обставини, та
приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні
відносини між сторонами по даній
справі припинені та до цього часу не
поновлювались, ОСОБА_5 наполягає на
розірванні шлюбу, зберігати шлюб з
відповідачем не бажає й вважає, що це не
можливо, а ОСОБА_2 не заперечує проти
цього, суд приходить до висновку про те,
що шлюб сторін по даній справі розпався
остаточно, відновлений бути не може, а
тому - підлягає розірванню.

З пояснень, наданих сторонами та їхніми
представниками у судовому засіданні
судом встановлено, що ОСОБА_5 працює за
межами України та збирається виїхати
за кордон на постійне місце проживання,
при цьому як позивач за первісним
позовом, так і відповідач за первісним
позовом зазначають про необхідність
проживання їхньої доньки разом із
матір'ю, тобто - з ОСОБА_2, з огляду на що
вбачається відсутність фактичного
спору між сторонами щодо визначення
місця проживання дитини, у зв'язку з чим
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні первісних позовних вимог в
цій частині.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного
Кодексу України аліменти
присуджуються одному з подружжя у
частці від заробітку (доходу) другого з
подружжя і (або) у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного
Кодексу України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
подання позовної заяви.

Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного
Кодексу України частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Вирішуючи питання про розмір
аліментів, які слід стягнути з позивача
на користь відповідача на утримання
їхньої малолітньої доньки, суд вважає
необхідним стягувати з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на
утримання малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку (доходу) боржника,
але не менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення нею повноліття,
починаючи стягнення з дня пред'явлення
зустрічного позову, а саме: з 01 вересня
2014 року, частково задовольнивши таким
чином як первісні, так і зустрічні
позовні вимоги в цій частині.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК
України суд вважає необхідним рішення
суду в частині стягнення аліментів за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Судом також було встановлено, що
малолітня ОСОБА_6 перебуває на обліку у
лікаря-алерголога (а. с. 35-36), через
наявну в неї алергію часто хворіє,
потребує постійного нагляду, який
ОСОБА_2 може забезпечити лише через
наймання няні для доньки, оскільки в
протилежному випадку ризикує
залишитись без роботи, а отже - без
засобів для життя, в тому числі - для
своєї дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
середньомісячні витрати на послуги
няні за період з травня по серпень 2014
року становлять для ОСОБА_2 4 450,00 грн. (а.
с. 37, 38-41).

Положеннями ст. 185 Сімейного кодексу
України визначено, що той з батьків, з
кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо). Розмір
участі одного з батьків у додаткових
витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

За викладених обставин суд приходить
до висновку про доведеність та
обґрунтованість зустрічних позовних
вимог в частині щомісячного стягнення
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 додаткових
витрат на утримання їхньої малолітньої
доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 3
000,00 грн. до зміни стану здоров'я дитини.

Судом встановлено, що 26 березня 2011 року
було зареєстровано право власності
ОСОБА_5 на автомобіль Dacia Logan, 90 L ЗНГ, р/н
НОМЕР_1, 2006 року випуску (а. с. 9), ринкова
вартість якого станом на 2014 рік
становить 82 691,00 грн. (а. с. 10-11), а 12
березня 2013 року за ОСОБА_5 було
зареєстровано право власності на
автомобіль НОМЕР_3, 2007 року випуску (а. с.
9), ринкова вартість якого станом на 2014
рік склала 47 806,00 грн. (а. с. 13-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

Згідно з ст. 63 ЦК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленість між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Частиною 3 ст. 70 СК України передбачено,
що за рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними
в натурі.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. У разі поділу майна між
співвласниками, право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Таким чином, вирішуючи первісні
позовні вимоги щодо поділу майна
подружжя, враховуючи наведені вимоги
діючого законодавства України, а також
приймаючи до уваги, що відповідач за
первісним позовом ОСОБА_2 не заперечує
проти запропонованого ОСОБА_5 поділу
між сторонами набутого під час
перебування у шлюбі майна, суд вважає
за можливе припинити право спільної
сумісної власності подружжя на
автомобіль Dacia Logan, 90 L ЗНГ, р/н НОМЕР_1, 2006
року випуску, та на автомобіль НОМЕР_3,
2007 року випуску; визнати за ОСОБА_5,
право особистої приватної власності на
автомобіль Dacia Logan, 90 L ЗНГ, р/н НОМЕР_1, 2006
року випуску; визнати за ОСОБА_2 право
особистої приватної власності на
автомобіль НОМЕР_3, 2007 року випуску.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 63, 70 ,71, 79, 80, 110, 111, 112, 180, 181, 183, 185
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 368, 372
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, ч. 1 ст. 88, 197, 212,
213, 215, 235 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа - орган опіки та піклування
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради про розірвання
шлюбу, встановлення місця проживання
дитини, стягнення аліментів на
утримання дитини, поділ майна подружжя
- задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 07 серпня 2004 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Жовтневого районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, актовий
запис № 509, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які
мають малолітню доньку - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Припинити право спільної сумісної
власності подружжя на автомобіль Dacia
Logan, 90 L ЗНГ, р/н НОМЕР_1, 2006 року випуску,
та на автомобіль НОМЕР_3, 2007 року
випуску.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП
НОМЕР_4) право особистої приватної
власності на автомобіль Dacia Logan, 90 L ЗНГ,
р/н НОМЕР_1, 2006 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОПП
НОМЕР_5) право особистої приватної
власності на автомобіль НОМЕР_3, 2007 року
випуску.

В решті позову ОСОБА_5 - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів та
додаткових витрат на утримання дитини -
задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4), аліменти
на утримання його малолітньої доньки -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
повноліття в розмірі 1/4 частини від
всіх видів заробітку (доходу) боржника,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, стягуючи
аліменти на користь матері дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОПП НОМЕР_5),
починаючи стягнення з дня пред'явлення
позову, а саме: з 01 вересня 2014 року.

Рішення у межах суми платежу за один
місяць - допустити до негайного
виконання.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4) на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОПП НОМЕР_5)
додаткові витрати на утримання
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі
3 000 (три тисячі) грн.. 00 коп., починаючи
стягнення з 01 вересня 2014 року до зміни
стану здоров'я дитини.

У задоволенні решти зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой