У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє від
імені публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк», на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 2 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
указаним позовом. Зазначало, що 27
грудня 2005 року між сторонами було
укладено кредитний договір у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку у розмірі 2500 грн з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку діє картки зі
сплатою 30 % річних за користування
кредитними коштами. Оскільки
відповідач належним чином не виконує
умови кредитного договору, порушив
графік погашення кредитку та сплати
процентів, просило задовольнити позов.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
2 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої та апеляційної інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до Умов і Правил надання
банківських послуг, які разом із заявою
клієнта складають договори про надання
банківських послуг у вигляді видачі
ОСОБА_1 банківської картки, термін дії
кредитного ліміту збігається з
терміном дії платіжних карток (п. 6
заяви, п. п. 9.3, 9.6, 9,7 Умов, п. п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3
Правил користування платіжною
карткою).

Судами встановлено, що Банком
відповідачу видано платіжну картку із
строком дії до грудня 2007 року.

Строк її дії, у визначеному Правилами
користування платіжною карткою
порядку, продовжений не був.

За таких обставин суди дійшли
обґрунтованого висновку, що право на
стягнення заборгованості виникло у
Банку з часу закінчення дії платіжної
картки та що з цього часу починається
перебіг строку позовної давності.

Позов до суду подано після його спливу,
доказів про те, що цей строк пропущено з
поважних причин не подано.

Доводи касаційної скарги про те, що
укладений між сторонами договір
пролонговувався відповідно до п. 9.12
Умов і правил надання банківських
послуг підлягають відхиленню, оскільки
встановлене цим пунктом правило є
загальним щодо всіх банківських
послуг, до яких зокрема належать і
вкладні операції.

Однак, п.п. 9.3, 9.6, 9.7 цих Умов та п.п. 3.1.1,
3.1.2, 3.1.3 Правил користування платіжною
карткою визначають строк дії саме
платіжної картки і є виключенням із
загального правила, у зв'язку з чим при
вирішенні спору суди правильно
керувалися цими положеннями Умов та
Правил.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни, яка діє від імені
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
2 липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.І.
Амелін С.О. Карпенко