№490/3098/14-ц
УХВАЛА

04 липня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Гоман А.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судоівому
засіданні заяву представника
позивачки ОСОБА_1 про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення юридичного
факту спільного проживання однією
сім’єю без реєстрації шлюбу та
визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності на
? частку спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2014 року позивачка звернулась
до суду з позовом, в якому просить
встановити факт проживання її з ОСОБА_3
однією сім’єю в якості чоловіка та
дружини без реєстрації шлюбу з 1997 року
по 01.09.2009 року; визнати спільною
сумісною власністю її та ОСОБА_3,
квартиру № по пл.. Комунарів, 2 в м.
Миколаєві; визнати за нею право
власності на ? частину квартири № 6 по
пл.. Комунарів, 2 в. м. Миколаєві.

В березні 2014 року позивачка надала суду
заяву про забезпечення позову, в якій
просить вжити заходи забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
двокімнатну квартиру № 6, що
знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пл.
Комунарів, 2; заборонити ОСОБА_3
здійснювати дії щодо відчуження
двокімнатної квартири № 6, що
знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пл.
Комунарів, 2, та здійснення дій, що
можуть привести до втрати права
власності на квартиру у будь-який
спосіб, у тому числі шляхом внесення у
статутний капітал юридичних осіб,
передачу в заставу, оренду тощо.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 25 червня 2014
року скасовано ухвалу судді
Центрального районного уду м.Миколаєва
про забезпечення позову , а заяву про
забезпечення позову направлено на
новий розгляд до того ж суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Вивчивши доводи заяви, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Статтею 151 ч.1 ЦПК України передбачено,
що суд за заявою осіб, які беруть участь
у справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 та 2 п.1 ст.152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно та
забороною вчиняти певні дії щодо цього
майна, що належить позивачу і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України
встановлено, що заявлений вид
забезпечення позову має бути
співмірним із заявленими позивачем
вимогами.

З заперечень відпаовідача проти
заявленого клопотання, наданих ним в
суд апеляційної інстанції, вбачається,
що він перебуває з 1975 року в
зареєстрованому шлюбі з іншою особою ,
спірна квартира є його єдиним житлом і
наміру та можливості її відчужувати не
має.

Враховуючи наявність майнового
спору між сторонами, обсяг позовних
вимог позивачки, враховуючи вимоги
співмірності виду забезпечення позову
із заявленими вимогами, суд
приходить до висновку, що не має
необхідності вживати заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру № 6, що знаходиться
за адресою: м. Миколаїв, пл. Комунарів, 2,
оскільки немає достеменних даних, що
відповідач може продати чи іншим
шляхом відчудити спірне майно, що може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України,
постановою Пленуму ВС України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року,
суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивачки ОСОБА_1 про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про встановлення юридичного
факту спільного проживання однією
сім’єю без реєстрації шлюбу та
визнання майна спільною сумісною
власністю, визнання права власності на
? частку спільного сумісного майна –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів.

СУДДЯ
ГУДЕНКО О.А.