РІШЕННЯ

іменем України

Справа №377/524/14-ц

Провадження №2/377/223/14

26 серпня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі
судді Орла А.С., при секретарі
Прохоровій О.О., з участю:

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів і третьої
особи ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Славутичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про
встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, визнання
набутого майна об'єктом права спільної
сумісної власності та визнання права
власності на майно, -

УСТАНОВИВ:

5 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка
змінила своє прізвище на ОСОБА_4, з
вимогами: встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_9; визнати об'єктом
права спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 наступне майно:
двокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, право власності на
яку зареєстровано за ОСОБА_9;
автомобіль марки «FORD» модель 2010 року, №
кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1,
зареєстрований на праві власності за
ОСОБА_9; банківський вклад на суму 30 000
грн. згідно договору банківського
вкладу від 26.12.2013 р., укладеного між
ОСОБА_9 та відділенням ПАТ
«ПриватБанк»; визнати за ОСОБА_1 право
власності: на ? частину двокімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, вартістю 12 500 грн.; на ? частину
автомобіля марки «FORD» модель 2010 року, №
кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 69 900 грн.; ? частину
банківського вкладу на суму 30 000 грн.
згідно договору банківського вкладу
від 26.12.2013 р., укладеного між ОСОБА_9 та
відділенням ПАТ «ПриватБанк», вартістю
15 000 грн..

Позов обгрунтовувала тим, що з
серпня 2008 року і до смерті ОСОБА_9, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_3, вона відкрито
проживала з ним однією сім'єю як
чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, у
них був спільний бюджет, вони вели
спільне господарство, мали спільний
побут, спільно відпочивали, разом
робили покупки, вирішували всі життєві
питання. Проживали в квартирі, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Про їх
сімейні стосунки було відомо всім
родичам, друзям. Разом відвідували її
та його родичів, допомагали її та його
дітям від попередніх шлюбів. Під час їх
спільного проживання однією сім'єю як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
було придбано зазначене майно, у
зв'язку з чим воно є їх спільною
сумісною власністю. Однак після смерті
ОСОБА_9 його діти, - відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_6 мають намір успадкувати все
зазначене майно. У зв'язку з цим для
захисту своїх прав вона звернулася до
суду з цим позовом.

Ухвалою від 20 червня 2014 року до
участі у справі як третіх осіб без
самостійних вимог судом було залучено
інших спадкоємців першої черги
померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Позивач та її представник суду
пояснили, що відносини позивачки та
ОСОБА_9 вважають сімейними, оскільки
вони спільно проживали у його та її
квартирах, вели спільне господарство,
мали спільний побут, у зв'язку з чим
придбане за час спільного проживання
спірне майно є їх спільною сумісною
власністю.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх
представник та представник третьої
особи ОСОБА_6 позов не визнали і суду
пояснили, що їх батько ОСОБА_9 однією
сім'єю з ОСОБА_1 як чоловік та жінка не
проживав. Вони дійсно підтримували
відносини між собою, ходили один до
одного, зустрічались, спільно
проводили час, спільно їздили
відпочивати. Однак у кожного була своя
квартира і постійно ніхто з них у
квартирі іншого не проживав. Квартиру
за адресою: АДРЕСА_1 батько купив після
розірвання шлюбу з їх матір'ю ще до
знайомства з ОСОБА_1. В той час він
зустрічався з іншою жінкою. Квартиру
купив за рахунок коштівё отриманих за
свою частку у приватизованій ними
квартирі після її продажу та за рахунок
банківського кредиту, який він
повернув за рахунок своєї зарплати та
пенсії. Перший внесок за автомобіль
заплатив за рахунок отриманої вихідної
допомоги при звільненні з роботи у 2010
році, а решту за рахунок отриманого ним
банківського кредиту, який він також
повернув за рахунок отримуваної
пенсії. Депозитний вклад у банку вніс
за рахунок отримуваної ним пенсії. У
спірній квартирі ОСОБА_1 бувала
періодично, однак постійно там не
проживала, її речей там не було.
Оскільки ОСОБА_9 і ОСОБА_1 постійно
спільно не проживали як чоловік і
жінка, а лише періодично зустрічалися,
спільного господарства не вели, то вони
вважають, що їх відносини не були
сімейними, у зв'язку з чим права на
зазначене майно позивачка не має.

Третя особа ОСОБА_7 до суду не
з'явилася, у зв'язку з чим за згодою
сторін та їх представників суд
розглянув справу за її відсутності.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що
ОСОБА_1 і ОСОБА_9 близько шести років до
його смерті проживали разом то в
Чернігівському кварталі, то в
Київському кварталі.

Свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_9
у 2007 році купив квартиру в Київському
кварталі, для чого він йому позичив 5000
доларів США, які той повернув через 2
роки. Влітку 2008 року ОСОБА_9
познайомився з ОСОБА_1 і вони почали
разом проживати як чоловік та жінка у
цій квартирі. Потім ОСОБА_9 купив
автомобіль, на що він також йому
позичив 5000 доларів США, які він
повернув.

Свідок ОСОБА_12 показав, що
починаючи з 2008 року часто бачив разом
ОСОБА_9 та ОСОБА_1. Практично кожні
вихідні ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_9 у
Київський квартал. Зустрічав їх також
разом в Чернігівському кварталі. Років
три назад ОСОБА_9 купив автомобіль, яким
вони з ОСОБА_1 спільно користувалися. Зі
слів ОСОБА_9 вони збиралися одружитися.

Свідок ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_1
і ОСОБА_9 з 2008 року стали жити разом як
чоловік та жінка. Були завжди разом,
спільно гуляли на вулиці. Жили як у
Чернігівському, так і в Київському
кварталі. Купили автомобіль, яким
спільно користувалися. Збиралися
одружитися.

Свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_1
і ОСОБА_9 познайомились у серпні 2008 року
і з того часу проживали разом як
чоловік та жінка, про що говорив сам
ОСОБА_9. Купили машину, скрізь ходили
разом. Часто бачила їх у Київському
кварталі.

Свідок ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_9
купив квартиру у Київському кварталі,
коли зустрічався з ОСОБА_16. Кредит за
квартиру виплачував разом з ОСОБА_1, що
відомо з їх розмов. Вони жили як сім'я,
чоловік та жінка, в Київському
кварталі. Там бачила речі та одяг
ОСОБА_1. Їздили разом відпочивати, до
родичів. Хотіли одружитися, продати
квартиру в Чернігівському кварталі та
жити в Київському. ОСОБА_9 говорив, що на
гроші ОСОБА_1 вони живуть, а його гроші
платять за кредит. За кредит
розрахувалися приблизно за рік.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що з
ОСОБА_9 був у дружніх відносинах. Коли
той розлучився з дружиною, то купив
квартиру у Київському кварталі. Він жив
сам, ніякої жінки, в т.ч. позивачки, а
також жіночих речей у нього в квартирі
він не бачив. Одружуватись він не
збирався. Розмови між ними про
відносини з жінками були лише
загального характеру.

Свідок ОСОБА_18 показав, що ОСОБА_9
у 2006-2007 р. купив квартиру у Київському
кварталі, він йому допомагав
заселятися. Позивачку вперше побачив
на похороні ОСОБА_9. Раніше її з ним
ніколи не бачив. У його квартирі
жіночих речей не було. Він ніколи не
говорив, що у нього є жінка, що він бажає
створити сім'ю.

Свідок ОСОБА_19 показав, що з
ОСОБА_9 був знайомий з 1996-1997 року,
спілкувався з ним. Ходив до нього в
гості у квартиру в Київському кварталі
в основному у вихідні дні. ОСОБА_9
завжди був сам, жив один. Про його
відносини з позивачкою йому нічого не
відомо. Він її не знає і ніколи не бачив.
Жіночих речей у квартирі ОСОБА_9, його
спальні, ванній кімнаті не було. У 2012
році він купив автомобіль, виплачував
кредит.

Свідок ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_9
знає давно, він був колишнім чоловіком
його сестри і з ним він часто
спілкувався. Після розірвання шлюбу з
його сестрою ОСОБА_9 купив у кредит
двокімнатну квартиру в буд. АДРЕСА_1, де
він допомагав йому робити ремонт.
ОСОБА_9 говорив, що у нього є жінка в
Чернігівському кварталі. Разом з тим
він говорив, що одружуватися більше не
хоче. ОСОБА_9 разом з позивачкою бачив
на вулиці 2-3 рази. Останній раз був у
квартирі ОСОБА_9 у 2009 році. Жіночих
речей у квартирі не бачив.

Вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши письмові
докази, з'ясувавши обставини справи та
визначивши відповідні їм
правовідносини, суд дійшов наступних
висновків.

Встановлено, що ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30 липня 1979 року
перебував у шлюбі з ОСОБА_21, який було
розірвано згідно актового запису про
розірвання шлюбу від 4 липня 2001 року, що
підтверджено наданими копіями
відповідних свідоцтв (а.с. 216-217).

Під час їх шлюбу народилося троє
дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_6, яка у зв'язку з
укладенням шлюбу змінила своє прізвище
на ОСОБА_4, що підтверджено наданими
копіями свідоцтв про народження (а.с.
218-219), а також ОСОБА_8, що не
заперечується сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно наданої копії свідоцтва
про смерть ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у
віці 56 років (а.с.13).

4 квітня 2014 року Славутицькою
міською державною нотаріальною
конторою зареєстровано спадкову
справу після смерті ОСОБА_9, що
підтверджено копією витягу з про
реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.137).

Його спадкоємцями за законом
першої черги є мати ОСОБА_7, син ОСОБА_8, -
треті особи по справі, син ОСОБА_3 та
дочка ОСОБА_4, - відповідачі по справі,
що не заперечується сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 19 січня 2007 року
державним нотаріусом Славутицької
міської державної нотаріальної
контори ОСОБА_22, реєстр № 198,
зареєстрованого 19.01.2007 р. в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно ВП «Бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_9 купив у ОСОБА_23
квартиру номер АДРЕСА_1. Вказана
квартира складається з двох кімнат,
загальною площею 52,3 кв.м., житловою
площею 30,1 кв.м.. Продаж вчинено за 150416,00
грн., з яких 24166,00 грн. покупець сплачує
продавцю при підписанні цього
договору, а решту суми - 126250,00 грн. він
зобов'язаний сплатити продавцю в
термін не пізніше 23.01.2007 р..

Зазначені обставини підтверджено
копіями договору купівлі-продажу,
витягу з Державного реєстру
правочинів, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
заявою продавця про підтвердження
повного розрахунку покупця, копією
технічного паспорту на квартиру (а.с.138,
139, 140, 142, 146-147, 148).

Інвентаризаційна вартість
квартири становить 177154,00 грн., що
підтверджено копією оцінювального
акта квартири АДРЕСА_1 від 18.11.2011 р. (а.с.
147).

26 січня 2007 року у цій квартирі
було зареєстровано місце проживання
ОСОБА_9, відкрито особовий рахунок
споживача житлово-комунальних послуг,
що підтверджено довідкою ф. 3 та копією
особового рахунку, наданого КП ЖКЦ
(а.с.188, 209).

Між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і
ОСОБА_9 було укладено кредитний договір
№014/2326/74/53575 від 19.01.2007 р. про надання
кредиту на суму 25000 доларів США на 120
місяців, що підтверджено наданою
копією додатку до кредитного договору -
Графіка погашення кредиту (а.с.127-128).

Для забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ними було укладено договір іпотеки від
19 січня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Славутицького міського
нотаріального округу ОСОБА_25, реєстр. №
3, предметом якого була квартира за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено
наданою копією договору іпотеки з
відміткою нотаріуса від 11 вересня 2009
року про зняття заборони відчуження
нерухомого майна у зв'язку з
припиненням іпотечного договору (а.с.
134-136).

Згідно особистих відміток ОСОБА_9
у Графіку погашення кредиту від 19.01.2007
р. на суму 25000 доларів США, кредит він
повністю погасив 22.07.2009 р. (а.с.127-128).

У серпні 2008 року ОСОБА_9
познайомився з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, -
позивачкою по справі, що не оспорюється
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

ОСОБА_1 раніше перебувала у шлюбі
з ОСОБА_26, який розірвано 2 серпня 1995
року, що підтверджено наданою копією
свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.184).

Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.7-9).

Як видно зі змісту наданої копії
довідки ПП «Магр-Авто», 03.12.2010 р. ОСОБА_9
придбав автомобіль в автосалоні
«Магр-Авто» марки FORD моделі FOCUS 2010 року
виробництва, ціна якого складає 139800
грн.. Автомобіль був придбаний із
залученням кредитних коштів банку ПАТ
«Плюс Банк». Власний внесок за
автомобіль складає 60000 грн. (а.с. 22).

Згідно видаткової накладної від 3
грудня 2010 року ОСОБА_9 отримав від
постачальника ПП «Магр-Авто»
автомобіль Ford Focus MCA 58732 вартістю 139800,00
грн. (а.с.112).

Згідно акту прийому-передачі до
договору купівлі-продажу № UA 26 30/10 від 11
грудня 2010 року ПП «Магр-Авто» передано,
а ОСОБА_9 прийнято автомобіль Focus, кузов
№ НОМЕР_2 (а.с.124).

3 грудня 2010 року автомобіль FORD FOCUS,
2010 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_3, було
зареєстровано за ОСОБА_9, що
підтверджено копією листа начальника
центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Славутича,
а також наданою копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, виданого ВРЕР з обслуговування
м. Славутича (а.с. 23, 197).

Як видно з наданих копій
нарядів-замовлень, квитанцій,
накладних, прибуткових касових ордерів
ОСОБА_9 замовляв та оплачував установку
додаткового обладнання, технічне
обслуговування та ремонт автомобіля
(а.с.113-121, 133).

13 липня 2011 року реєстраційним
підрозділом видано тимчасовий
реєстраційний талон на автомобіль FORD
FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_3,
дійсний до 14.07.2014 р., на ім'я ОСОБА_1, що
підтверджено наданою копією
тимчасового реєстраційного талона
НОМЕР_5 (а.с.122-123).

Згідно наданих копій квитанцій
Приват-Банку за період з 29.12.2010 р. по
30.04.2012 р. ОСОБА_9 на погашення кредиту
від 07.12.2010 р. внесено платежів на
загальну суму 106446,51 грн. (а.с.129-132).

26 грудня 2013 року ОСОБА_9 і ПАТ КБ
«ПриватБанк» уклали договір
№SAMDNWFD900 «Вклад «ДЕПОЗИТ ПЛЮС», а
також додаткову угоду до цього
договору про внесення депозитного
вкладу на суму 30000,00 грн. на строк 366 днів
до 26.12.2014 р. включно з нарахуванням
процентів по ставці 18% річних (а.с.125,126).

Як видно з наданих позивачкою
фотографій з позначками за період з
жовтня 2008 року по 27.12.2013 р., вони з ОСОБА_9
спілкувалися, зустрічалися з родичами
з обох сторін, спільно перебували на
відпочинку, вона користувалася його
автомобілем (а.с.97-111).

Не оспорюється сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, та обставина, що ОСОБА_9 помер у
квартирі ОСОБА_1.

Згідно наданих позивачкою копій актів
про надання послуг, товарних чеків та
фіскальних чеків, рахунків сплачено за
послуги та товари, необхідні для
поховання та поминального обряду,
грошей на загальну 11813,27 грн..

Не оспорюється сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі те,
що ОСОБА_1 отримала державну допомогу
на поховання ОСОБА_9 у розмірі його
двомісячної пенсії.

Не заперечується позивачкою та її
представником та обставина, що участь у
похованні ОСОБА_9 та оплаті окремих
пов'язаних з цим послуг брали також
відповідачі.

Згідно наданих сторонами, а також
витребуваних судом за їх клопотанням
довідок ОСОБА_1 перебуває на обліку в
УПФУ в м. Славутичі і отримує пенсію за
віком у такому розмірі: з серпня 2008 року
по липень 2010 року включно - всього 35479,99
грн.; з серпня 2010 року по липень 2012 року -
всього 68373,02 грн.; з серпня 2012 року по
березень 2014 року - всього 67929,94 грн.
(а.с.24-26).

Крім того, вона має постійне місце
роботи у ДП «Чорнобильський
спецкомбінат», де їй виплачено такі
доходи: за листопад-грудень 2008 року -
всього 3849,77 грн.; за 2009 рік - всього 30633,15
грн.; за 2010 рік - всього 41312,37 грн.; за 2011
рік - всього 49701,83 грн.; за 2012 рік - всього
65051,55 грн.; за 2013 рік - всього 62172,53 грн.; за
січень-квітень 2014 року - всього 22828,40
грн. (а.с.27-33).

ОСОБА_9 мав постійне місце роботи у ДСП
«ЧАЕС», звідки звільнений 22.10.2010 р.. Його
дохід за місцем роботи становив: за 2006
рік - 61255,70 грн.; за 2007 рік - 74681,61 грн.; за
2008 рік - 72277,17 грн.; за 2009 рік - 98276,35 грн.;
за 2010 рік - 174168,04 грн. (а.с.192, 193-194).

Крім того, він перебував на обліку в
УПФУ в м. Славутичі і отримував пенсію
за віком в таких розмірах: з жовтня 2006
року по грудень 2007 року - всього 38975,72
грн.; з січня 2008 року по грудень 2009 року -
всього 118543,74 грн.; з січня 2010 року по
грудень 2011 року - всього 191770,12 грн.; з
січня 2012 року по грудень 2013 року -
всього 210384,99 грн.; за січень-березень 2014
року - всього 27156,51 грн. (а.с.211-215).

Згідно копії особового рахунку
споживача комунальних послуг по
АДРЕСА_1 на 1 мешканця нараховувалися і
сплачувалися комунальні послуги,
заборгованості до березня 2014 року не
було (а.с.209).

Згідно листа та довідки ЗП м. Славутича
Чернігівського району електромереж
ПАТ «Чернігівобленерго» за період з
квітня 2011 року по грудень 2011 року по
вказаній квартирі спожито1586 кВтг
електроенергії та сплачено 247,26 грн.; за
2012 рік - 2134 кВтг та сплачено 328,35 грн.; за
2013 рік - 1775 кВтг та сплачено 273,34 грн.; за
січень-березень 2014 року - 459 кВтг та
сплачено 47,93 грн.. Платежі проводились
ОСОБА_9 (а.с.190, 191).

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

За змістом ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного
кодексу України шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Проживання однією
сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього
Кодексу шлюб є підставою для
виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК
України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК
України слід виходити з того, що
указана норма поширюється на випадки,
коли чоловік і жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі та між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як
таких, що перебувають у фактичних
шлюбних відносинах, для вирішення
майнового спору на підставі ст. 74 СК
України, необхідно встановити факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу в період, протягом
якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави
для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК
України виключення, згідно з якими
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно, стосуються лише
зареєстрованих шлюбів.

Такий правовий висновок
зроблений Верховним Судом України у
постанові від 20 лютого 2012 року по
справі № 6-97цс11, прийнятій за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, яка
відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Норма статті 74 Сімейного кодексу
України має на меті захист майнових
прав та економічних інтересів одного з
фактичного подружжя від порушень, в
першу чергу, з боку іншого з них.

Як встановлено судом, позивач
ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_9 у період
з серпня 2008 року по день його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_3 спілкувалися між собою,
підтримували особисті стосунки,
відвідували один одного, зустрічались
у різних місцях, в т.ч. за місцем
постійного проживання кожного з них,
познайомилися з родичами іншого з них,
періодично спільно проводили вільний
час, відпочивали.

Такі відносини самі по собі не є
сім'єю у розумінні ст. 3 СК України і не
породжують наслідків, передбачених ст.
74 цього Кодексу, оскільки вони не були
усталеними і такими, що притаманні
подружжю.

Надані суду докази свідчать про
те, що зазначені особи спільно не
проживали, тобто не мали спільного
постійного місця проживання, не мали
постійного спільного побуту і не мали
взаємних прав та обов'язків, що
притаманно подружжю.

Так, судом встановлено, що спірна
квартира була придбана спадкодавцем
ОСОБА_9 19 січня 2007 року, тобто ще до
знайомства з ОСОБА_1, частково за
рахунок коштівё отриманих за свою
частку у приватизованій спільно з
колишніми членами його сім'ї квартирі
після її продажу та за рахунок
отриманого ним банківського кредиту,
який ним повернуто у липні 2009 року.
Спірний автомобіль було придбано
ОСОБА_9 у грудні 2010 року, тобто після
повернення попереднього кредиту на
купівлю квартири та після знайомства з
ОСОБА_1, однак також за рахунок його
власних коштів. Так, перший внесок за
автомобіль у розмірі 60000 грн. ним
сплачено за рахунок отриманої вихідної
допомоги при звільненні з роботи у 2010
році, а решта - за рахунок отриманого
ним банківського кредиту, який він
також особисто повернув повністю у
грудні 2011 року. Через два роки після
повернення кредиту на купівлю
автомобіля ОСОБА_9 у грудні 2013 року було
укладено договір «Вклад «Депозит плюс»
з ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якого ним
внесено вклад на суму 30000 грн..

Ці обставини підтверджені
наданими доказами, зокрема довідками
про доходи ОСОБА_9 за місцем роботи та
за місцем виплати пенсії, сукупний
розмір яких цілком достатній для
самостійного виконання ним своїх
фінансових зобов'язань на почергове
придбання спірного майна.

Як видно з наданих доказів, ОСОБА_9
в повному обсязі виконував свої
зобов'язання по оплаті
житлово-комунальних послуг на
утримання спірної квартири, оплати
електроенергії, по утриманню, ремонту
та обслуговуванню спірного автомобіля.

Належних та переконливих доказів
спільного проживання, спільного
побуту, ведення спільного
господарства, тобто об'єднання своїх
зусиль, доходів і витрат, що може
свідчити про наявність взаємних прав
та обов'язків, позивачем та її
представником суду не надано.

Витрати, пов'язані із
спілкуванням, зустрічами, спільним
проведенням вільного часу, відпочинком
не мали обов'язкового характеру, були
потрібні для задоволення особистих
потреб і самі по собі не свідчать про
наявність прав та обов'язків,
притаманних подружжю.

Передача ОСОБА_9 в тимчасове
користування ОСОБА_1 спірного
автомобіля є реалізацією права
власника на розпорядження своєю
власністю відповідно до ст. 319 СК
України і не свідчить про виникнення
права спільної власності.

Організацію поховання ОСОБА_9,
який помер у квартирі ОСОБА_1 та
здійснення нею відповідних витрат
ОСОБА_1 взяла на себе добровільно і у
зв'язку з цим отримала державну
допомогу на поховання, яка відповідно
до ст. 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплачується особам, які
здійснили поховання пенсіонера, у
розмірі двомісячної пенсії, яку
отримував пенсіонер на момент смерті і
не пов'язується з родинними чи
сімейними відносинами з померлим.

Показання свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про
спільне проживання позивачки та
спадкодавця однією сім'єю як чоловіка
та жінки є їх суб'єктивною оцінкою
спірних відносин, яка суперечить
дійсним обставинам справи та
положенням закону, які регулюють ці
відносини.

Взаємне небажання зареєструвати
шлюб за відсутності для цього перешкод
об'єктивного характеру може свідчити
про уникнення обов'язків, притаманних
подружжю та створення сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Цього обов'язку позивач та її
представник не виконали, позовні
вимоги про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9,
наявності порушення права позивачки,
що виникає з цього факту, не довели, у
зв'язку з чим підстав для задоволення
позову в повному обсязі немає.

Згідно правил ст. 88 ЦПК України у
випадку залишення позову без
задоволення судові витрати позивачеві
не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.
15, 114, 119-120, 209-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційні скарги на рішення можуть
бути подані протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі але не були присутні
при його проголошенні - у той же строк з
дня одержання копії рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А. С. Орел