Справа № 635/4471/14 -ц
Провадження по справі 2/635/2017/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 вересня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:
Головуючий суддя Бобко Т.В.,
секретар судових засідань - Щербак Є.В.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка Харківського району
Харківської області в порядку заочного
розгляду цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Малого приватного
підприємства «Стів», ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
будівлею гуртожитку та виселення, -
Позивач звернувся до суду із позовом,
яким просить зобов'язати Мале
підприємство «Стів» та ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні будівлею
гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1
шляхом її звільнення та виселення
ОСОБА_3 з будівлі гуртожитку.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 26 березня 2013 року
Харківським районним судом
Харківської області постановлено
рішення, яким за позивачем було визнано
право власності на гуртожиток,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, однак
на теперішній час зазначене
приміщення, без будь-яких правових
підстав, займає Мале підприємство
«Стів», керівником якого є ОСОБА_3, який
відмовляється його звільняти, тим
самим перешкоджає позивачу та іншим
особам, в тому числі представникам БТІ,
передбачати у зазначеному приміщенні.
З приводу зазначених обставин позивач
звернувся із письмовою претензією до
відповідача, в якій просив звільнити
спірне приміщення, на що ОСОБА_3 була
надана письмова відповідь, в якій
останній відмовився звільняти
приміщення посилаючись на давність
володіння ним. Крім того зазначив, що
дії відповідачів перешкоджають йому
зареєструвати право власності на
будівлю, оскільки він не має можливості
забезпечити вільний доступ до будівлі
гуртожитку працівникам БТІ, з метою
виготовлення останніми технічного
паспорту, без якого провести держану
реєстрацію прав на нерухоме майно
неможливо. Таким чином, позивач
позбавлений можливості
використовувати своє майно на власний
розсуд та перебування відповідачів в
його будівлі не відповідає інтересам
позивача.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
пояснив про обставини, викладені вище.

Відповідачі у судове
засідання не з'явилися, про день та час
слухання справи повідомлялися
своєчасно і належним чином, причини
неявки суду не повідомили, заперечень
за позовом та заяви про розгляд справи
у їх відсутність не надали.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за
згодою позивача вважає можливим
ухвалити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позовну заяву такою,
що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 26 березня 2013
року за ОСОБА_2 визнано право власності
на гуртожиток, розташований в АДРЕСА_1.
Рішення набрало законної сили.

Враховуючи ту обставину, що
правовідносини з приводу зазначеного
нерухомо майна виникли після 01 липня 2004
року, на них поширюється дія Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» в редакції закону від 01.01.2013
року.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на

нерухоме майно, обтяження таких прав
шляхом внесення відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту
такої реєстрації.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Підстави набуття права власності
визначені законодавцем у ст. 328 ЦК
України.

Як вбачається з правової позиції,
викладеної у п. 5 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику у справах про захист права
власності ті інших речових прав»,
відповідно до якої, вирішуючи питання
про правомірність набуття права
власності, суд має враховувати, що воно
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом

Однією з підстав для державної
реєстрації прав відповідно до п. 5 ч. 1
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових правна нерухоме
майно та їх обтяжень» є рішення суду,
яке набрало законної сили.

Як встановлено в судовому
засіданні з пояснень позивача,
останній не звертався до органів
державної реєстрації прав з приводу
реєстрації рішення суду від 26 березня
2013 року, у зв'язку з чим право власності
на спірний будинок у позивача не
виникло, жодних дій, спрямованих на
реєстрацію права власності позивач не
вчинив.

Посилання позивача у позові на те,
що він позбавлений можливості
зареєструвати своє право власності на
зазначений будинок у зв'язку з
відсутністю технічного паспорту, який
технік БТІ позбавлений можливості
виготовити через дії відповідачів, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду, оскільки не
підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлений ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач не набув права власності на
гуртожиток, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки не зареєстрував
право власності на зазначене майно
відповідно до вимог Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до положень статей 391,
396 ЦК позов про усунення порушень права,
не пов'язаних із позбавленням
володіння, підлягає задоволенню у разі,
якщо позивач доведе, що він є власником
або особою, яка володіє майном (має
речове право) з підстави, передбаченої
законом або договором, і що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушується
його право власності чи законного
володіння.

Таким чином, підстави для
задоволення вимог позивача про захист
його порушеного права власності
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. 16, 182, 316, 317, 319, 321, 328, 391, 396 ЦК
України, Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» в редакції від
01.01.2013 року, Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову
практику у справах про захист права
власності ті інших речових прав»
ст.ст.11, 60, 61,79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Малого
приватного підприємства «Стів», ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
будівлею гуртожитку та виселення.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: