Справа № 309/2007/14-ц
Провадження № 4-с/309/10/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
м. Хуст

Хустський
районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого -
судді Довжанин М. М.

при
секретарі Попадинець Я.В.

з участю представника
заявника Баняс В. В.

представника відділу ДВС Хустського
РУЮ Лейвай Г. В.

представника третьої
особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хуст скаргу ПАТ
«ВіЕсБанк» на незаконні рішення та
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції Лейвай
Ганни Василівни, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ВіЕсБанк», як правонаступник ПАТ
«Фольксбанк», звернулося в суд з даною
скаргою, посилаючись на те, що на
виконанні відділу ДВС Хустського РУЮ
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1276/10, виданого 22.10.2010 року
Хустським районним судом про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» суми
боргу за кредитним договором в розмірі
287 531 грн. та судових витрат по справі.

15.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Однак, скаржник стверджує, що при
вчиненні виконавчих дій по примусовому
стягненні коштів із боржника державним
виконавцем не було вжито всіх
передбачених законом заходів з метою
виконання рішення суду, зокрема, не
організовано розшук іншого майна та
порушено загальний порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника.

З урахуванням наведених обставин ПАТ
«ВіЕсБанк» просить суд визнати рішення
про повернення виконавчого документа
стягувачеві та бездіяльність
державного виконавця щодо примусового
виконання рішення суду неправомірними,
а постанову про повернення виконавчого
листа - незаконною.

В судовому засіданні представник
скаржника Баняс В. В. підтримав скаргу,
посилаючись на наведені в ній
обставини.

Державний виконавець відділу ДВС
Хустського районного управління
юстиції Лейвай Г. В. в судовому
засіданні просила відмовити у
задоволенні скарги, оскільки доводи,
викладені у скарзі є необґрунтованими.
Державний виконавець також пояснила
суду, що при здійсненні виконавчого
провадження нею було вжито всіх
передбачених законом заходів з метою
виконання рішення суду, а тому вважає
скаргу ПАТ «ВіЕсБанк» безпідставною та
такою, що не підлягає до задоволення.

Представник третьої особи - ОСОБА_3
заперечив проти задоволення скарги.
Вважає, що державним виконавцем було
дотримано вимог закону при здійсненні
виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення учасників
виконавчого провадження, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що скарга
до задоволення не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на
виконанні відділу ДВС Хустського РУЮ
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1276/10, виданого 22.10.2010 року
Хустським районним судом про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» суми
боргу за кредитним договором в розмірі
287 531 грн. та судових витрат по справі.

.

Судом також встановлено, що 12.09.2013 року
державним виконавцем в порядку,
передбаченому ЗУ «Про виконавче
провадження» відкрите виконавче
провадження по примусовому виконанню
вищевказаного виконавчого листа.

Далі, 15.11.2013 року державним виконавцем у
відповідності до ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» було описано та
арештовано належне на праві власності
боржнику нерухоме майно - житловий
будинок та земельну ділянку загальною
площею 0,0733 га., яка призначена для
обслуговування індивідуального
житлового будинку та господарських
будівель, що розташовані в АДРЕСА_1, що
стверджено в судовому засіданні актом
опису й арешту майна боржника.

Вказане майно залишено боржнику ОСОБА_4
на зберігання.

В подальшому ОСОБА_4 надав відділу ДВС
довідку про склад сім'ї, з якої
вбачалося, що за адресою АДРЕСА_1, тобто
в будинку, який переданий в іпотеку
банку і за рахунок якого останній має
намір задовольнити свої майнові
вимоги, зареєстрований неповнолітній
син боржника, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На виконання вимог п. 4.5.9 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яким встановлено, що у разі
передачі на реалізацію нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надаються
відповідно до закону», 03.02.2014 року
державним виконавцем направлено лист
до органу опіки та піклування про
надання дозволу на реалізацію
арештованого майна право користування
яким має неповнолітній.

27.02.2014 року рішенням виконкому
Хустської міської ради № 69 відмовлено
у наданні дозволу відділу ДВС
Хустського РУЮ щодо реалізації
арештованого майна, яке належить на
праві власності ОСОБА_4, мешканцю
АДРЕСА_1, право користування яким має
малолітня дитина боржника - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Діючи у відповідності п. 4.5.9. Інструкції
з організації примусового виконання
рішень, яким передбачено, що у разі
ненадання такого дозволу, державний
виконавець звертається до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про встановлення або зміну способу і
порядку виконання рішення суду»,
державним виконавцем до Хустського
районного суду подано заяву про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою суду від 24.03.2014 року по справі №
309/1127/14-ц у задоволенні заяви начальника
відділу ДВС Хустського РУЮ про зміну
способу і порядку виконання рішення
було відмовлено.

Оскільки в результаті вжитих державним
виконавцем заходів було встановлено,
що у боржника відсутнє інше майно, на
яке може бути звернено стягнення,
керуючись п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» останнім 15.04.2014року
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Державним виконавцем також належним
чином було організовано розшук майна
боржника, що стверджується відповідною
постановою від 03.12.2012 року, а тому
доводи скаржника про те, що такі заходи
не були належним чином організовані,
суд не бере до уваги.

Суд також критично ставиться до
тверджень скаржника щодо наявної у
нього інформації про перебування у
власності ОСОБА_4 легкового автомобіля
марки «ВАЗ», д. н. з. АО 3518 АІ, оскільки
такі доводи нічим не підтверджені.

Крім цього, така заява банку
спростована матеріалами справи -
повідомленням начальника центру
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів з обслуговування м. Хуст та
Хустського району УДАІ УМВС України в
Закарпатській області за вих. № 649 від
16.04.22014 року, з якого вбачається, що за
ОСОБА_4 транспортних засобів не
зареєстровано.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що при здійсненні
виконавчого провадження старшим
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Лейвай Г. В. було вжито всіх
передбачених законом заходів щодо
примусового виконання рішення суду.
При цьому такі заходи були виконані у
чіткій послідовності та порядку,
визначених законом, тому підстав для
задоволення скарги суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 67-70 , 72-73,
383-385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ПАТ «ВіЕсБанк» на
рішення та бездіяльність старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Лейвай Ганни Василівни -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5
днів з дня її ухвалення до апеляційного
суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду:
підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Довжанин М. М.