Справа № 740/3223/13-ц
Провадження № 2/740/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд

в складі судді Куровського Ю.В.

при секретарі Ісаєнко А.М.

у відкритому судовому засіданні в
м.Ніжин розглянув цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
? частини боргів за договорами позики,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача 39965 грн., як ?
частину отриманої у період шлюбу та
повернутої ним після припинення шлюбу
за рахунок особистих коштів позики,
посилаючись на те, що 24 листопада 2001 р.
між ним та відповідачкою,ОСОБА_2, за
актовим записом № 09 виконавчого
комітету Талалаївської сільської ради
Ніжинсько го району зареєстровано
шлюб. Вказаний шлюб розірваний 22 червня
2010 р. Перебуваючи з відповідачкою у
шлюбі, на підставі договору
купівлі-продажу від 05 березня 2007 р. вони
придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 у
рівних частках - по ? кожен.

Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 18 березня 2013 р.,
залишеним без змін в цій частині
рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 28 травня 2013
р. у цивільній справі за позовом
відповідачки до нього про виділ частки
майна в натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою
відповідачці виділено в натурі належну
їй ? частину вищевказаного будинку.
Тобто, фактично проведено поділ в
натурі набутого у період шлюбу
нерухомого майна подружжя.

На придбання та ремонт цього
будинку він брав у борг у своєї сестри
ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму
10000 доларів США, про що надавав їй
розписки від 12 лютого 2007 р. на суму 3500
доларів США та від 26 грудня 2007 р. на су
му 6500 доларів США.

Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 22 листопада 2012
р. за вищеза значеними договорами
позики (розписками) з нього стягнуто на
користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 79930
грн., що в еквіваленті згідно з курсом
НБУ станом на 15 жовтня 2012 р. становить
10000 доларів США. Вказане рішення суду
набрало закон ної сили 04 грудня 2012 р., на
підставі його був виданий виконавчий
лист, який поданий ОСОБА_3 для
примусового виконання до відділу ДВС
Ніжинського МРУЮ.

15 липня 2013 р. він повністю виконав
рішення суду: повернув ОСОБА_3 борг за
договорами позики в сумі 79930 грн.

Отримані ним в борг кошти, були
використані в інтересах сім'ї. Зокрема,
на при дбання будинку по АДРЕСА_1 та на
його ре монт: облаштована каналізація
та вигрібна яма, на що витрачено
близько 2000 грн.; вста новлена нова
сантехніка (душова кабіна, унітаз,
раковина умивальника, мийка для кухні)
на суму близько 5500 грн.; облаштована
нова система опалення (котел, труби,
радіато ри), на що разом з роботою
витрачено близько 8500 грн.; встановлено 7
нових дверей на суму близько 7000 грн.;
повністю оновлена система
електропостачання, на що витрачено
близько 8000 грн.; замінено покрівлю на
будинку (2000 грн.); зроблено внутрішній
ремонт всіх приміщень будинку
(гіпсокартон, метало-профілі, шпалери
тощо) на суму 2500 грн.; на підлога
покладено новий лінолеум на суму 2500
грн.; покладено керамічну плитку у
ванній кімнаті, кухні, сходах тощо на
суму близько 3000 грн.; зведено новий
паркан з метало-профілю на суму близько
6000 грн., придбано 5 пластикових вікон на
суму 5239 грн. 56 коп.

Отримані ним в позику грошові ко
шти були використані в інтересах сім'ї
на придбання спільного майна та
повернуті ним особисто після
розірвання шлюбу та припинення
спільного проживання і ведення спільно
го господарства з відповідачкою,
вважає, що вона повинна відшкодувати
йому ? їх час тину, що становить 39965 грн.

Відповідач позовні вимоги не
визнав. Він пояснив, що дійсно в період
перебування з позивачем в шлюбі вони за
договором купівлі-продажу від 05.03.2007
року придбали у власність житловий
будинок в АДРЕСА_1, який зареєстрували
на праві власності за кожним по ?
частині за ціною 12625 грн. Оскільки своїх
коштів не вистачало то вирішили, що
кожна із сторін сплачує по половині
вартості будинку, тому будинок і було
зареєстровано за кожним по ? частині. За
її частину вартості будинку були
сплачені кошти за рахунок продажу
будинку її бабусею, яка продала свій
будинок і після цього почала проживати
в спірному будинку. За частину, що
належить позивачу він сплачував кошти
які дали йому його родичі. В будинку
після його придбання проводився
ремонт, який здійснювався своїми
силами, а кошти на придбання обладнання
та будівельних матеріалів були задіяни
як свої так і кошти родичів. Про те, що
гроші які вкладав у будинок позивач він
має повернути, їй відомо не було.
Скільки позивач отримав коштів і куди
він їх використав їй не відомо. Крім
того відповідач просить застосувати
вимоги щодо сплину терміну позовної
давності до вимог про стягнення боргу,
посилаючись на те,що про наявність
позики позивачем коштів у період
їхнього шлюбу їй не було відомо,а також
невідомо на які цілі позивач
використав ці кошти.Її до участі в
цивільній справі про стягнення коштів
з відповідача на користь його сестри,
за договором позики, ОСОБА_3 в сумі 10000
дол. США не було залучено.Про рішення
суду від 22.11.2012 року вона дізналась
тільки у зв"язку з даною
справою.Вважає,що оскільки їх сімейні
стосунки було припинено у травні 2010
року,коли вона залишила позивача та
переїхала жити у батьківський будинок
в с.Хвилівка. 30 липня 2012 р. вона
звернулась з позовом про розподіл
майна,але позивач не ставив питання про
розподіл боргів.

Суд вислухавши сторони,вивчивши
матеріали справи вважає,що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.Сторони з 24.11.2001 року по
22.06.2010 року перебували в шлюбі.
Перебуваючи з відповідачкою у шлюбі, на
підставі договору купівлі-продажу від
05 березня 2007 р. сторони придбали
житловий будинок по АДРЕСА_1 за 12625 грн.
зареєстрований на праві власності у
рівних частках - по ? за кожним.
Рішенням Ніжинського міськрайсуду від
18.03.2013 року сторонами спірне майно
поділене в натурі. Рішенням
Ніжинського міськрайонного суду від 22
листопада 2012 р. з ОСОБА_1 стягнуто на
користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 79930
грн., що в еквіваленті згідно з курсом
НБУ станом на 15 жовтня 2012 р. становить
10000 доларів США за договорами позики
від 12.02.2007 року та від 26.12.2012 року.
Сторони по справі, а також свідки
ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_3 підтвердили факт
позики коштів в сумі 3.5 тис.дол.США у
ОСОБА_6 для купівля будинку в
с.Талалаївка,які потім згідно договору
позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були
повернуті ОСОБА_6 Про сплату завдатку
за купівлю будинку матір»ю позивача
також підтвердила мати
відповідачки,ОСОБА_7 Даний факт також
підтверджується рішенням Ніжинського
міськрайсуду від 22.11.2012 року та
розпискою ОСОБА_3 про повернення боргу.
Борг за договорами позики ОСОБА_1
повернув згідно розписки ОСОБА_3 15.07.2013
року, тобто власними коштами, після
сплину значного часу після розірвання
шлюбу з ОСОБА_2

Суд вважає,що ОСОБА_1, отримавши
12.02.2007 року в позику у ОСОБА_3 3500 дол.
США,що по курсу долара 5.05грн.
відповідало 17675 грн., кошти були
витрачені в інтересах сім»ї на купівлю
будинку в сумі 12625 грн. та придбання
п»яти вікон на суму 5050 грн.,але не могли
бути витрачені на купівлю дверей в сумі
5000 грн. оскільки коштів позики на цей
час вже не було.

Отримавши 26.12.2007 року ОСОБА_1 в
позику у ОСОБА_3 6500 дол. США, що по курсу
дол. 5.05 грн. відповідало 32825 грн., кошти
були витрачені на придбання в 2008 році
будівельних матеріалів на суму
13968.6грн., що засвідчено висновками
товарознавчої експертизи, придбання у
2008 році опалювального котла та
радіаторів за 5650грн.,що
підтверджується накладною,душової,
унітазу, умивальника, раковини на 4100
грн.,що підтверджується накладною та
будівельних матеріалів на 1860 грн.,що
підтверджується накладною, а всього на
25578грн.,що по курсу долара 5.05грн.
відповідало 5065 дол. США.

Всього на придбання будинку та
його ремонт було використано 43253.6 грн.,
що відповідало, по курсу долара 5.05 грн.,
8565 дол. США. на час винесення рішення
про стягнення боргу з ОСОБА_1 за
договором позики між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1,по курсу долара США 7.993грн. за
долар, 8565 дол. США відповідало 68460 грн.
Суд вважає,що кошти отримані позивачем
по договорах позики були використані
для придбання будинку та його ремонту,в
інтересах сім»ї, на суму 68460 грн.
Оскільки право власності на будинок
належить сторонам в рівних частинах,то
відповідач несе зобов»язання за ?
частину боргу,який стягнуто з позивача
на користь ОСОБА_3,а саме в сумі 34230 грн.

Про те, що ремонт будинку відбувався
сторони не заперечують.Вони також не
заперечують про те,що в них повністю
своїх коштів на ремонт будинку не
було.Щодо переліку матеріалів які були
використані на ремонт будинку та
надані на оцінку експерту не
заперечували.Відповідно до ч.4 ст.65 СК
України договір укладений одним із
подружжя в інтересах сім»ї створює
обов»язки для другого з подружжя,якщо
майно одержане за договором
використане в інтересах сім»ї.Суд
вважає,що кошти отримані позивачем по
договорах позики між ним та
ОСОБА_3частково використані в
інтересах сім»ї на придбання будинку
та його ремонт. Проте суд вважає, що
використання всіх отриманих по
договорах позики коштів в сумі 10000дол.
США в інтересах сім»ї не знайшло свого
підтвердження.Доказів про те,що
отримані ОСОБА_1 за договорами позики
кошти були використані не в інтересах
сім»ї суду не надано.

Суд вважає,що посилання
відповідача на те,що вона за свою
частину будинку сплатила з коштів які
їй надала її баба нічим не підтверджено
оскільки відсутні письмові
докази.Посилання на те,що ремонт
будинку робився за кошти в сумі 20
тис.грн.,які надав відчим відповідачки
ОСОБА_8, також нічим не підтверджено
оскільки відсутні письмові докази.Крім
того це не спростовує доказів про
використання позичених позивачем
коштів на придбання та ремонт будинку.

Суд вважає,що посилання
відповідача на застосування вимог
позовної давності і відмова в позові з
цих підстав,не підлягає задоволенню
оскільки рішенням суду від 22.11.2012 року з
позивача було стягнуто на користь
ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі
79930грн. Суд вважає,що з цього часу слід
вважати початком перебігу строку
позовної давності щодо порушеного
права.Оскільки термін позовної
давності не стік то вимоги відповідача
щодо застосування перебігу терміну
позовної давності не заслуговує на
увагу і не підлягає задоволенню.

Суд вважає,що посилання
відповідача на те,що при укладенні
договорів позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_3
мала бути письмова згода відповідачки
по справі не може бути прийнято до
уваги оскільки договори позики
відповідачкою по справі не
оспорені,договори позики були укладені
в пісьмовій формі,нотаріального
посвідчення не потребували і не
передбачали письмової згоди другого із
подружжя,використані в інтересах
сім»ї.

Керуючись ст.60-62,65,69-71 СК України

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення 39965грн. задовільнити
частково.

В задоволення позовних вимог
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34230
грн. в погашення ? частини позики
отриманої ОСОБА_1 за договорами позики
між ним та ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 342.30 грн. на відшкодування витрат
по сплаті судового збору, 400 грн. витрат
на проведення товарознавчої
експертизи, 1500 грн. витрат на
проведення судової
будівельно-технічної експертизи, а
всього на відшкодування витрат 2242.30
грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області в 10 денний строк.

Суддя
Ю.Куровський