Справа № 333/5596/14-ц
Провадження № 2/333/2323/14
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2014 року

м.
Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В
И В:

14.07.2014 року до Комунарського районного
суду м. Запоріжжя надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Комунарському району
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю.

15.07.2014 року зазначену справу передано у
провадження судді Дмитрієвої М.М.

У вказаному позові ОСОБА_1 просить суд
визнати за нею право власності на
частину житлового будинку літ. А (27/100),
який знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Промислова, 52.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав. Як
визначено у ст. 4 ЦПК України суд
здійснює правосуддя у спосіб
визначений Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав, тому суддя,
вивчивши матеріал вказаної позовної
заяви, вважає за потрібним
запропонувати позивачу привести
позовну заяву у відповідність до вимог
ст. 119 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як убачається з позовної заяви, спір
виник з приводу нерухомого майна –
житлового будинку літ. А (27/100), який
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Промислова, 52, що територіально
відноситься до Комунарського району м.
Запоріжжя. Таким чином, справа підсудна
Комунарському районному суду м.
Запоріжжя.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя приходить до наступного
висновку.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, в обґрунтування свого позову
позивач не зазначила які саме права,
свободи та охоронювані законом
інтереси порушені, хто є порушником
прав і якими діями їх порушено, та чому
вирішення є неможливим без судового
втручання.

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України у позовній заяві не зазначена
ціна позову щодо вимог майнового
характеру. Тягар доказування вартості
спірного майна несе позивач, тому він
повинен обґрунтувати у позовній заяві
ціну позову та надати суду відповідні
докази цього.

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення, в першу чергу, для захисту
прав самого позивача, оскільки
обумовлює розмір сплати судового
збору, розподіл судових витрат між
сторонами і впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Отже, від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
встановлено, що у позовах про право
власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, ціна позову
визначається дійсною вартістю
нерухомого майна.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавств, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Відповідно до Постанови КМУ «Про
затвердження Національного стандарту
№ 1 «Загальні засади оцінки майна і
майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року,
ринкова вартість - вартість, за яку
можливе відчуження об'єкта оцінки на
ринку подібного майна на дату оцінки за
угодою, укладеною між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу за умови, що
кожна із сторін діяла із знанням
справи, розсудливо і без примусу.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» від 12 липня 2001 року, звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» позивачу необхідно
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості майна.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставку судового збору
за подання позовної заяви – 1 відсоток
ціни позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, – у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» станом на
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218 гривень,
тобто ставка судового збору за подання
позовної заяви про поділ майна на
сьогоднішній день становить не менше
243,60 грн. та не більше 3 розмірів
мінімальної заробітної плати – 3654 грн.

Однак, позивачем не зазначена ціна
позову щодо дійсної вартості майна, яке
відшукується, тому суду не зрозуміло з
чого виходив позивач, сплачуючи
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Таким чином, позивач, відповідно до ч. 2
ст. 60 ЦПК України, повинен провести
оцінку нерухомого майна, на яке він
просить визнати за собою право
власності, звернувшись до відповідного
експерта (оцінщика), надавши суду звіт
(висновок про ринкову оцінку вартості
нерухомого майна).

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий
збір» позивачу необхідно сплатити
судовий збір, виходячи з реальної
вартості частини будинку та вартості
спірного автомобіля. У разі
неможливості встановити точну ціну
позову (ринкову вартість частини
будинку), позивач повинен надати суду
докази цього та клопотання про
визначення судом попереднього розміру
судового збору.

Будь – яких доказів на підтвердження
того, що позивач вже звертався до
оцінювача чи оціночної фірми, і на цей
час встановити ціну позову (ринкову
вартість майна) неможливо, суду не
надано.

Крім того, позивачу слід визначитися з
колом осіб у вказаній справі, оскільки,
як вбачається з ксерокопії технічного
паспорту, доданого до позовної заяви,
власником частини спірного житлового
приміщення є ОСОБА_2, який не зазначений
в позові та не є стороною у справі, хоча
рішення суду може вплинути на його
права та обов’язки.

Щодо зазначеної особи позивач повинен
виконати вимоги ст.ст. 119,120 ЦПК України,
а саме зазначити ім'я (найменування),
зареєстроване місце проживання
(місцезнаходження), поштовий індекс,
номера засобів зв'язку, та надати копії
позовної заяви, копії всіх доданих до
позову документів.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації, отже, початок
перебігу строку для набуття права
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає з моменту
державної реєстрації.

Таким чином, добросовісне впродовж
будь-якого часу володіння нерухомим
майном, яке не має державної реєстрації
об'єкту нерухомості, не дає підстав для
визнання відносно нього права
власності за набувальною давністю.

Враховуючи вимоги, встановлені
законом, позивачу необхідно зазначити
у позові обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та докази на
підтвердження зазначених обставин, а
саме: позивачем не зазначено за ким на
сьогодні зареєстроване право
власності на спірне житлове
приміщення, а також докази того, що
спірний будинок прийнятий до
експлуатації та не є самочинним
будівництвом.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна
заява, яка подана без додержання вимог,
викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України,
підлягає залишенню без руху з наданням
строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 119-121 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 8
Закону України «Про судовий збір»,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю – залишити без
руху, надавши триденний строк з дня
отримання цієї ухвали для усунення
недоліків.

Роз’яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копія ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.
Запоріжжя

М.М. Дмитрієва