Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/2833/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Широкова Л.В.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з названим позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що 15.07.2013
року біля 22.00 год. ОСОБА_2 піднявся на
дах будинку АДРЕСА_1, відірвав від стіни
належну йому супутникову антену та
скинув її з висоти другого поверху на
землю,чим привів її у непридатний для
використання стан. 11.08.2013 року біля 1-ї
год. ОСОБА_2 зірвав зі стіни його
будинку та пошкодив домофон, чим привів
його у непридатний для використання
стан. Внаслідок таких дій відповідача
йому була спричинена матеріальна шкода
в розмірі 1150 грн.70 коп. та моральна
шкода, яку він оцінив у 4 000 грн., та
просив стягнути на свою користь з
відповідача.

Рішенням Малинського районного
суду Житомирської області від 30 липня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 500 грн. В решті
позову відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 24 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.
Зазначає, що невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального
права призвело до неправильного її
вирішення, а тому вказане рішення
вважає незаконним і як наслідок таким,
що підлягає до скасування. Вказує, що у
суді було доведено, що саме діями
відповідача йому було спричинено
зазначену шкоду. На підтвердження
розміру матеріальної шкоди ним було
надано товарні чеки про вартість
домофона, супутникової антени та її
комплектуючих, з яких вбачається, що
вартість цих речей та установки
спеціалістом становить 1150,60 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи 15 липня 2013 року близько 22 год.
відповідач зірвав зі стіни будинку
супутникову антену, яка належить
позивачу, що проживає в АДРЕСА_1 /а.с.8/.
Після цього 11 серпня 2013 року він зірвав
зі стіни домофон, який також належить
позивачу /а.с.7/. Вказані обставини
підтверджуються Висновками ст. СДІМ
Малинського МВ УМВС України в
Житомирській області Павленка М.І. від
19.07.2013 року та від 24.08.2013 року і не
заперечуються самим відповідачем.

Встановивши такі обставини
справи, суд першої інстанції у своєму
рішенні дійшов обгрунтованого
висновку про наявність винних дій
відповідача у заподіянні шкоди
позивачу, проте відмовив у задоволенні
позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди з підстав
недоведеності її розміру. При цьому суд
виходив з того, що позивач не надав
доказів того, що домофон і супутникова
антена знищені та не підлягають
відновленню і з відповідача належить
стягнути повну їх вартість.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За правилами ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз"яснень, які викладені
в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 року „Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" при визначенні розміру
відшкодування шкоди, заподіяної майну,
незалежно від форм власності, судам
слід, зокрема, враховувати що
відшкодування шкоди шляхом покладення
на відповідальну за неї особу
обов'язку надати річ того ж роду і
якості, виправити пошкоджену річ,
іншим шляхом відновити попереднє
становище в натурі, застосовується,
якщо за обставинами справи цей спосіб
відшкодування шкоди можливий. Коли
відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на підтвердження своїх вимог
надав товарні чеки про вартість
домофона (540грн.) та вартість
супутникової антени з обладнанням
/410,60грн./а.с.9/.

Тобто позивач підтвердив вартість
пошкоджених речей, а не розмір
заподіяної матеріальної шкоди, що не є
тотожними поняттями.

Позивач виходив з того, що пошкоджені
речі не підлягають відновленню, однак
на порушення вимог ст.ст.58,59 ЦПК України
не довів цього. Фотографії, надані
позивачем, не є належними та
допустимими доказами в контексті
положень вище зазначених норм ЦПК.

Вимоги позивача про стягнення 200грн. -
по 100грн. за установку супутникової
антени та домофону, також не підлягають
до задоволення, оскільки зазначені
суми не підтверджені жодними доказами.

При вирішення питання про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно застосував
норми цивільного законодавства,
роз"яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року „Про судову практику в справах
про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди" та,
виходячи з принципу виваженості,
розумності та справедливості, дійшов
обгрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на відшкодування
заподіяної моральної шкоди 500грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для
зміни чи скасування рішення суду в цій
частині.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Суд першої інстанції встановив,
що позивач є інвалідом ІІ групи від
трудового каліцтва /а.с.10/ та дійшов
обгрунтованого висновку про стягнення
судового збору з відповідача в дохід
держави.

Однак суд припустився помилки при
визначенні розміру судового збору,
оскільки, навіть якщо позов задоволено
частково, судовий збір, в даному
випадку із вимоги про відшкодування
моральної шкоди, не може бути меншим 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
що становить 243,60грн. /ст.4 п.2 пп.2 Закону
України „Про судовий збір", а тому
рішення суду в цій частині підлягає
зміні.

У решті рішення суду ухвалено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального законодавства, а тому
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 30 липня 2014
року в частині стягнення судового
збору змінити.

Збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_2
в дохід держави судового збору з 24,36грн.
до 243,60 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді