У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Оболонська
районна у м. Києві державна
адміністрація, Головне управління
юстиції у м. Києві, про визнання
договору дарування квартири недійсним
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
його представником ОСОБА_7, на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 21 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 17 червня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати недійсним договір дарування
квартири

АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 від 9 листопада 2010 року,
посвідчений державним нотаріусом
Чотирнадцятої київської державної
нотаріальної контори м. Києва Іваненко
Р.С.; визнати за ним право власності на
зазначену квартиру.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у
2003 році на підставі Свідоцтва про право
власності він отримав у власність
спірну квартиру. Зазначав, що у 2007 року
зареєстрував з ОСОБА_5 шлюб, від якого у
них народилася донька ОСОБА_6 Вказував,
що після того як він, під впливом тяжкої
для нього обставини, змушений був
подарувати доньці та дружині спірну
квартиру, остання звернулася до суду з
позовом про розлучення. На його думку,
договір дарування квартири був
фіктивний та не відповідав його
волевиявленню.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 березня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

17 червня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, з висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що ОСОБА_4 не було доведено те, що
договір дарування був вчинений ним під
впливом тяжкої для нього обставини та,
що за відсутності обставини, яку він
вважав для нього тяжкою, не відчужив би
квартиру на користь своєї дружини чи
неповнолітньої дитини, які на час
укладення договору були членами його
сім'ї, або відчужив би на інших умовах.

Заявлений позов був розглянутий судами
відповідно до ст. 11 ЦПК України на
підставі заяви позивача, поданої
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ним вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які брали
участь у справі. Інші підстави для
визнання договору дарування квартири
позивачем заявлені не були, судами не
розглядались, тому доводи касаційної
скарги на неповноту та однобокість
судового рішення є неспроможними.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його
представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 21 березня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська