Справа № 308/7617/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача Ужгородської
міської ради - Орбан Н.Л.

представника третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору -
Управління ДКС України у м.Ужгороді -
Тягур І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Ужгородської міської ради
Закарпатської області, виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
Закарпатської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Державної казначейської
служби України у м.Ужгороді
Закарпатської області, про стягнення
безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
до відповідача Ужгородської міської
ради, мотивуючи її тим, що 05.02.2008
Ужгородською міською радою було
прийнято рішення №621 «Про надання
земельних ділянок», яким їй виділено у
власність земельну ділянку площею 0,0580
га в м.Ужгороді, по АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. З метою оформлення
державного акту на право власності на
земельну ділянку її було повідомлено, у
відповідності до рішення Ужгородської
міської ради від 23.11.2006 р. №99 «Про умови
надання земельних ділянок для
індивідуального житлового
будівництва», із змінами, внесеними
рішення від 21.02.2007 року №245, вона
повинна сплатити кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури до цільового фонду
соціально-економічного розвитку міста
з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний
метр протягом 30 календарних днів з
моменту підписання рішення сесії
міським головою та надали відповідний
розрахунок внесення коштів, при цьому
зазначили, що у разі несплати вказаної
суми та ненадання копії квитанції у
оформленні державного акту на земельну
ділянку буде відмовлено, а рішення
міськради про виділення земельної
ділянки втратить чинність.

Помилково вважаючи, що вказані умови
оформлення державного акту є
правомірними 25.06.2008 року нею було
здійснено оплату до бюджету міста у
розмірі 14500 грн., а 07.07.2008 року їй був
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №448207

10.05.2014 року з Єдиного державного
реєстру судових рішень вона дізналась,
що 20.03.2014 року Львівським апеляційним
адміністративним судом постановлено
постанову у справі №876/6629/13 за
апеляційною скаргою Ужгородської
міської ради - залишено без змін
постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 14.02.2013 року про
визнання незаконним та скасоване
рішення Ужгородської міської ради від
23.11.2006 р.№99 «Про умови надання
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва».

У зв'язку з тим, що сплата нею 14500 грн.
була зроблена на підставі рішення
Ужгородської міської ради, яке визнано
протиправним та скасовано в судовому
порядку, позивачка вважає, що вона має
право на повернення їй зазначених
коштів, як набутих відповідачем без
достатньої правової підстави.

У процесі розгляду справи ОСОБА_1
подала до суду заяву про уточнення
позовних вимог, в яких ставиться вимога
про стягнення на її користь суми
коштів в розмірі 14500 грн. з відповідачів
- Ужгородської міської ради та
виконавчого комітету Ужгородської
міської ради, оскільки вказані суб'єкти
є розпорядниками коштів, які надійшли
до місцевого бюджету в якості оплати
згідно незаконного рішення
Ужгородської міської ради №99 від 23.11.2006
року..

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 уточнені
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, стягнути з відповідачів
на користь його довірительки суму
коштів у розмірі 14500 грн., як набутих
без достатньої правової підстави, а
також суму сплаченого судового збору у
розмірі 243,60 грн.

Представник відповідача - Ужгородської
міської ради Орбан Н. у судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що рішенням Ужгородської міської ради
№621 від 05.02.2008 року ОСОБА_1 була
передана у приватну власність земельна
ділянка в районі АДРЕСА_1, поз.30 в
м.Ужгороді. На момент винесення даного
рішення позивачці було відомо про
діючі рішення ради №99 від 23.11.2006 року та
№245 від 21.02.2007 року, якими
передбачалось перерахування коштів у
разі виділення земельної ділянки.
Позивачка отримавши земельну ділянку,
в добровільному порядку сплатила
кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста.

В подальшому згідно рішень сесії №388
від 05.07.2007 року «Про зміни до рішення
ХІХ сесії міськради IV скликання від
09.07.2003 р. №85» протягом 2008-2009 р.р. кошти
від нарахування внесків для пайової
участі в розвитку соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
міста, а також індивідуальних житлових
районів, перерахованих громадянами
індивідуальними забудовниками
новостворених індивідуальних житлових
масивів були використані 50% на
проведення видатків спрямованих на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста, а 50%
через виконавчий комітет Ужгородської
міської ради, як головний розпорядник
бюджетних коштів, були спрямовані
новоствореним товариствам
забудовників для центрального
розвитку інфраструктури кварталу.

Представник просила врахувати, що
згідно роз'яснень, що містяться в листі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України №12/-429 від 24.04.2008
року «Щодо застосування положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 24.01.2007 року №40» та ст.27 Закону
України «Про планування і забудову
території» фізичні і юридичні особи,
які отримали дозвіл на будівництво
об'єкта містобудування, отримують
вихідні дані на його проектування.
Вихідними даними на проектування
можуть визначатись також витрати до
пайової участі замовників на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів.
Таким чином, питання пов'язані з
виготовленням технічних умов розвитку
інженерних мереж кварталу,
профілювання доріг, тощо та пов'язані з
цим витрати повинні вирішуватися під
час отримання у власність земельної
ділянки.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору -
Управління ДКС України у м.Ужгороді -
Тягур І.І. в судовому засіданні
зазначив, що управління Державної
казначейської служби здійснює
перерахування коштів з рахунку
відповідного розпорядника бюджетних
коштів за його дорученням і не несе
відповідальності за неправомірні дії
посадових чи службових осіб органів
державної влади. Управляння
казначейства не є «власником»
відповідних бюджетних коштів. Жодних
правовідносин між позивачкою та
Управлінням казначейства не виникало і
не могло виникати, а тому і відсутнє
будь-яке порушення прав та законних
інтересів позивача з боку Управління
казначейства. За таких обставин,
вирішення спору залишив на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, суд приходить
до наступних висновків:

Рішенням IV сесії V скликання
Ужгородської міської ради від 05.02.2008 р.
№621 ОСОБА_1 була надана у приватну
власність земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в районі АДРЕСА_1
м.Ужгород, площею 0,058 га, поз.30 (а.с.5).

Пунктом 8 даного рішення зобов'язано
громадян створити товариства
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури за рахунок
коштів забудовників. Документи, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, видати членам
створеного товариства

Судом встановлено, що для оформлення
державного акту на право власності на
земельну ділянку Ужгородською міською
радою було зобов'язано ОСОБА_1
здійснити переплату до бюджету міста
коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури до цільового фонду
соціально-економічного розвитку міста
виходячи з розрахунку 25,00 грн. за один
квадратний метр протягом 30 календарних
днів згідно із рішенням Ужгородської
міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови
надання земельних ділянок для
індивідуального житлового
будівництва», із змінами, внесеними
рішення від 21.02.2007 року №245, про що
видали відповідний розрахунок. Пунктом
3 рішення №99 від 23.11.2006 року було
визначено, що у разі невиконання цих
умов рішення про надання земельної
ділянки для індивідуального житлового
будівництва втрачає чинність.

На виконання такої вимоги, 25 червня 2008
року ОСОБА_1 було перераховано суму в
розмірі 14500 грн. з призначенням платежу
«внесення коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород», що
підтверджується квитанцією №10 від
25.06.2008 р. (а.с.7)

7 липня 2008 року ОСОБА_1 був виданий
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №148207 (а.с.8),
який зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№-761.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що рішення Ужгородської
міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови
надання земельних ділянок для
індивідуального житлового
будівництва», яким встановлені
обов'язкові умови при вирішенні питань
про надання у приватну власність
громадянам земельних ділянок для
індивідуального житлового
будівництва, постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 14 лютого 2013
року у справі №2а-1024/11 було визнано
протиправним та скасовано. Постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
у справі №876/6629/13 постанову суду першої
інстанції від 14.02.2013 року в цій частині
залишено без змін.

Даними постановами встановлено, що
всі питання, пов'язані з виготовленням
будь-яких технічних умов будівництва
житлового будинку на земельній ділянці
та пов'язані з цим витрати, в т.ч. і
сплата коштів замовників, що
залучаються для розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів
згідно постанови КМ України «Про
встановлення граничного розміру
коштів замовників, що залучаються для
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів» від 24.01.2007 p. №40, повинні
вирішуватися вже після отримання у
власність земельної ділянки, а не при
вирішенні питання її надання.

Статтею 118 ЗК України, якою визначено
порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами, не
передбачено можливості встановлення
додаткових умов при вирішенні питань
стосовно передачі громадянам у
власність земельних ділянок.

Положення статей Закону України «Про
плануванні і забудову території»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), на які посилається
представник відповідача, не можуть
бути підставою для прийняття рішення
щодо обов'язкової сплати коштів
особами, якими подано клопотаннями до
міської ради щодо безоплатного
одержання у власність земельної
ділянки та про втрату чинності таким
рішенням, у разі несплати грошових
коштів, оскільки це суперечить нормам
чинного законодавства.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Аналізуючи в сукупності зібрані
докази, суд приходить до переконання,
що зобов'язання позивача сплатити
кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород в районі
АДРЕСА_1 до моменту оформлення нею
права власності на земельну ділянку,
яка знаходяться за вказано адресою,
було безпідставним.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Одним із способів такого
захисту є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди (ст.15 ЦК України).

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Суд не може погодитись з запереченнями
представника відповідача як на
підставу для відмови у задоволенні
позовних вимог перерахування
виконавчим комітетом Ужгородської
міської ради 50% внесених коштів на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури.

Перерахування виконкомом товариствам
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури чи об'єднанням
власників земельних ділянок грошових
коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури виходить за межі
предмету даного спору і не створює
взаємозв'язок між правовідносинами,
визначеними ст.ст.1212,-1214 ЦК України.
Питання створення та діяльності
товариств забудовників, розподілу між
ними та радою сплачених громадянами
коштів не мають правового значення для
розв'язання даного спору.

Твердження представника Ужгородської
міської ради про начебто
необов'язковість рішення ради для
позивача щодо сплати коштів та
добровільну їх сплату не приймаються
до уваги, оскільки такі суперечать
дійсним обставинам справи та
спростовуються її матеріалами.

Не заслуговують на увагу твердження
представника відповідача про чинність
на даний час рішення Ужгородської
міської ради від 221.02.2007 року №245 «Про
зміни до рішення IV сесії міської ради V
скликання від 23.11.2006 року №99», позаяк не
може залишатися чинним та
застосовуватися рішення, яке вносить
зміни до іншого рішення (є похідним від
того іншого рішення), що, в свою чергу,
втратило чинність.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги, що Ужгородська міська рада
після скасування постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
14.02.2013 року по справі №2а-1024/11, яка
набрала законної сили в 20.03.2014 року,
рішення Ужгородської міської ради від
23.11.2006р. №99 «Про умови надання
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва», на підставі
якого ОСОБА_1 перераховано на рахунок
відповідача кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород в районі
АДРЕСА_1 в розмірі 14500,0 грн.,
використовує ці кошти безпідставно,
суд приходить до висновку, що вимоги
ОСОБА_1 про стягнення безпідставно
набутих коштів є обґрунтованою та
підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання з кого із
відповідачів має бути стягнуто
перераховані ОСОБА_1 на згідно
квитанції №10 від 25.06.2008 р. кошти на
розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста в
розмірі 14500 грн., суд вважає, що такі
мають бути стягнуті з Ужгородської
міської ради, за рахунок коштів
місцевого бюджету, оскільки на рахунок
ради було проведено перерахування
коштів.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача
Ужгородської міської ради, за рахунок
коштів місцевого бюджету, на користь
ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до
суду судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 83, 88, 208, 209, 212,-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити.

Стягнути з Ужгородської міської ради,
за рахунок коштів місцевого бюджету, на
користь ОСОБА_1 перераховані нею на
рахунок міськради згідно квитанції №10
від 25 червня 2008 року кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста в розмірі 14500
(чотирнадцять тисяч п'ятсот) грн., як
такі, що набуті без достатньої правової
підстави.

Стягнути з Ужгородської міської ради,
за рахунок коштів місцевого бюджету, на
користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Микуляк
П.П.