Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Василевича В.С.,
Хилевича С.В.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на заочне рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 12 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» про захист прав споживача,
визнання кредитного договору
недійсним.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
12 липня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір
№1701/0708/88-086 від 10 липня 2008 року,
укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк».

Визнано недійсним іпотечний договір
№1701/0708/88-086-Z-1 від 10 липня 2008 року,
укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк».

Стягнуто з ПАТ «Сведбанк» судовий збір
в розмірі 214 грн. 60 коп.

Ухвалою Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 26 червня
2014 року заяву ТзОВ «Кредитні
ініціативи» про перегляд заочного
рішення залишено без задоволення.

Вважаючи дане рішення незаконним
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, ТОВ «Кредитні
ініціативи» подало на нього апеляційну
скаргу.

В обґрунтування скарги вказує, що 28
листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» був укладений Договір факторингу
№15, згідно якого відбулося
відступлення права вимоги, серед інших,
за кредитним договором №1701/0708/88-086 від 10
липня 2008 року, що був укладений між ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_1 Відповідно до
Договору факторингу, ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» набуло прав
кредитора до ОСОБА_1 В свою чергу, ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс» 28
листопада 2012 року та ТОВ «Кредитні
ініціативи» уклали договір факторингу,
згідно якого відбулася передача прав
грошової вимоги щодо погашення
заборгованості по кредитним договорам,
серед інших боржників, також і по
кредитним зобов'язанням ОСОБА_1 згідно
кредитного договору №1701/0708/88-086 від 10
липня 2008 року. Таким чином, стверджує,
що з 28 листопада 2012 року всі права
кредитора за вищевказаним Кредитним
договором позичальника ОСОБА_1
належать ТОВ «Кредитні ініціативи».

Зазначає, що вимоги позивача, викладені
в позовній заяві, обґрунтовувалися
різними за своєю правовою природою та
суттю обставинами, однак суд не надав
їм окрему оцінку з точки зору їх
значення для визнання оспорюваного
кредитного договору недійсним в цілому
чи окремих його частин.

Так, позовна заява та оскаржуване
рішення суду містить твердження про
нібито наявний та доведений факт
укладення позивачем оспорюваного
кредитного договору під впливом тяжких
для неї обставин та на вкрай невигідних
умовах. Жодних доказів того, що банк
скористався тяжкими обставинами
позивача остання не навела, суд не
досліджував, хоча безпідставно прийшов
до висновку про доведеність наявності
такої обставини для визнання
оспорюваного кредитного договору
недійсним.

Крім того, позовна заява та оскаржуване
рішення суду містить твердження про
нібито наявний та доведений позивачем
факт неправомірності нарахування
штрафних санкцій по договору в валюті
кредиту (доларах США), в той час як таке
нарахування має здійснюватися в
гривні. Зазначене положення, вважає,
необґрунтоване позивачем ні
посиланнями на відповідну статтю
оспорюваного кредитного договору, ні
наданням будь-яких документів, з яких
вбачається факт нарахування позивачу
і сплату останньою штрафних санкцій в
доларах США.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
10.07.2008р. між ОСОБА_1 та ВАТ „Сведбанк" (
правонаступник на даний час є ПАТ
„Сведбанк") укладено кредитний договір
№ 1701/0708/88-086 про надання ОСОБА_1 кредиту
в сумі 20 000 доларів США зі сплатою 11,9%
річних за користування грошовими
коштами Договір укладений строком до
09.07.2018р.

Того ж дня між ВАТ „Сведбанк" та ОСОБА_1,
на забезпечення виконання умов
договору, укладено договір іпотеки
відповідно до якого остання передала в
іпотеку належну їй на праві власності
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Свої зобов"язання Банк виконав та надав
ОСОБА_1 вищевказаний кредит.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та визнаючи
вищевказані договори недійсними суд
першої інстанції виходив з того, що
вони укладені під впливом тяжких для
останньої обставин та на вкрай
невигідних для неї умовах.

Проте такі висновки суду не
відповідають дійсним обставинам по
справі та вимогам закону, а тому таке
рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення.

Відповідно до правил ст. ст. 626,627,629 ЦК
України, договором, є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
настання, зміну або припинення
цивільних прав та обов"язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними.

Договір є обов"язковим для виконання
сторонами.

Укладаючи з ПАТ „Сведбанк" кредитний
договір, між сторонами були узгоджені
усі його істотні умови і від ОСОБА_1
будь яких зауважень чи заперечень
відносно його умов чи відносно його
окремих положень не надходило. Вона
добровільно його підписала без будь
яких застережень.

Крім того, якщо, як стверджує ОСОБА_1,
умови спірних договорів були не
рівними та не справедливими, вона мала
можливість укласти такій договір з
будь яким іншим банком, а не ПАТ
„Сведбанк". Однак із пропозицією
укласти спірний договір вона
звернулася саме до відповідача, з чого
можна зробити висновок, що умови, на
яких банк надавав кредит були для неї
найбільш вигідними та привабливими.

Як на підставу задоволення своїх вимог,
ОСОБА_1 посилається на ст. 233 ЦК України
та стверджує, що вона уклала кредитний
договір під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних мовах.
Однак в п. 10.1 договору вказано, що
Позичальник не знаходиться під впливом
омани, обману, насильства, погрози,
зловмисної угоди або збігу важких
обставин.

Таким чином. ОСОБА_1 на момент
підписання оспорюваного кредитного
договору власноручно засвідчила
відсутність збігу важких обставин.

Відповідно до п. 23 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009р."Про
судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними",
правочин може бути визнаний судом
недійсним на підставі ст.233 ЦК України,
якщо його вчинено під впливом тяжкої
для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім"ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втрати житла чи
банкрутство та інші обставини, для
усунення чи зменшення яких необхідно
укласти такий правочин.

В позовній заяві Позивача наявності
таких обставин не наводить, а тільки
вказує, що збігом тяжких для неї
обставин є те, що вона була змушена
отримати кредит на споживчі цілі на
невигідних для неї умовах. Про вкрай
невигідні умови на її думку свідчить,
зокрема, те, що оспорювані договори є
односторонніми, передбачають лише
права Банку та обов»язки і
відповідальність її. В той же час
відповідальність Банку за невиконання
умов договору не передбачена.

Такі твердження ОСОБА_1 не заслуговують
на увагу, оскільки в розділі 4 договору
передбачені і обов"язки Банку і крім
того, свої обов"язки він виконав та
надав їй передбачену в договорі суму
грошових коштів.

Як на добровільне укладення спірного
договору без будь яких несправедливих
умов для неї колегія суддів вважає
також те, що позивачка про вкрай
невигідність та несправедливість
даного договору заявила лише після
5-ти років користування кредитними
коштами, і в підтвердження
невигідності умов даного кредиту, крім
вищевказаних голослівних та
безпідставних тверджень жодних
доказів суду вона не надала.

Жодних доказів того, що Банк
скористався вразливими та тяжкими
обставинами Позивача вона також суду
не надала, а тому його висновки про
доведеність таких обставин є
безпідставними.

Не заслуговують на увагу і твердження
ОСОБА_1 в запереченнях на апеляційну
скаргу про те, що ТОВ „Кредитні
ініціативи" не наділені правом
оскарження спірного рішення, оскільки
з рішення апеляційного суду
Рівненської області від 02.04.2014р.
вбачається, що це товариство не набуло
права вимоги про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором,
а тому і не має права на апеляційне
оскарження спірного рішення суду
першої інстанції.

Вказаним рішенням апеляційного суду
вирішено позовні вимоги ТОВ „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення з
неї заборгованості за спірним
кредитним договором, а в даному випадку
вирішується спір щодо недійсності
кредитного договору та договору
іпотеки. Ці спори мають різний предмет
оскарження і не пов"язані між собою, що
на переконання колегії суддів не
позбавляло вказане товариство
оскаржити це рішення.

Враховуючи викладені обставини по
справі, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення, про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні її вимог.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задовольнити.

Заочне рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
12 липня 2013 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» про захист прав споживача,
визнання кредитного договору
недійсним відмовити за
безпідставністю вимог.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня його
проголошення в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П. Ковалевич

Судді:
В.С. Василевич

С.В. Хилевич