АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/1490/13-ц 22-ц/774/2286/К/14
Справа № 193/1490/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2286/К/14
інстанції - Шумська О.В.
Категорія № 5 (1)
Доповідач - Бондар Я.М.
12 листопада 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :
головуючого - судді Бондар Я.М.,
суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,
при секретарі - Трофименко О.О.
за участю - позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,
представника відповідача ПАТ
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" -
Шульженка Дмитра Володимировича,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" на
рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій",
треті особи - Софіївського
Держземагентства в Софіївському
районі Дніпропетровської області,
Софіївська селищна рада
Дніпропетровської області, про
визнання права користування частиною
земельної ділянки, яка надана у
користування, у зв'язку з переходом
права власності на 3/5 частини будівлі
та права користування частиною
земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій» (далі
- ПАТ «Допас») про визнання права
користування частиною земельної
ділянки, яка надана у користування, у
зв'язку з переходом права власності на
3/5 частини будівлі та права
користування частиною земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 27 червня 2007
року між ним та ВАТ «Дніпропетровське
обласне підприємство автобусних
станцій» було укладено договір
купівлі-продажу відповідно до якого
він, як покупець придбав у ВАТ «ДОПАС»
належну останньому на праві
колективної власності 3/5 частини
нежитлової будівлі - Автостанції
комплекс, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Земельна ділянка розміром 0,44
га., на якій розташований вказаний
об'єкт нерухомості, відповідно до
Державного акту на право постійного
користування землею серії ДП Сф № 0017
виданого 12 травня 1995 року Софіївською
районною радою, передана у постійне
користування Дніпропетровському
обласному об'єднанню автобусних
станцій 11299 Софіївська АС.

Пунктом 12 укладеного договору
передбачено, що до земельної ділянки на
якій розташовано 3/5 частини комплексу
та яка до нього прилягає чи її частини
Продавець (ПАТ «ДОПАС») не має і не буде
в майбутньому мати притензії. Земельна
ділянка переходить у користування
Покупця і підлягає оформленню у його
власність у порядку встановленому
чиним законодавством.

Останні два роки між ним та
відповідачем, як співласниками,
нежитлової будівлі - Автостанції
комплекс стали виникати спори з
приводу користування земельною
ділянкою, яка необхідна для
обслуговування його 3/5 частин будівлі і
він неодноразово пропонував
відповідачу надати для погодження до
відділу Держкомзему у Софіївському
районі документацію із землеустрою
щодо віддведення земельної ділянки,
але до цього часу останнім така
документація до відділу Держкомзему у
Софіївському районі не надана.

29 травня 2012 року ним було направлено
відповідачу рекомендованного листа з
пропозицією провести на взаємних
умовах розподіл в натурі земельної
ділянки яка знаходиться в постійному
користування ПАТ «ДОПАС», однак до
цього часу відповіді з пропозиціями
не надійшло.

Оскільки відповідач в
позасудовому порядку вирішити дане
питання відмовляється, позивач,
уточнивши під час розгляду позовні
вимоги, просив суд визнати за ним право
на користування 3/5 частинами земельної
ділянки розміром 0,44 га. на яких
знаходиться 3/5 частини нежитлової
будівлі - Автостанції комплекс по
АДРЕСА_1 які належать йому відповідно
до договору купівлі-продажу від 27
червня 2007 року та зареєстровані в ОКП
«Софіївське бюро технічної
інвентерізації» 19 липня 2007 року за
реєстраційним № 12275041. Номер запису:
127-439 в книзі: 17 А. та право користування
3/5 частинами земельної ділянки
розміром 0.44 га для обслуговування
вказаної нежитлової будівлі, яка
знаходиться у постійному користуванні
Дніпропетровського обласного
об'єднання автобусних станцій 11299
Софіївська АС на підставі Державного
акту на право постійного користування
землею серії ДП Сф № 0017 виданого 12
травня 1995 року Софіївською районною
радою Дніпропетровської області без
зміни її цільового призначення
відповідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
3038-13.

Визнати за ПАТ «Допас», право на
користування 2/5 частинами земельної
ділянки розміром 0.44 га на яких
знаходиться 2/5 частини нежитлової
будівлі - Автостанції комплекс по
АДРЕСА_1 які належать ПАТ «ДОПАС» на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно ЯЯЯ-480419 від 04.10.2005 р.
виданного виконкомом Софіївської
селищної ради Софіївського району
Дніпропетровської області та
зареєстровано в ОКП «Софіївське бюро
технічної інвентерізації» 04 жовтня 2005
року за реєстраційним № 12275041. Номер
запису: 127-439 в книзі: 17 А. та право
користування 2/5 частинами земельної
ділянки розміром 0.44 га для
обслуговування нежитлової будівлі -
Автостанції комплекс, яка знаходиться
у постійному користуванні
Дніпропетровського обласного
об'єднання автобусних станцій 11299
Софіївська АС на підставі Державного
акту на право постійного користування
землею серії ДП Сф № 0017 виданого 12
травня 1995 року Софіївською районною
радою Дніпропетровської області без
зміни її цільового призначення
відповідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
3038-13.

Зобов'язати ПАТ «Допас» внести зміни до
технічних умов Державного акту на
право постійного користування землею
серії ДП Сф № 0017 виданого 12 травня 1995
року Софіївською районною радою
Дніпропетровської області відповідно
договору договору купівлі-продажу від
27 червня 2007 року 3/5 частини нежитлової
будівлі - Автостанції комплекс по
АДРЕСА_1

А також стягнути з відповідача на його
користь судові витрати в розмірі 8022
грн. 40 коп., з яких: витрати по сплаті
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.,
витрати на проведення судової
будівельно-технічної експертизи в сумі
2952 грн., витрати, пов'язані з
проведенням топографо-геодезичної
зйомки земельної ділянки в сумі 4400 грн.
та витрати на доставку експерта в сумі
441 грн.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Допас»
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд
безпідставно задовольнив позовні
вимоги, не звернув увагу на те, що
позивачем порушено порядок оформлення
права на частину земельної ділянки та
не врахував, що, позивачу рішенням
Софіївської селищної ради від 08.11.2011
року № 788-11/VI було надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки розміром
0,0189 га. для подальшої оренди, однак він
цим правом не скористався. Також, суд
залишив поза увагою, що на момент спору
ПАТ «Допас» втратило право на постійне
користування частиною землі під майном
позивача, і що земельна ділянка, на яку
претендує позивач належить до
комунальної власності. Крім того,
визнаючи за ПАТ «Допас» право
користування на 2/5 частини земельної
ділянки суд не врахував, що позивач не
повноважний висувати будь-які вимоги
від імені ПАТ «Допас».

В своїх запереченнях ОСОБА_2 просить
апеляційну скаргу відхилити, як
необгрунтовану, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Селищний голова Софіївської селищної
ради Софіївського району
Дніпропетровської області як
представник третьої особи, апеляційну
скаргу підтримав, письмово зазначив, що
позивач ОСОБА_2 займає земельну ділянку
навколо автостанції, здійснює
будівництво літнього кафе без
відповідних дозволів, створює аварійну
ситуацію для руху пасажирського
транспорту, не сплатив жодного разу за
користування земельною ділянкою.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2007
року між позивачем ОСОБА_2 та ВАТ
«Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій» було
укладено договір купівлі-продажу
відповідно якого позивач, як покупець
придбав у ВАТ «ДОПАС» належну на праві
колективної власності 3/5 частини
нежитлової будівлі - Автостанції
комплекс, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Набуте право власності на
підставі цивільно-правової угоди
зареєстровано в ОКП «Софіївське бюро
технічної інвентерізації» 19 липня 2007
року за реєстраційним № 12275041. Номер
запису: 127-439 в книзі: 17 А.

Відповідно Державного акту на право
постійного користування землею серії
ДП Сф № 0017 виданого 12 травня 1995 року
Софіївською районною радою, передано у
постійне користування
Дніпропетровському обласному
об'єднанню автобусних станцій 11299
Софіївська АС - 0,44 га.

Пунктом 12 договору купівлі-продажу
від 27.06.2007 року передбачено, що до
земельної ділянки на якій розташовано
3/5 частини комплексу та яка до нього
прилягає чи її частини Продавець (ПАТ
«ДОПАС») не має і не буде в майбутньому
мати притензії. Земельна ділянка
переходить у користування Покупця і
підлягає оформленню у його власність у
порядку встановленому чиним
законодавством.

Останні два роки між ОСОБА_2 та ПАТ
«ДОПАС», як співласниками, нежитлової
будівлі - Автостанції комплекс стали
виникати спори з приводу користування
земельною ділянкою, яка необхідна для
обслуговування моїх 3/5 частини будівлі.

Під час розмов з директором
позивачем не одноразово пропонувалось
ПАТ «ДОПАС» надати для погодження до
відділу Держкомзему у Софіївському
районі докумнтацію із землеустрою щодо
віддведення земельної ділянки, але до
цього часу така документація ними до
відділу Держкомзему у Софіївському
районі не надано.

29 травня 2012 року позивач направив
рекомендованного листа директору ПАТ
«ДОПАС» з пропозицією провести на
взаємних умовах розподіл в натурі
земельної ділянки яка знаходиться в
постійному користування ПАТ «ДОПАС»,
який ними отримано 01 червня 2012 року. До
цього часу відповіді з пропозиціями не
надійшло.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог та дійшов висновку, що
порушене право позивача підлягає
захисту.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції зазначені вимоги закону
судом першої інстанції не дотримані,
через що судове рішення у справі не
можна визнати таким, що є законним і
обґрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому Кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" із
позовними вимогами про визнання права
користування частиною земельної
ділянки, яка надана у користування, у
зв'язку з переходом права власності на
3/5 частини будівлі та права
користування частиною земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування не зазначивиши якими
діями чи бездіяльністю відповідач
порушує його законні права та інтереси,
зокрема щодо оформлення права
користування земельною ділянкою
необхідною для обслуговування
належного йому нерухомого майна.

Позовні вимоги позивач
обгрунтував, а суд першої інстанції їх
задовільнив посилаючись на положення
ст. 120 Земельного кодексу України та ст.
377 Цивільного Кодексу України, що із
виникненням права власності на будівлю
чи споруду до власника переходить
право власності або право користування
на частину земельної ділянки, на якій
розташована належна йому на праві
власності будівля чи споруда.

Проте позивач не врахував
положення чч.9,10 ст.79-1 Земельного
кодексу України щодо того, що земельна
ділянка може бути об'єктом цивільних
прав виключно з моменту її формування
(крім випадків суборенди, сервітуту
щодо частин земельних ділянок) та
державної реєстрації права власності
на неї та державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі.

Безпідставними на думку колегії
судудів є твердження позивача, що
спірна земельна ділянка не належить до
комунальної власності, а є державною
власністю, що спростовується державним
актом про право постійного
користування землею, виданим
попередньому власнику нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1 (а.с.5-.9).

Згідно до ст. 83 Земельного кодексу
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають: а)
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності; б) земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до ст. 12
Земельного Кодексу належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст .

Рішенням Софіївської селищної
ради Софіївського району
Дніпропетровської області від 08.11.2011
року №788-11/VI позивачу, після розгляду
його заяви, надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
для обслуговування комплексу
орієнтовною площею 0,0189 га. Площа
земельної ділянка мала бути уточнена в
ході кадастрової зйомки (а.с. 78).9.

Проте позивач наданим йому право
на оформлення права користування
земельною ділянкою, яке він отримав
після укладання договору
купівлі-продажу 27.06.2007 року не
скористався, договору оренди не уклав,
за фактичне користування земельною
ділянкою сільській громаді не сплачує,
натомість звернувся до суду зі позовом
до співвласника нерухомого майна про
визнання права користування частиною
земельної ділянки, яке йому і так
належить відповідно до вимог закону.

Отже в судовому засіданні позивач
не довів належними та допустими
доказами, що його права на користування
земельною ділянкою порушені з боку
відповідача, тому колегія суддів
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити як у безпідставному.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 08
вересня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій про
визнання права користування частиною
земельної ділянки, яка надана у
користування, у зв'язку з переходом
права власності на 3/5 частини будівлі
та права користування частиною
земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: