АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1787/К/14
суддя Рибаєв О.А.
Категорія - 57 ( І )
Суддя-доповідач - Турік В.П.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів -
Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі -
Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання
договору, стягнення коштів, неустойки
(пені) та відшкодування моральної
шкоди.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі - ФОП
ОСОБА_4) про розірвання договору,
стягнення коштів, неустойки (пені) та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на неналежне виконання
умов договору, укладеного між ним та
відповідачем 26.02.2011 року, в частині
якості та строку виготовлення
замовлених ним меблів. Доповнивши
позовні вимоги, просив суд: розірвати
договори без номеру від 26.02.2011 року про
виготовлення меблів (кухонних меблів
та шафи-купе для вітальні), укладені між
ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стосовно частини
робіт, які залишилися невиконані;
стягнути на його користь з відповідача
кошти у розмірі 3 643,80 грн., які
становлять вартість усунення
допущених недоліків при виготовленні
меблів за договорами від 26.02.2011 року;
стягнути з відповідача пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань у
розмірі 285 192,75 грн. та на відшкодування
моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Так, судом не враховано, що
правовідносини сторін підпадають під
положення ст. 860, 865, 857 та 859 ЦК України,
якими регулюється правовідносини що
виникають із договору підряду, а
відрахування гарантійного строку у
даному випадку починається з моменту
коли виконана робота була прийнята або
повинна була прийнята замовником.
Оскільки, підрядчик - ФОП ОСОБА_4 - у
встановлений термін не здав виконаної
роботи, тобто не виконав умови
договору, позивач має право
скористатись своїм правом,
передбаченим ст. 872 ЦК України, для
звернення до суду з даним позовом і
висновок суду про передчасність
звернення позивача до суду та
недоведення ним своїх позовних вимог є
необґрунтованим.

Вирішуючи спір на підставі ст. 8 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яка регулює захист прав споживачів в
межах гарантійного строку, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
відсутність акту виконаних робіт
свідчить про те, що відповідач не
виконав умови договору від 26.02.2011 року.

Порушення норм процесуального права
полягає у тому, що розгляд справи
тривав майже півтора роки, причому при
зверненні позивача до суду з позовом у
грудні 2012 року, перше судове засідання
із виходом до зали суду відбулося лише
в липні 2013 року, у зв'язку з чим позивач
був змушений за власний кошт усунути
недоліки меблів, що призвело до
неможливості призначення
товарознавчої експертизи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2011 року
між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено
договір на виготовлення меблевих
виробів, відповідно до умов якого
ОСОБА_4 зобов'язався виготовити для
ОСОБА_2 меблеві вироби за
індивідуальним замовленням згідно
специфікації для вітальні у строк до 09
квітня 2011 року, а ОСОБА_2 - оплатити
виконану роботу в розмірі 7 045 грн.,
попередньо сплативши 70% вартості
замовлення на день оформлення
замовлення (а.с. 24,25).

26 лютого 2011 року між ФОП ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 укладено договір на
виготовлення меблевих виробів,
відповідно до умов якого ОСОБА_4
зобов'язався виготовити для ОСОБА_2
меблеві вироби за індивідуальним
замовленням згідно специфікації для
кухні у строк до 09 квітня 2011 року, а
ОСОБА_2 - оплатити виконану роботу в
розмірі 19 000,00 грн., попередньо
сплативши 70% вартості замовлення на
день оформлення замовлення (а.с. 26 -28).

15.03.2012 року ОСОБА_4 доставив в квартиру
позивача за адресою: АДРЕСА_1,
виготовлені ним меблі й змонтував їх.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд
першої інстанції, повно та всебічно
встановивши обставини справи,
правомірно керувався положеннями
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

З аналізу змісту ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК
України, вбачається, що договір,
укладений між сторонами, є обов'яз
ковим для належного виконання ними
відповідно до його умов, вимог ЦК та
інших актів цивільного законодавства.

Згідно пункту другого договорів № б/н
від 26.02.2011 року, виконавець (ФОП ОСОБА_4)
при виявленні виробничих дефектів у
виробах покупцем (ОСОБА_2) в момент
прийняття, а також при встановленні та
експлуатації в період гарантійного
строку, зобов'язаний усунути їх в
10-денний термін з моменту повідомлення
(а.с.24,26).

Аналогічні положення закріплено в ч. 1
ст. 853 ЦК України, якою передбачено, що
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Ані в суді першої інстанції, ані в суді
апеляційної інстанції позивачем не
доведено факту повідомлення виконавця
ФОП ОСОБА_4 про виявлені недоліки у
виконаній роботі, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що звернення позивача до суду з даним
позовом є передчасним.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності акту виконаних робіт не є
суттєвими, адже умовами договорів не
передбачено складання акту приймання -
передачі, а позивач у позові зазначив
про виготовлення та встановлення
відповідачем ФОП ОСОБА_4 меблів у його
квартирі 15.03.2012 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 у зв'язку з
простроченням відповідачем ФОП ОСОБА_4
виконання договору підряду, колегією
суддів відхиляється, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 по 06 березня 2012 року надавав
ОСОБА_4 грошові кошти для придбання
фурнітури та виготовлення меблів,
фактично погоджуючись із строками
виконання робіт. Крім того, до
прийняття виконання робіт 15.03.2012 року
ОСОБА_2 не відмовився від договору
підряду у відповідності до ст. 849 ЦК
України, а порушив питання щодо строків
виконання робіт лише після
встановлення меблів у його квартирі.

Порушення судом норм процесуального
права на які посилається представник
позивача не можуть бути підставою для
скасування рішення районного суду
згідно ч.3 ст. 309 ЦПК України, оскільки
таке порушення не призвело до
неправильного вирішення справи.

Інші доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці. Проте відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є
виключною компетенцією суду,
переоцінка доказів діючим
законодавством не передбачена. Судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.ст.
212-215 ЦПК України, в достатньо повному
обсязі встановив права та обов'язки
сторін, що беруть участь у справі,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку і ухвалив
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам закону, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: