У Х В А Л А

05 вересня 2014 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Дудник Г.С. з участю
представника скаржника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу

ОСОБА_2 на дії Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року,
постановленим в цивільній справі №
2ц-3-3080/10, частково задоволений позов
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» (далі - Банк). З ОСОБА_2, ОСОБА_1
на користь Банку в солідарному порядку
стягнуто 280421 грн. 95 коп. боргу,
розподілені судові витрати.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою, в якій просив визнати
дії державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ Сальнікова В.В. щодо
складання акту реалізації майна з
прилюдних торгів від 19 серпня 2013 року
та скасувати цей акт. В обґрунтування
вимог ОСОБА_2 послався на ті обставини,
що під час проведення виконавчих дій
державним виконавцем була описана та
арештована належна йому квартира
АДРЕСА_1, що знаходиться в іпотеці
стягувача - Банку. Так як відповідно
Закону України «Про іпотеку» звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути
здійснене тільки на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя, а також у
зв'язку з порушенням установленого
законом порядку організації прилюдних
торгів, вважала оскаржувані дії
державного виконавця такими, що не
відповідають закону.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги скарги підтримала,
додатково суду пояснила, що
оскаржувані дії державного виконавця
крім іншого вчинені поза межами
установленого законом строку для
пред'явлення виконавчого документу до
примусового виконання.

Решта учасників процесу в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялись у
встановленому законом порядку.
Відомостей про поважність причин їх
неявки матеріали справи не містять.

Вислухавши пояснення представника
скаржника, дослідивши матеріали справи
суд дійшов наступного.

Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні
заставодержателя або третьої особи, а
відповідно ч. 1 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Частиною 8 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» установлено, що
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

В силу ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
визначено, які відомості зазначаються
у рішенні суду, у разі задоволення ним
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки. Про реалізацію
іпотеко держателем своїх прав на
підставі рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки йдеться
також в перших частинах ст. 36, 38 Закону
України «Про іпотеку». В зазначених
нормах права однією з підстав
звернення стягнення на предмет іпотеки
зазначається саме рішення суду,
постановлене за результатами розгляду
відповідного позову.

За такого, підставами звернення
стягнення на предмет іпотеки слід
вважати рішення суду встановленого
змісту, що постановлене за результатом
розгляду відповідного позову в порядку
цивільного судочинства, виконавчий
напис нотаріуса або договір про
задоволення вимог іпотекодержателя.

В свою чергу, позовних вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
-квартиру АДРЕСА_1 - в рахунок
задоволення своїх майнових вимог за
кредитним договором - Банк до ОСОБА_2 не
пред'являв, судове рішення про таке не
приймалось. Про наявність інших
підстав для вчинення державним
виконавцем дій зі звернення стягнення
на зазначений будинок матеріали справи
не містять.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 в частині
визнання неправомірними дій
державного виконавця Центрального
ВДВС ММУЮ Сальнікова В.В. щодо
складання акту реалізації майна з
прилюдних торгів від 19 серпня 2013 року
та його скасування, обґрунтовані та
підлягають задоволенню. Державний
виконавець не вправі самостійно зняти
заборону, накладену на відчуження
іпотечного майна.

В той же час, решта вимог скарги
задоволенню не підлягають так як не є
способом захисту порушеного права чи
свободи боржника у виконавчому
провадженні. З вимогою про визнання
прилюдних торгів недійсними ОСОБА_2
вправі звернутись з позовом до суду в
загальному порядку.

Таким чином, скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. 387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Сальнікова В.В. щодо щодо
складання акту реалізації майна з
прилюдних торгів від 19 серпня 2013 року
та скасувати цей акт.

В решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може
бути подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом п'яти днів.

Суддя
О.В. Батченко