АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Заводян К.І.

секретаря Лисак О.А.

за участю: представника ПАТ
„Ощадбанк" - Затолочного С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства „Ощадбангк" (далі - ПАТ
„Ощадбанк") про оскарження дій та
бездіяльності, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 7 серпня
2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
ПАТ „Ощадбанк" про оскарження дій та
бездіяльності.

Вказував на те, що наказом від 16 квітня
2007 року він був призначений виконуючим
обов'язки завідуючого сектором по
роботі з проблемними активами філії -
Чернівецького обласного управління
ВАТ „Ощадбанк" .

24 травня 2012 року він направив
відповідачу заяву про надання йому з 28
травня 2012 року 11 днів відпустки без
збереження заробітної плати, 6 червня
2012 року направив відповідачу заяву про
надання такої ж відпуски тривалістю 5
днів з 11 червня 2012 року, 14 червня 2012 року
звернувся до керівництва філії із
заявою про надання йому щорічної
основної відпустки за 2012-2013 робочий рік
тривалістю 5 днів, а 20 червня 2012 року
звернувся із заявою про надання йому
щорічної основної відпустки за 2012-2013
робочий рік тривалістю 3 дні.

Проте відповідач не надав йому вказані
відпуски, а 20 червня 2012 року надіслав
йому висновки проведеного відносно
нього службового розслідування.

------------------------------------------------------------------------
-------------------------------22ц - 909/14
головуючий у 1-й
інстанції Слободян Г.М.

категорія 51
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

25 липня 2012 року отримав лист, в якому
йому було запропоновано з'явитися в
приміщення філії для отримання
трудової книжки у зв'язку із
звільненням з роботи за прогул на
підставі наказу від 13 липня 2012 року.

Вважаючи, що його незаконно звільнено
з роботи, просив визнати незаконними
відмову у наданні щорічної основної
відпустки за періоди з 18 червня по
22червня та з 25 червня по 27 червня 2012
року, відмову у наданні відпустки без
збереження заробітної плати за періоди
з 28 травня по 7 червня та з 11 червня по 15
червня 2012 року; визнати незаконним
наказ про його звільнення з роботи;
притягнути до відповідальності осіб,
винних у порушенні Закону України „Про
звернення громадян".

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 7 серпня 2013 року
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції
неправильно застосував до
правовідносин сторін положення Закону
України „Про відпустки".

В судовому засіданні представник
ПАТ „Ощадбанк" апеляційну скаргу не
визнав, вважає, що рішення суду є
законним, обгрунтованим і підстав для
його скасування немає.

ОСОБА_2, належним чином повідомлений,
повторно без поважних причин не
з'явився в судове засідання.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судом, наказом
начальника Чернівецького обласного
управління ВАТ „Ощадбанк" від 16 квітня
2007 року № 40-к ОСОБА_2 був призначений
виконуючим обов'язки завідувача
сектором по роботі з проблемними
активами цього управління.

24 травня 2012 року позивач направив
відповідачу заяву про надання йому як
інваліду ІІІ групи відпустки без
збереження заробітної плати
тривалістю 11 днів з 28 травня 2012 року (т.1,
а.с.61).

Керівництвом Чернівецького обласного
управління ВАТ „Ощадбанк" було
відмовлено позивачу у наданні такої
відпустки у зв'язку з тим, що наказом
від 31 січня 2012 року йому була надана
відпустка без збереження заробітної
плати з 3 лютого по 3 березня 2012 року.

30 травня 2012 року відповідач направив
позивачу лист з пропозицією вийти на
роботу та пояснити причини відсутності
на роботи з 28 травня 2012 року (т.1, а.с.76).

6 червня 2012 року позивач направив
відповідачу іншу заяву про надання
відпустки без збереження заробітної
плати тривалістю 5 днів з 11 червня 2012
року, в задоволенні якої також
відмовлено відповідачем з
вищевказаних підстав.

Відповідно до ст.84 КЗпП України, ст.25
Закону України „Про відпустки"
відпустка без збереження заробітної
плати за бажанням працівника надається
в обов'язковому порядку інвалідам ІІІ
групи тривалістю до 30 календарних днів
щорічно.

14 червня 2012 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про надання йому
щорічної основної відпустки за 2012-2013
робочий рік тривалістю 5 днів, а 20
червня 2012 року звернувся із заявою про
надання щорічної основної відпустки за
2012-2013 робочий рік тривалістю 3 дні (т.1,
а.с.70, 72).

У наданні зазначених відпусток
позивачу також було відмовлено,
оскільки за період роботи з 16 квітня 2012
року по 15 квітня 2013 року він використав
право на отримання такої відпустки.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.79 КЗпП України, ч.ч.9, 10
ст.10 Закону України „Про відпустки"
черговість надання щорічних відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим органом за погодженням з
профспілковим чи іншим уповноваженим
на представництво трудовим колективом
органом, і доводиться до відома всіх
працівників. При складанні графіків
ураховуються інтереси виробництва,
особисті інтереси працівників та
можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних
відпусток у межах установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим органом,
який зобов'язаний повідомити
працівника про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

З огляду на викладене безпідставними є
доводи апелянта про те, що період
надання працівникові, зокрема
інваліду, відпустки не повинен бути
узгоджений з адміністрацією
підприємства, установи, організації.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" роз'яснено, що прогулом
визнається самовільне використання
працівником без погодження з власником
або уповноваженим органом днів
відгулів, чергової відпустки.

Комісія Чернівецького обласного
управління ВАТ „Ощадбанк", провівши
службове розслідування, встановила, що
ОСОБА_2 без поважних причин був
відсутній на роботі з 28 травня по 19
червня 2012 року, про що свідчить
відповідний висновок (т.1, а.с.80).

Наказом відповідача від 13 липня 2012 року
№ 139-к позивача звільнено з роботи за
прогул без поважних причин на підставі
п.4 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 21 листопада 2012
року, яке набрало законної сили,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ПАТ „Ощадбанк" про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 за безпідставністю.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 7 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: