Справа № 333/5781/14-ц
Провадження № 4-с/333/55/14
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2014 року
м.
Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання
дій державного виконавця
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_2
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.
Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 про
визнання дій державного виконавця
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_2
неправомірними.

В обґрунтування скарги зазначила
наступне.

11 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції із заявою
про відкриття виконавчого провадження
по стягнення аліментів з ОСОБА_3 24.06. 2014
року, у зв’язку з тим, що боржник надав
обіцянки влаштуватись на роботу та
почати відшкодовувати суму
заборгованості по аліментам, ОСОБА_1
звернулась до державного виконавця з
проханням не здійснювати розрахунок
заборгованості ОСОБА_3 Державний
виконавець порадив написати про це
заяву. 09.07.2014 року ОСОБА_1 отримала від
державного виконавця Коблицької А.Є.
постанову про повернення виконавчого
документа від 24.06. 2014 року. Звернувшись
до державної виконавчої служби, ОСОБА_1
було роз’яснено, які наслідки має
вказана постанова, проте вказані
наслідки державним виконавцем до цього
їй не булі роз’ясненні. У зв’язку з
чим, просить суд визнати дії державного
виконавця неправомірними та скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа.

Скаржник в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
своєчасно та належним чином, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, заперечень щодо вказаної
скарги не має.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На підставі заяви ОСОБА_1 державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження про стягнення х ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
ОСОБА_4 № 33746707.

Згідно довідки – розрахунку
заборгованість по сплаті аліментів
складає 22718,40 гривень.

24.06.2014 року, згідно письмової заяви
ОСОБА_1 державним виконавцем винесено
постанову про повернення виконавчого
документа.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 384 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду безпосередньо
або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

Згідно п. 7 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі якщо
виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів.

Відповідно до п. 3.15. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень повернення виконавчого
документа стягувачу здійснюється за
наявності підстав та в порядку,
визначеному у статті 47 Закону України
«Про виконавче провадження». При цьому
в постанові про повернення виконавчого
документа стягувачу обов’язково
роз’яснюється порядок повторного
пред’явлення виконавчого документа до
виконання (крім випадку повернення
виконавчого документа на підставі
пункту 1 частини першої статті 47 Закону,
якщо таке повернення надалі є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження).

Також при поверненні виконавчого
документа про стягнення аліментів,
державним виконавцем обов’язково
роз’яснюються наслідки повернення
виконавчого документа, а саме те, що у
разі повторного пред’явлення
документа до виконання, стягнення
аліментів проводиться з моменту
пред’явлення виконавчого документа до
виконання.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_5,
державним виконавцем не було
роз’яснення наслідки повернення
виконавчого документа, що є порушенням
норм чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 197, 383, 384 ЦПК України, ст.ст. 26, 47
Закону України «Про виконавче
провадження», п. 3.15. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень , суд –

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій
державного виконавця Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ОСОБА_2 неправомірними –
задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Комунарського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції ОСОБА_2 про
винесення постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу від
24.06.2014 року по виконавчому провадженню
№ 33746707 - неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Комунарського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції ОСОБА_2 про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
24.06.2014 року по виконавчому провадженню
№ 33746707.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський суд м. Запоріжжя шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня його проголошення ухвали. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя

М.М.
Дмитрієва