Номер провадження 4-с/754/119/14
У Х В А Л А

Іменем України

08.09.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою Київського
квартирно-експлуатаційного управління
на дії державного виконавця Відділу
ДВС Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник Київське
квартирно-експлуатаційне управління в
липні 2014 року звернулося до суду із
скаргою на дії державного виконавця
ДВС Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві, мотивуючи свої
вимоги тим, що 19.09.2012 року до Київського
КЕУ надійшла постанова про відкриття
виконавчого провадження від 05.07.2012 року
про зобов»язння ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку у
військовому містечку АДРЕСА_1. 24.06.2014
року на адресу Київського КЕУ надійшла
постанова від державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 18.06.2014 року на підставі
п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме
неможливо встановити особу боржника,
з»ясувати місце її перебування.
Київське КЕУ вважає вказану постанову
незаконною, оскільки вона винесена
неправомірно, без дотримання норм
чинного законодавства, а тому просить
суд про її скасування, визнання
протиправними дій державного
виконавця при винесенні вказаної
постанови про повернення стягувачеві
виконавчого документа.

В судовому засіданні представник
скаржника в повному обсязі підтримав
вимоги скарги, просив суд про її
задоволення.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві в судове засідання не
з»явився двічі, повідомлявся судом
належним чином про день та час розгляду
справи, про що в матеріалах справи є
відповідні докази. Про причини своєї
неявки до суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника
скаржника, вивчивши письмові матеріали
справи, судом було встановлено
наступне.

На виконанні у Відділі ДВС
Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві знаходився на
виконанні виконавчий лист, виданий
Деснянським райсудом м. Києва
11.06.2012 року про зобов»язання ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку у військовому
містечку АДРЕСА_1.

05.07.2012 року державним виконавцем Малиш
Т.О. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

18.06.2014 року державним виконавцем
Данилюком Р.В. було винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника та
його місцезнаходження (перебування).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Представник скаржника вважає, що дії
державного виконавця, що пов»язані з
поверненням стягувачу виконавчого
листа є не правомірними та не
законними.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи, державний виконавець
звертається до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з
примусового виконання рішень,
затвердженої Наказом Міністерства
Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року,
організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції МВС
України, Державної казначейської
служби України, Державного агентства
земельних ресурсів, БТІ, нотаріату,
органів статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо).Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

В судовому засіданні представник
скаржника зазначив, що ознайомившись з
матеріалами виконавчого провадження,
ним було з»ясовано, що державний
виконавець під час примусового
виконання виконавчого листа №2-2598/11 не
виконав в повній мірі вимоги Закону
України «Про виконавче провадження», а
також положення згаданої вище
Інструкції з примусового виконання
рішень, не вжив всіх необхідних,
можливих заходів щодо з»ясування
місцезнаходження боржника і
передчасно виніс постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачу, обмежившись лише складанням
актів виходу державного виконавця за
адресою проживання Боржника, в яких
встановив лише факт не виконання
рішення суду у добровільному порядку.

Аналізуючи зібрані в справі докази в їх
сукупності, внаслідок перевірки
письмових доказів по справі, суд
приходить до висновку про те, що скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
оскільки акти виходу державного
виконавця за адресою проживання
боржника не можуть слугувати як доказ
того, що боржник не проживає за місцем
реєстрації, оскільки вони ніякої
фактичної інформації в собі не містять,
в них не вказано з яких причин боржник
відсутній за місцем проживання, хто в
даний час проживає та зареєстрований
за вказаною адресою, також виконавче
провадження не містить відомостей про
те, що державним виконавцем було
здійснено інші дії щодо розшуку майна
боржника та розшуку його самого.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст.383,384,387,388 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

УХВАЛИВ:

.

Скаргу Київського
квартирно-експлуатаційного управління
- задовольнити.

Визнати протиправними дії державного
виконавця відділу ДВС Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
при винесенні постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
18.06.2014 року (ВП№33275103).

Визнати незаконною та скасувати
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 18.06.2014 року
винесену державним виконавцем відділу
ДВС Деснянського РУЮ в м. Києві.

Зобов»язати Відділ державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції в м. Києві
повідомити Київське КЕУ про виконання
ухвали суду не пізніше ніж у місячний
строк з дня одержання ухвали суду.

Судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
компенсуються за рахунок держави у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Ухвала суду може бути оскаржена на
протязі 5 діб з моменту її оголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва.

Головуючий: