Справа № 2018/3536/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року

Київський районний суд міста Харкова у
складі:

головуючого судді
Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Косаригіної
Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Треті
особи: Управління комунального майна і
приватизації, КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації», СГІРФО
Київського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права користування житловою
площею, визнання наймачем житлової
квартири, визнання приватиза ції
частково недійсною, поновлення права
корис тування коридором та кухнею, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління обліку та
розподілу житлової площі Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Треті особи: Управління
комунального майна і приватизації, КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», СГІРФО Київського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
права користування житловою площею,
визнання наймачем житлової квартири,
визнання приватиза ції частково
недійсною, поновлення права корис
тування коридором та кухнею.

В обґрунтування свого уточненого
позову ОСОБА_1 вказав, що на четвертому
поверсі житлового будинку АДРЕСА_1
розташовані дві квартири, які
розділяються загальним коридором. Одна
з них - квартира № 29 складається з
коридору 29-1 площею 2.6 м2, вбиральні 29-2
площею 1.1 м2, туалетної 29-3 площею 1.2 м2,
кухні 29-4, площею 11.1 м2, житлової кімнати
29-

5, площею 21.1 м2, житлової кімнати 29-7
площею 23.2 м2, коридору 29-12 площею 15.5 м2, і
кухні 29-6, площею 2.7 м2. (У
правовстановлюючих документах більш
пізнього часу площа кухні 29-6 визначена
як 3.3 м2 ).

Друга квартира - № 30 складається з
кімнат готельного типу №№ 8, 9, 10, 11 з
загальними службами 30-1 (коридор ), 30-3
(ванна), 30-4 (коридор), 30-5 (коридор), 30-6
(вбиральня), 30-7 (коридор), 30-12 (вбиральня),
30-13 (кухня). Вхідні двері всіх квартир
виходять у загальний коридор площею 36.7
м2 .

У висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1820
підтверджено існування квартир №№ 29, 30
згідно матеріалів первинної
інвентаризації та зазначено, що вони
були належним чином оформлені,
відповідно дійсним нормативним
документам із зазначенням усіх
приміщень, які входять до складу кожної
із квартир, а також вказано, що їх
існування підтверджується і
відповіддю в листі від 13.06.2005 за № 3230 КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» ДП «Завод ім. В.О.
Малишева», де вказано: «согласно
материалам первичной инвентаризации
от 15.12.1953г. на 4-м зтаже жилого дома, по
АДРЕСА_1, были расположены квартира № 29
жилой площадью 59.8 м2 , общей площадью -
78,5 м2 ; квартира № 30 жилой площадью 105.8
м2, общей площадью - 125.5 м2, которые имели
помещение общего пользования № LIX,
площадью 36.7 м2 ».

Належними користувачами усіх
приміщень квартири №29 є сім'я позивача,
що складається з нього, його матері
ОСОБА_7 та бабусі ОСОБА_8 Це
підтверджується наступним.

За договором купівлі-продажу,
посвідченим у першій ХДНК 06.10.1995 р.,
права власності на квартиру № 27, а саме,
приміщення 29-1, 29-2, 29-3, 29-4 і 29-5 перейшло
до ОСОБА_7 Вказаним приміщенням був
присвоєний номер квартири 27, ще при їх
приватизації попередньою власницею
ОСОБА_9

За рішенням Київського РВК міста
Харкова №315-2 від 19.12.2000 р. ОСОБА_7 на
сім'ю з трьох осіб була надана друга
житлова кімната комунальної квартири
№ 29 - приміщення 29-7 площею 23.2 м2.

Таким чином, житлові кімнати квартири
№ 29 загальною площею 44.3 кв. м. повністю
перейшли у користування сім'ї позивача.
Це підтверджується рішенням
Київського РВК м. Харкова №240-3 від
07.10.1997 р. і ордером на житлове
приміщення №456/97, виданим 08.10.1997 р.

Квартира № 27 і кімната 29-7, що
знаходяться у користуванні сім'ї
позивача, є самостійними об'єктами
житлових правовідносин. Вони мають
різне правове походження та різний
правовий статус. Так, квартира № 27 Є
об'єктом приватної власності, а кімната
29-7 відноситься до державного житлового
фонду. На вказані житлові приміщення
відкрито два особистих рахунка: 3718 - на
квартиру № 27 і 3728 - на кімнату 29-7.

На момент надання ОСОБА_7 кімнати 29-7
позивач був неповнолітнім, але відразу
цим житловим приміщенням став
користуватися саме він. На цей час
позивач вже доросла людина і бажає мати
своє особисте житло, за яке
сплачуватиме самостійно. Крім того, він
хоче приватизувати кімнату, де мешкає.
Перепоною для цього є те, що у кімнаті
ніхто не зареєстрований і не визнаний
наймачем. Проти його бажань не
заперечують мати позивача ОСОБА_7 і
бабуся ОСОБА_8

З питання реєстрації позивача його
мати зверталася до начальника СГІРФО
Київського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області. З цього ж питання
та з питання приватизації - до
начальника дільниці №13 Київського
району КП «Жилкомсервіс». З питання
визнання наймачем - до начальника
Управління обліку та розподілу
житлової площі. Але жодне з цих
звернень бажаного результату не дало, у
зв'язку з чим позивач змушений
звернутися до суду.

Крім того, кімната 29-7, яка була надана
сім'ї позивача на підставі рішення
Київського РВК, є житловим приміщенням.

Так, ст. 379 ЦК України, визначаючи
поняття житла, вказує, що «житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інші приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них». Ч. 1 ст. 50 ЖК України - «Вимоги, що
ставляться до жилих приміщень» -
передбачає, що жиле приміщення, що
надається громадянам для проживання,
має бути благоустроєним стосовно до
умов даного населеного пункту,
відповідати встановленим санітарним і
технічним вимогам. «У квартирах
повинні бути передбачені такі
приміщення: житлові кімнати і підсобні
приміщення: насамперед кухні,
передпокій, санвузли, внутрішньо
квартирні коридори», а також інші
службові приміщення /див. «Будинки і
споруди. Житлові будинки. Основні
положення. ДБН В.2.2-15-2005, п.2.22/.

У цьому ж документі (ДБН В.2.2-15-2005, п.2.22.
Додаток Б (обов'язковий). Терміни та
визначення понять) чітко вказано, що
мається на увазі під поняттями
«квартира» та «житловий будинок
коридорного (галерейного) типу».

«Квартира - комплекс взаємопов'язаних
приміщень, використовуваних для
проживання однієї сім'ї різного
чисельного складу або однієї людини,
який включає (як мінімум): житлову
(житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату
(душову), вбиральню (або суміщений
санвузол), передпокій, комору чи
вбудовану шафу.

Житловий будинок коридорного
(галерейного) типу - будинок, у якому
квартири (або кімнати гуртожитків)
мають виходи через загальний коридор
(галерею) не менше ніж на двоє сходів».
Складовою частиною загальної квартири
№29 є коридор 29-12 площею 15.5 м, кухня 29-6
площею 3.3 м та балкон площею 4.1 м , що
примикають до кімнати 29-7. Як відзначено
у експертному висновку: «при
обстеженні балкону площею 4.1 м
встановлено, що плита конструкції
балкону та його огородження примикають
до зовнішньої стіни житлової кімнати
29-7, що надана у право користування гр.
ОСОБА_7 до квартири №27: на ширину, що
включає в себе віконний проріз
вказаної кімнати». Права на ці
зазначені приміщення нашої сім'ї, а
саме мої, грубо порушені. Мешканці
квартири № ЗО (кімнати №8, 10, 11)
приватизували своє житло, включив до
складу квартир готельного типу вказані
приміщення, а також загальний коридор
площею 36.7 м . Після цього вони почали
творити перепони у нашому користуванні
загальним коридором, а приміщення 29-12
(коридор) та 29-6 (кухня) закрили зовсім,
що стало приводом для звернення до
міліції.

Тривалий час наймачі кімнат готельного
типу квартири №30 претендували на
кімнату 29-7. Однак рішеннями
Московського районного суду м. Харкова
від 16.01.2001р. та від 04.02.2005р., які були
залишені в силі апеляційними та
касаційними судовими інстанціями, їм у
позовах було відмовлено. Вказаними
рішеннями було встановлено, що
квартири №29 и №30 є самостійними,
відокремленими, тому мешканці квартири
№30 не можуть претендувати на
приміщення квартири №29. Більш того, ці
квартири розділені загальним
коридором площею 36.7 м2.

Окрім того, у висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1820
чітко визначено, що: «коридор
загального користування « 1» площею 36.7
м повинен знаходиться у користуванні
власників (користувачів) всіх квартир
(№№ 8А, 10А, 11А, 27) та житлової кімнати
площею 23.2 м2 із складу комунальної
квартири № 29 в досліджуваному
будівельному об'ємі, тому що через це
приміщення здійснюється вихід на зовні
на дві сходові клітини - евакуаційні
шляхи (основний та запасний)».

Спори між мешканцями четвертого
поверху будинку АДРЕСА_1 тривають з 1996
року по цей час, тому пропуск позивачем
строку позовної давності у питанні
визнання приватизації частково
недійсною є формальним.

22.06.07 р. на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
було видано свідоцтво про право
власності на житло за №2-07-293350 ПІ, в
якому вказана загальна площа
приватизованої квартири №8а у будинку
АДРЕСА_1 85.7 м2.

27.03.06 р. на ім'я ОСОБА_10 було видано
свідоцтво про право власності на житло
за №2-06-264727 П2, в якому вказана загальна
площа приватизованої квартири №10а у
будинку АДРЕСА_1 51.3 м2. Згідно договору
купівлі-продажу, засвідченого Першою
ХДНК 30.03.06р. ця квартира перейшла до
ОСОБА_11, а від неї згідно договору
купівлі-продажу, засвідченого Першою
ХДНК 06.11.06 р. до ОСОБА_12, потім за
договором купівлі-продажу,
посвідченому приватним нотаріусом
ХМТЮ ОСОБА_13 21.12.2012р., р. № 4102 до ОСОБА_3 В
усіх цих договорах купівлі-продажу
зазначена така ж сама загальна площа
квартири №10а -51.3 м2.

24.05.06 р. на ім'я ОСОБА_14 було видано
свідоцтво про право власності на житло
за №2-06-264880 112, в якому вказана загальна
площа приватизованої квартири №11а 39.0
м2. Така ж загальна площа 39.0 м2 вказана у
подальших договорах купівлі-продажу на
ім'я ОСОБА_12, який було засвідчено
Першою ХДНК 06.11.06 р. та на ім'я ОСОБА_3,
посвідченому приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_13 21.12.2012р., р. № 4102.

Неправильність здійсненої
приватизації квартири №30 коридорного
типу полягає у тому, що у свідоцтвах про
право власності на житло на квартири
№№ 8а, 10а та Па невірно вказані їх
загальні площі, бо до їх складу увійшли
спірні приміщення. У складових
частинах цих правових документів -
технічних паспортах -у розділі
«технічна характеристика квартири»
вказані площі цих приміщень, а саме 36.7,
15.5, 3.3 м (загальний коридор, коридор та
кухня). Тут же ж підкреслено, що
загальна площа квартири вказана з
відповідною частиною приміщень
спільного користування.

Це підтверджується і даними проведеної
судової будівельно-технічної
експертизи № 1820, згідно яких зроблено
однозначні висновки (с.11, пп. З, 4): «в
розрахунках загальних площ квартир №№
8А, 10А, 11А безпідставно враховані
частки площ наступних приміщень:
коридору (кухні) «II» (приміщення 29-

12) площею 15.5 м2, кухні «III» (приміщення
29-6) площею 3.3 м2, балкону площею 1.2 м2
(4.1*0.3). На час приватизації квартир
№№8А,10А,11А на зазначені приміщення
(коридор (кухня) « 11» (приміщення 29-12)
площею 15.5 м2 , кухня «III»

(приміщення 29-6) площею 3.3 м, балкон
площею 1.2 м2 (4.1*0.3)) відсутні
правовстановлюючі документи, що
регламентують право користування
цими

приміщеннями мешканцями квартир Ж№ 8А,
10А: ПА або відповідні рішення щодо
передачі цих приміщень будь-кому
іншому».

- «приміщення: житлової кімнати
площею 23.2 м2 (приміщення 29-7), Коридору
(кухні) «II» (приміщення 29-12) площею 15.5 м2
, кухні «ІІІ» (приміщення 29-6), площею 3.3
м2, балкону площею 1.2 м2 (4.1*0.3), які
раніше входили до складу

квартири № 29, знаходяться у власності
держави та відносяться до державного
житлового фонду, з якого житлову
кімнату площею 23.2 м (приміщення 29-7)
віддали у право користування власнику
квартири № 27 ОСОБА_7

Інші, вказані приміщення залишилися
у державному житловому фонді, та право
користування цими приміщеннями за
власниками квартир №№ 8А, 10А, 11А, 27
відповідними

рішеннями не встановлювалося».

Згідно наказу Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 16 грудня 2009 року № 396 «Про
затвердження Положення про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян», п. 7: «Допоміжні приміщення
передаються у спільну сумісну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у
комунальних квартирах безоплатно і
окремо приватизації не підлягають».

На сьогоднішній день тільки квартира №
29 не є приватизованою. Квартири за
номерами 8А, 10А, 11А , 27 знаходяться у
приватній власності і не має
можливості приватизувати повторно
приміщення у складі квартир, які вже
були приватизовані раніше.

Під час виконання експертом
розрахунків для варіанту 2 спірні
приміщення було включено до складу кв.
№ 27, а саме:

- коридор (кухня) «II» (приміщення
29-12) площею 15.5 м2;

- кухня «III» (приміщення 29-6) площею
3.3 м ;

- балкон площею 1.2 м2 (4.1*0.3).

Загальна площа цих приміщень
становить: 15.5+3.3+1.2=20 м" .

Під час розрахунку площі квартири № 27
та площі кімнати « 29-7» з відповідними
частками спільного користування
коридору «І» (варіант 2) встановлено, що
загальна площа кв. № 27 становить 63.1 м2 з
відповідною часткою приміщення
загального користування, яка складає 5.1
м (58.0+5.1=63.1). Загальна площа кімнати « 29-7»
становить 28.9 м2 з відповідною часткою
приміщення загального користування,
яка становить 5.7 м (23.2+5,7=28.9).

Тобто загальна площа кв. №№ 27, 29
становить 92.0 м2 (63.1+28.9=92.0) з відповідною
часткою приміщення загального
користування, яка складає 10.8 м (5.1+5.7=10.8).

Квартира за номером 27 вже була
приватизована і повтор?та приватизація
приміщень за цим же номером квартири не
може бути здійснена. Тому для уникнення
зайвих ускладнень під час приватизації
перелічені приміщення мають бути
враховані у складі квартири за номером
29, яка має складатися з приміщень:

- житлова кімната «приміщення 29-7»
площею 23.2 м ;

- коридор (кухня) «II» (приміщення
29-12) площею 15.5 м ;

- кухня «III» (приміщення 29-6) площею
3.3 м ;

- балкон площею 1.2 м (4.1*0,3).

Таким чином загальна площа кв. № 29
становить 48.9м з відповідною часткою
приміщення загального користування,
яка становить 5.7м" (43.2+5.7=48.9). Загальна ж
площа кв. № 27 має становити 43.1 м з
відповідною часткою приміщення
загального користування, яка складає 5.1
м2 (38.0+5.1=43.1). Загальна площа квартир №№
27, 29 становить ті ж самі 92.0 м (43.1+48.9=92.0) з
відповідною часткою приміщення
загального користування, яка складає
10.8 м2 (5.1+5.7=10.8).

Правильність такого розрахунку
загальної площі для кв. № 27 (без
урахування вищезазначених приміщень) -
43.1 м - підтверджено розрахунками
експерта на сторінках 14 та 17
експертного висновку.

Запропонований розподіл приміщень, які
входять до складу квартир №№ 27 і 29,
повністю відповідає поверховому плану
первинної інвентаризації для квартири
№ 29, що є в справі, не суперечить
розрахункам експерта та не порушує
загального співвідношення між площами,
що відносяться до кв. №№ 27, 29 з одного
боку, та кв. №№ 8а, 10а, 11а з іншого боку.

В судовому засіданні представник
позивача уточнений позов підтримала в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача Управління обліку та
розподілу житлової площі Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради та третьої особи
Управління комунального майна і
приватизації проти позову заперечував
за наступних підстав. Так, В матеріалах
інвентаризаційної справи на квартиру
№ 27 по АДРЕСА_1 знаходиться рішення
виконавчого комітету Київської
районної ради від 19.12.2000р., № 315-2 та
витяг з протоколу № 48. Відповідно до
п.1.8. протоколу № 48 були внесені
зміни до рішення Київського РВК від
01.10.1997р., № 240-3 та протоколу № 37
засідання районної житлової комісії
при виконкомі. Згідно цих змін ОСОБА_15
надано одну кімнату площею 23,2 кв.м у
комунальній квартирі № 29 по АДРЕСА_1 з
сім'єю 3 особи (вона, син, свекруха),
додатково до приватизованої кімнати
житловою площею 20,9 кв.м у квартирі № 27
по АДРЕСА_1.

На підставі вказаних рішень органу
місцевого самоврядування був виданий
ордер № 456/97 від 08.10.1997р. на ім'я ОСОБА_7
зі складом сім'ї 3 особи: вона - ОСОБА_7,
її син - ОСОБА_1, свекруха - ОСОБА_8
Оскільки позивач, ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_7, входив та входить на
сьогоднішній день до складу сім'ї
ОСОБА_7 він має право користування
кімнатою, площею 23,2 кв.м., тому ця
позовна вимога є безпідставною.

У своєму позові ОСОБА_1 наголошує, що
кімната 29-7 знаходилася у його
користуванні з моменту надання цієї
кімнати матері ОСОБА_7 До теперішнього
часу, позивач з сім'єю займає цю
кімнату, використовуючи на власний
розсуд.

От же, позовна вимога щодо визнання
позивача по справі наймачем кімнати 29-7
площею 23,2 кв.м. є незаконною, у зв'язку з
тим, що наведені вище рішення органів
місцевого самоврядування, якими
вказане приміщення вже надано у
користування, на теперішній час, ніким
не оскаржені, не визнані судом не
чинними та протиправними. Порядок
оскарження актів органів владних
повноважень передбачений КАС України і
відповідні позовні заяви повинні
розглядатися у порядку
адміністративного судочинства.

Згідно наведених вище рішень
Київського РВК матері позивача на
склад сім'ї з трьох осіб було надано
одну кімнату площею 23,2 кв.м додатково
до приватизованої кімнати житловою
площею 20,9 кв.м у квартирі № 27 по
АДРЕСА_1. Таким чином, у приватній
ізольованій квартирі № 27, яка має свої
підсобні приміщення (кухня, санвузол),
була збільшена житлова площа за
рахунок наданої у користування кімнати
площею 23,2 кв.м. Виникнення права
користування на вказану житлову
кімнату 29-7, площею 23,2 кв.м не тягне за
собою виникнення у наймачів прав щодо
суміжних підсобних приміщень № 29-12
площею 15,5 кв.м та 29-6 площею 3,3 кв.

Квартири № 8А, № 10-а, № 11-а по АДРЕСА_1
приватизовані з приміщеннями
загального користування: коридор № І
площею 36,7 кв.м., коридор № 29-12 площею 15,5
кв.м, кухня № 29-6 площею 3,3 кв.м, а також
коридорами, ванною, вбиральнями, кухнею
№ 30-1 -: -30-7, № 30-12, № 30-13.

Щодо порушення житлового права
позивача.

У фактичному користуванні позивача та
членів його сім'ї (усього 3 особи)
знаходиться ізольована квартира № 27,
яка згідно матеріалів інвентаризації
1995р., має житлову площу 44,1 кв.м, кухню 11,1
кв.м, ванну кімнату 2,4 кв.м, коридор 2,6
кв.м.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
28.05.2014 №1820 (арк.3) встановлено, що
квартира №27 та надана до неї кімната «
29-7» мають підсобні приміщення - кухню,
санвузли, міжквартирний коридор.
Житлові кімнати цієї квартири
сполучаються між собою дверним
прорізом, вхід до житлової кімнати «
29-7» зі сторони коридору «І» закладений.
Фактично встановлено, що квартира
№27-ізольована, двокімнатна з кухнею та
санвузлом.

Умовою одержання наймачем, що проживає
у комунальній квартирі ізольованого
житлового приміщення є дотримання
вимог щодо розміру житлової площі.
Після надання зазначеного приміщення
загальний розмір житлової площі не
повинен перевищувати норму 13,65 кв.м. на
одну людину, крім випадків, коли наймач
чи член його сім'ї має право на
додаткову житлову площу.

Позивач просить суд визнати його
наймачем кімнати 29-7 площею 23,2 кв.м., що
значно перевищує встановлені норми
жилої площі. Якщо за позивачем буде
закріплено кімнату 29-7 по АДРЕСА_1,
будуть фактично значно поліпшено його
житлові умови за відсутності
об'єктивних умов це робити, замінивши
орган місцевого самоврядування, тобто
Харківську міську раду.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що
суди розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Харківська
міська рада не порушувала права
позивача, ОСОБА_1 не звертався до
Харківської міської ради з питання
закріплення за ним спірного житлового
приміщення, та не отримував відмови
Харківської міської ради.

З метою реалізації громадянами
гарантованого Конституцією України
права на житло, комплексного
регулювання відносин по забезпеченню
громадян, які проживають в місті
Харкові, житловими приміщеннями, у тому
числі тих, які потребують соціального
захисту, здійснення громадського
контролю та гласності при встановленні
черговості на отримання житлової
площі, її розподілу, належного обліку
звільненого житла та укріплення
законності в галузі житлових відносин
рішенням Харківської міської ради від
24.06.2009 року № 174/09 затверджено
«Тимчасове положення про облік та
розподіл житлової площі, що
звільняється в місті Харкові».

Питання пов'язані з обліком та
розподілом ізольованих житлових
приміщень, у тому числі з частковими
комунальними зручностями, вирішуються
Харківською міською радою відповідно
до діючого законодавства України.

Таким чином, позовна заява про визнання
права користування житловим
приміщенням повинна бути пред'явлена
саме до Харківської міської ради, як
власника житлового будинку по АДРЕСА_1,
а не до управління обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради.

Згідно ст. 327 Цивільного кодексу
України у комунальній власності є
майно, яке належить територіальній
громаді. Управління майном, що є у
комунальній власності, здійснюють
безпосередньо територіальна громада
та утворені нею органи місцевого
самоврядування.

Крім того, ОСОБА_15 надано одну кімнату
площею 23,2 кв.м у комунальній квартирі №
29 по АДРЕСА_1 з сім'єю 3 особи (вона, син,
свекруха), додатково до приватизованої
кімнати житловою площею 20,9 кв.м у
квартирі № 27 по АДРЕСА_1.

В даній справі позивач - ОСОБА_1, просить
визнати за собою одноособово право
користування кімнатою площею 23,2 кв.м,
чим суттєво погіршуються житлові умови
третіх осіб по справі - ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, крім того матеріали справи не
містять відомостей щодо ставлення до
позовної заяви ОСОБА_8, але рішення по
справі може суттєво обмежити її права
користування спірною житловою площею.

Згідно архівним даним за вказаною вище
адресою, а також у відповідності до
інвентаризаційних справ на
приватизовані квартири №№ 8а, 10а, 11а по
АДРЕСА_1 коридор 29-12 площею 15,5 кв.м, на
який позивач просить суд поновити
право користування - фактично є кухнею.

В матеріалах інвентаризаційної справи
за адресою: АДРЕСА_1, квартира 27
знаходиться лист КЖЕП № 5 від 26.02.2007р. №
117, згідно якого квартири № 29 в будинку
АДРЕСА_1 згідно ордерів, будинкових
книг та реєстрації в ЮКЕП-5 немає за
винятком ордера № 456/97 від 08.10.1997р.,
виданого Київським РВК м. Харкова
ОСОБА_7 на квартиру 27 з подальшою
відповідною зміною в ордері. З
листопада 1997 року по 01.11.2002 року
нарахування квартплати на кв. № 27
проводиться на об'єднану (згідно
ордера) загальну площу 61,2 кв.м. З 01.11.2002
року відкритий окремий особовий
рахунок на кімнату № 29 будинку №
АДРЕСА_1, площею 23,2 кв.м, загальна площа
квартири № 27 залишилася без змін - 38,8
кв.м. Відповідно до цього листа при
передачі житлового будинку № АДРЕСА_1 в
травні 1980р. на обслуговування КПЖЕП-5
передана кімната готельного типу № 7
житловою площею 23,2 кв.м, яка була
передана мешканцям кімнат 8,9,10,11 (стара
нумерація) у спільне користування.
Кухні, розташовані у приміщеннях під №
12 площею 15,5 кв.м та під № 6 площею 2,7 кв.м
за тією ж адресою у тому ж коридорі
сплачуються мешканцями кімнат
готельного типу № 8,9,10,11 (стара
нумерація) з 01.01.1993р. по теперішній час.

Вимога позивача щодо реєстрації його
за вказаною адресою в квартирі № 29
нічим не обґрунтована. В позові не
наведено жодних правових підстав для
реєстрації у вказаній квартирі.

Згідно матеріалів інвентаризаційної
справи КП „Харківське міське бюро
технічної інвентаризації квартира № 29
у житловому будинку, розташованому по
АДРЕСА_1 на теперішній час відсутня.

Відповідно до листів КПЖРЕП № 2
Київського району від 26.04.2007 р., № 164, ЦРВ
Харківенергозбуд" від 30.03.2007 р. № 518, ДКП
„Харківкомуночиствод" від 19.11.2008 р. №
6738/ДС, КП „Харківські теплові мережі"
від 13.11.2008 р. № 994, МР Київського РВ ХМУ
УМВС України в Харківській області від
16.08.2000 р. інформація в базах даних цих
організацій щодо квартири № 29 відсутня

Відповідно до ст.1 ЗУ „Про приватизацію
державного житлового фонду"
приватизація державного житлового
фонду - це відчуження квартир
(будинків), квартир у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб (далі - жилої площі у
гуртожитках) (з урахуванням положення
частини другої статті 2 цього Закону),
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. Статтею 2 цього Закону
визначено, що до об'єктів приватизації
належать квартири багатоквартирних
будинків, одноквартирні будинки,
кімнати у гуртожитках, кімнати у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше наймачів (далі
- квартири (будинки), які
використовуються громадянами.

Керуючись нормами ЦПК України, в
порядку п.3 ст.267 ЦК України просив суд
застосувати правила позовної давності
до позовних вимог про визнання
частково недійсною приватизації
квартири готельного типу за № 30 у
будинку № АДРЕСА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Позивач по справі у позовній заяві
зазначає, що спір щодо вказаних вище
підсобних приміщень триває багато
років. Тобто фактичний стан справ щодо
приватизації квартири готельного типу
№ 30 по АДРЕСА_1 був йому відомий більше
ніж три роки тому.

Приватизація та оформлення права
власності мешканцями квартири
готельного типу № 30 (стара нумерація)
відбувалися, згідно матеріалам
інвентаризаційної справи, у 2006, 2007
роках. З цього часу сплинув
встановлений законом 3 річний строк
позовної давності. Крім того, згідно
ухвали Київського районного суду м.
Харкова у справі № 2-55/11/03 позивачі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 зверталися до
суду з аналогічним позовом, але заявили
клопотання про залишення позову без
розгляду на підставі того, що їх
звернення з відповідними вимогами
знаходиться на вирішенні в органах
влади. Судом клопотання було
задоволено, а позовну заяву залишено
без розгляду.

Статтею 265 ЦК України передбачено, що
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ст. 267 ЦК України).

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували поважну причину
пропуску строку подачі позовної заяви.

Отже, позовні вимоги щодо визнання
частково недійсною приватизацію
квартири готельного типу за № 30 у
будинку № АДРЕСА_1 є необґрунтованими
та безпідставними. Крім того, спірні
питання визнання дій або
бездіяльності, нормотворчих актів
органів влади повинні розглядатися в
порядку адміністративного провадження
за нормами КАС України.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні представники
відповідача ОСОБА_12, яка була замінена
належним відповідачем ОСОБА_3, який
заперечував проти позову за тих самих
підстав, проти позову заперечували з
наступних підстав. Так, квартира
вважається комунальної, якщо в ній
проживають 2 або більше наймачів і
стаття 54 ЖК України говорить про те ж
кількості необхідних наймачів у
комунальній квартирі, щоб вона могла
застосовуватися. Ні 2-х або більше
наймачів 29 комунальній квартирі по
АДРЕСА_1, немає їх житлових приміщень і
загальної площі ні на момент
приватизації «ст. 27 (18.01.1994 р.), ні на
момент продажу ізольованої квартири 27
(06.10.1995 р.), ні на момент отримання сім'єю
ОСОБА_1 ордеру на кімнату пл. 23,2 м2 (08.10.1997
р), по цей час. В жодній зі служб не
зафіксовані квартири 29 і 30 по АДРЕСА_1:

• ні в архівах паспортного столу
Київського району;

• ні в міському адресному бюро;

• ні в КВЖРЕП-2 Київського району;

• на в КЖЕП-5 Київського району (крім
ордеру на кімнату пл. 23,2

м2);

• ні в Міському Управлінні газового
господарства;

• ні в Київському районному УГГ;

• ні в архівах Комунального
підприємства «Харківобленерго»;

• ні в архівах департаменту збуту КП
«Харківкомуночиствод»;

• ні в Київському районному філії КП
«Харківські теплові мережі»;

Ні в єдиного мешканця по АДРЕСА_1
ніколи не стояла в паспорті в квартирах
під № № 29 та 30.

Ордери мешканцям по АДРЕСА_1 видавалися
на кімнати гостинного типу під старими
номерами та ізольованої квартири №27.
Надалі номери цих кімнат гостинного
типу були змінені і узаконені
рішеннями Київського РВК на 8А,9А,10А і 11А
відповідно. Комунальні квартири під
№№ 29 та 30 відсутні.

Крім того, Частина коридору №1, площею
9,5 м2, не приватизована і належить
територіальній громаді р. Харкова в
особі Харківської міськради, що
підтверджується відповіддю
Харківського МБТІ від 12.06.2009 р. №1881324 на
запит адвоката ОСОБА_16 №3-09 від 10.06.2010 р.
і розрахунком загальної площі кв. 8АД0А
і НА по АДРЕСА_1 КП «Харківське МБТІ».
Приватизувати частину коридору №1
сім'я ОСОБА_1 може у встановленому
законом порядку. ОСОБА_12 ніколи і
нікому не перешкоджала користування
цим коридором.

Крім того, позивач просить поновити
його право користування приміщенням
№12 площею 15,5 м2 та №6 пл. 3,3 м2. Проте, ці
приміщення були газифіковані за
рішенням адміністрації «заводу ім.
Малишева» згідно узаконеної проектної
документації в 1964 р. і передані в
користування в якості кухні мешканцям
квартир гостинного типу 9,10,11 (старі
номери). Цей факт підтверджується
відповіддю начальника Газового
господарства Київського району р.
Харкова на запит адвоката

ОСОБА_17 №3-5 від 20.02 2007 р., листами
керівництва «Заводу ім. Малишева», на
балансі якого в той час знаходився
будинок АДРЕСА_1 та відповідної
проектно-кошторисної документації
газифікації цих кухонь. У 2006 році
квартири гостинного типу були законним
чином приватизовані, а приміщення №12 і
№6 перейшли у спільну

власність власників цих квартир.
ОСОБА_12 придбала законним чином
законно приватизовані квартири
гостинного типу №10А і №11А по АДРЕСА_1.

ОСОБА_12 є добросовісним покупцем і
участі у приватизації цих квартир не
приймала, отже, оскільки позивач
пропустив без поважних причин термін
позовної давності подачі даного
позову, ОСОБА_12 просить застосувати
наслідки пропуску позивачем строку
позовної давності і відмовити у позові
в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4, яка діяла у власних інтересах
та в інтересах відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6 проти позову заперечували з тих
самих підстав.

В судовому засіданні представник
третьої особи КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» проти
позову заперечував та вказав, що
будинок № АДРЕСА_1 був переданий від
заводу ім. Малишева на баланс міста
Харкова та 30.07.1991р. був зареєстрований
за ЖЕВ Київського району м. Харкова.

Відповідно до рішення виконкому
Київської райради від 19.12.2000р. № 315-2 та
витягу із протоколу № 48. які містяться
в матеріалах архівної приватизаційної
справи на кв. 27 по АДРЕСА_1, якими були
внесені зміни до рішення Київського
РВК від 01.10.1997 р, № 240-3 та протоколу № 37
засідання жилкомісії. Згідно цих змін
ОСОБА_7 з сім"єю до приватизованої
ізольованої квартири № 27, яку вона
придбала за договором купівлі-продажу,
надано одну кімнату № 7 площею 23,2 к в.
Таким чином, у приватизованій
ізольованій квартирі № 27, яка мала свої
підсобні приміщення (кухня 11,1 кв.м.,
коридор 2,6 кв.м., ванна 2,4 кв.м.), житлова
площа збільшилась.

Отже, передача у користування ОСОБА_7,
кімнати, площею 23.2 кв.м. до ізольованої,
раніше уже приватизованої квартири №
27, не дає право користування підсобними
приміщеннями № 12 площею 15.5 кв.м. та № 6
площею 3.3. кв.м., балкону площею 4,1 кв.м.,
які уже знаходяться в спільному
користуванні кв. 8а, 10а, 11а.

Вхід в кімнату площею 23.2 кв.м.
здійснюється із ізольованої квартири
№ 27 через двірний проріз, а не з
коридору №1, площею 36,7 кв.м. Вхід із цієї
кімнати до коридору №1 закладений.

Квартири № 8а, 9а, 10а, 11а по АДРЕСА_1
були приватизовані з приміщеннями
загального користування: коридор №1
площею 36,7 кв.м., коридор(кухня) II площею
15,5 кв.м., кухня III площею 3.3 кв.м., коридор,
ванна, вбиральня, кухня - IV, V, VI, VII, VIII, IX
,Х XI, XII.

Розрахунки спеціалістами КП „ХМБТІ"
при приватизації квартир були зроблені
на ті приміщення, якими мешканці
квартир фактично спільно
користувалися та за які ними
проводилась оплата з 1993р.(інформація в
листі КЖЕП-5 Київського району № 117 від
26.2.2007р.).

Розрахунки проводились в
відповідності до Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна.

В відповідності до положення
Інструкції загальна площа квартири
визначається як сума площ жилих і
підсобних приміщень квартири, веранд,
вбудованих шаф, а також площ лоджий,
балконів і терас, які враховуються з
використанням коефіцієнтів. Розмір
загальної площі визначається як сума
площ займаних жилих кімнат з
урахуванням площ балконів, лоджій та
терас і площі підсобних приміщень, яка
розподіляється між всіма наймачами
пропорційно площі займаних ними жилих
кімнат.

З урахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1820
від 28.05.2014 р., складеного ХНДТСЕ ім.
Бокаріуса, просять прийняти за основу
1-й варіант висновку, де передаються
приміщення кухні II площею 15,5 кв.м.,
кухні III площею 3,3. кв.м., балкону площею
4,1 кв.м. власникам квартир 8а, 9а, 10а, які
користуються ними ввесь час та з 1993р.
проводять оплату за ці приміщення.

Представник третьої особи СГІРФО
Київського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області в судове засідання
не з'явився, надав заяву про слухання
справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_7, яка діяла у
власних інтересах та в інтересах
третьої особи ОСОБА_8 позов підтримала
повністю та підтвердила обставини,
викладені у позові позивачем.

Вивчивши уточнений позов, вислухавши
сторони та дослідивши надані сторонами
докази та інші матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає за наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу, посвідченим у першій
ХДНК 06.10.1995р., права власності на
квартиру № 27, а саме, приміщення 29-1, 29-2,
29-3, 29-4 і 29-5 перейшло до ОСОБА_7 Вказаним
приміщенням був присвоєний номер
квартири 27, ще при їх приватизації
попередньою власницею ОСОБА_9

За рішенням Київського РВК міста
Харкова №315-2 від 19.12.2000 р. ОСОБА_7 на
сім'ю з трьох осіб була надана друга
житлова кімната комунальної квартири
№ 29 - приміщення 29-7 площею 23.2 м2.

Таким чином, житлові кімнати квартири
№ 29 загальною площею 44.3 кв. м. повністю
перейшли у користування сім'ї позивача.
Це підтверджується рішенням
Київського РВК м. Харкова №240-3 від
07.10.1997 р. і ордером на житлове
приміщення №456/97, виданим 08.10.1997 р.

Квартира № 27 і кімната 29-7, що
знаходяться у користуванні сім'ї
позивача, мають різне правове
походження та різний правовий статус.
Так, квартира № 27 є об'єктом приватної
власності, а кімната 29-7 відноситься до
державного житлового фонду. На вказані
житлові приміщення відкрито два
особистих рахунка: 3718 - на квартиру № 27
і 3728 - на кімнату 29-7.

Позивач хоче приватизувати кімнату 29-7,
для чого просить визнати його право
користування та наймачем цієї кімнати.

Проте, згідно рішення Московського
районного суду м. Харкова від 16.01.2001 р.
та від 04.02.2005 р., які набрали чинності,
встановлено, що кімната 29-7 відноситься
до кв. 29, а не до кв. 30 і ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
неповнолітня дитина (ОСОБА_1.) мають
право користування вказаною кімнатою
29-7 у квартирі №27. Отже, як рішеннями
Київського РВК м. Харкова, так і
судовими рішеннями надано та
встановлено право користування
кімнатою 29-7 ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1

Згідно ст.. 15 ЦК України - Кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Оскільки право користування кімнатою
29-7 вже надано та підтверджено судовими
рішеннями і позивачем не надано
доказів порушеннями відповідачами
такого його права, а рішенням
Київського РВК м. Харкова виділено
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 цю кімнату, про
що виданий ордер, підстав для
задоволення позову на цими вимогами
немає.

Крім того, що стосується вимог про
визнання недійсними свідоцтв про
приватизації приміщень та поновлення
права позивача щодо користування
коридором, кухнею, балконом та
загальним коридором.

Судом встановлено, що на четвертому
поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1
розташовані дві квартири № 29 та № 30,
так як ці квартири у наведеному в
позовній заяві складі існували лише на
день проведення первинної
інвентаризації вищезазначеного
житлового будинку, а саме за станом на
15.12.1953 року.

Крім того ніяких рішень органу
місцевого самоврядування про
затвердження номерів цих квартир ( № 29
та № 30), їх складу, загальної та
житлової площі в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» до
обліку не надавалось.

Згідно договору найму житлового
приміщення в будинку заводу ім.
Малишева від 30.06.1959 року частина
колишньої квартири № 29 стала
ізольованою квартирою № 27, в
подальшому вона була приватизована з
цим номером та право власності на
однокімнатну ізольовану квартиру № 27
загальною площею 38,0 кв.м, житловою
площею 20,9 кв.м перейшло до ОСОБА_7 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 1-ю ХДНК 06.10.1995 року, № 2-6354.

До матеріалів інвентаризаційної
справи на квартиру № 27 по АДРЕСА_1
долучено лист Відокремленого
підрозділу Житлово-побутового
комплексу № 1001-9/ЗДИ від 12.05.1999 року,
згідно з яким на момент передачі
будинку по АДРЕСА_1 спірні приміщення
площею 15,5 кв.м та 2,7 кв.м
використовувались як кухні для квартир
№ 8,9,10,11 з 1964 року, тому вже з 1964 року
житлові кімнати колишньої квартири № 30
фактично були квартирами з номерами
8,9,10 та 11.

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної ради м. Харкова № 03-1
від 17.01.2006 року був затверджений статус,
загальна та житлова площа квартир №
9,10,11, а саме:

- квартира № 9 по АДРЕСА_1 житловою
площею 24,3 кв.м, загальною площею 24,3 кв.м
була визнана квартирою готельного типу
з присвоєнням їй номера 9-а;

- квартира № 10 по АДРЕСА_1 житловою
площею 30,2 кв.м, загальною площею 31,3 кв.м
була визнана квартирою готельного типу
з присвоєнням їй номера 10-а;

- квартира № 11 житловою площею 24,0
кв.м, загальною площею 24,0 кв.м була
визнана квартирою готельного типу з
присвоєнням їй номера 11-а.

Згідно з витягом з протоколу № 10
засідання районної житлової комісії
при виконкомі, затвердженим рішенням
виконавчого комітету Київської
районної ради м. Харкова № 57-2 від 21.03.2006
року змінені та затверджені:

- загальна площа квартири
готельного типу № 9-а по АДРЕСА_1- 39,9
кв.м;

- загальна площа квартири
готельного типу № 10-а по АДРЕСА_1 - 51,3
кв.м;

- загальна площа квартири
готельного типу № 11-а по АДРЕСА_1- 39,0
кв.м.

В затверджену вищезазначеним рішенням
загальну площу квартир № 9-а, 10-а, 11-а
була включена відповідна частина площі
спірних приміщень № ІІ площею 15,5 кв.м,
№ ІІІ площею 3,3 кв.м та загального
балкону ІІІ, розрахована згідно з п. 7
«Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність
громадян», затвердженого наказом
державного комітету України по житлово
- комунальному господарству № 56 від
15.09.1992 року.

Згідно з витягом з протоколу № 23
засідання районної житлової комісії
при виконкомі, затвердженим рішенням
виконавчого комітету Київської
районної ради м. Харкова № 132-2 від 19.06.2007
року квартири № 8 та № 9-а визнані
квартирою двокімнатною, окремою
загальною площею 85,7 кв.м, житловою
площею 51,6 кв.м з присвоєнням їй номера
8-а у житловому будинку готельного типу
по АДРЕСА_1.

При приватизації квартир готельного
типу № 8-а, 10-а та 11-а в їх загальну площу
була зарахована тільки частина площі
приміщення № І- 27,2 кв.м (відповідно 13,2
кв.м + 8,1 кв.м +5,9 кв.м), а частина
приміщення площею 9,5 кв.м знаходиться у
власності територіальної громади м.
Харкова в особі Харківської міської
ради, тому мешканці ізольованої
квартири № 27 можуть безперешкодно
користуватися загальним коридором (
прим. І площею 36,7 кв.м).

Таким чином, на четвертому поверсі
житлового будинку по АДРЕСА_1
розташовані ізольована квартира № 27,
квартири готельного типу № 8-а, 10-а, 11-а
та житлова кімната площею 23,2 кв.м, номер
та статус якої ніякими рішеннями
органу місцевого самоврядування не
визначені.

Крім того, згідно з актом поточних змін
від 02.10.2012 року дверний отвір між
житловою кімнатною площею 23,2 кв.м та
коридором загального користування
(прим. № І) закладено цеглою, згідно з
листом КП «Харківське МіськБТІ» № 1802039
від 10.10.2012 року дверного отвору з
приміщення площею 23,2 кв.м в коридор
загального користування (прим. І) та
кухню (прим. ІІ площею 15,5 кв.м) немає.

Вихід з цього приміщення здійснюється
тільки через квартиру №27. Приміщення
площею 23,2 кв.м фактично об'єднане
внутрішнім сполученням з ізольованою
квартирою №27, яка має всі необхідні
підсобні приміщення - кухню, санвузол,
коридори.

У відповідності до п.п. 18-26 Положення
"Про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян",
затвердженого Держжитлокомунгоспом
від 15.09.1992 № 56 (в редакції, що діяла на
момент приватизації третіми особами),
громадянин, який виявив бажання
приватизувати займану ним і членами
його сім'ї на умовах найму квартиру
(одноквартирний будинок), звертається в
орган приватизації або до створеного
ним підприємства по оформленню
документів, де одержує бланк заяви та
необхідну консультацію. При оформленні
заяви на приватизацію бере на
підприємстві, що обслуговує жилий
будинок, довідку про склад сім'ї та
займані приміщення, відомості про які
та їх площу наводяться згідно з
інвентаризаційними матеріалами, які
зберігаються у державному
підприємстві по обслуговуванню житла.
Оформлена заява на приватизацію
квартири (будинку) з доданою до неї
довідкою про склад сім'ї та займані
приміщення, а також документ, що
підтверджує право на пільгові умови
приватизації, подаються громадянином
до органу приватизації, де вони
реєструються, передаються
підприємству по оформленню документів.
Орган приватизації видає
розпорядження, на підставі якого орган
приватизації готує паспорт на квартиру
свідоцтво про право власності на житло
та реєструє його успеціальній
реєстраційній книзі.

За приписами Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" наймачі квартир (будинків)
державного житлового фонду та члени їх
сімей, які постійно проживають у
квартирі разом із наймачем або за якими
зберігається право на житло, мають
право на приватизацію займаних квартир
шляхом передачі їм цих квартир в
спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
даній квартирі, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, на підставі рішення
відповідного органу приватизації.

Порушень Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» допущено органом приватизації
позивачем не доведено, тому підстав для
задоволення позовних вимог щодо
визнання приватизації недійсної не
вбачається.

Крім того, відповідно до частини другої
статті 26 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» запис про
скасування державної реєстрації прав
вноситься до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно на
підставі рішення суду про скасування
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Згідно з абзацом другим пункту 41
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 жовтня 2011 року
№ 1141, у разі скасування на підставі
рішення суду державної реєстрації
прав, проведеної до 01 січня 2013 року
відповідно до законодавства, що діяло
на момент такої реєстрації, записів про
державну реєстрацію прав, що містяться
в інформаційних системах, документів,
на підставі яких проведено державну
реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, за
відсутності державної реєстрації
таких прав у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
державний реєстратор переносить до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно записи про державну
реєстрацію прав, що містяться в
інформаційних системах, та вносить
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Відомостей щодо державної реєстрації
прав та їх обтяжень по квартирі №30, кв.
10а, 11а позивачем суду не надано.

Крім того, всупереч вимог ст.. 60 ЦПК
України, позивачем не надано доказів
порушення його законного права на
користування загальним коридором.

Слід також зазначити, що позивачем
пропущені строки позовної давності і
не наведені поважні причини пропуску
такого строку, передбаченого ст..ст. 256,
257 ЦПК України.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідачем ОСОБА_12, яка була
замінена належним відповідачем ОСОБА_18
та представником відповідача
Управління обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради
заявлено про пропуск таких строків
позивачем та про необхідність
застосування наслідків такого
пропуску.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 114, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК
України,-

В и р і ш и В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління обліку та розподілу
житлової площі Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Треті
особи: Управління комунального майна і
приватизації, КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації», СГІРФО
Київського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання права користування житловою
площею, визнання наймачем житлової
квартири, визнання приватиза ції
частково недійсною, поновлення права
корис тування коридором та кухнею -
відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Київський районний суд міста Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Д.В. Нев'ядомський