Апеляційний суд міста Києва
інстанції - Сенюта В.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого - Кабанченко О.А.
суддів - Рубан С.М., Желепи О.В.
при секретарі - Лапіній К.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 23 червня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії Черкаське
обласне управління до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-
в с т а н о в и л а:
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 23 червня 2014 року
задоволено позов ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Черкаське обласне управління, на його
користь стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість в розмірі 121 875, 20 грн. ,
зокрема: 103 283,46 грн. 46 - суму
простроченої заборгованості по
кредиту та 18 591,74 грн. - суму
простроченої заборгованості за
нарахованими та несплаченими
відсотками за період з 20 липня 2011 року
по 3 травня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Черкаське обласне
управління судовий збір в сумі 1 218,75
грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. Вважає, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
дійшов до необгрунтованого висновку
відносно того, що транспортний засіб
було реалізовано за ціною 57 500 грн., що є
припущенням, оскільки позивачем не
було надано доказів на підтвердження
цієї обставини. Вважає, що суми
заборгованості, нараховані позивачем,
не відповідають дійсності та є
необгрунтованими у зв'язку з тим, що в
документах позивача наявні
розбіжності. На думку відповідача,
перебіг строку позовної давності для
пред'явлення позивачем позову почався
з моменту внесення останнього платежу
17 грудня 2010 року, а закінчився 17 грудня
2013 року, отже, строк позовної давності
щодо пред'явлення позову сплинув.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 травня 2007 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 81-07, відповідно до
умов якого Банк зобов'язався надати
Позичальнику на умовах цього договору
кредит в сумі 364 000 грн., а останній
зобов'язався повернути кредит в сумі 364
000 грн., сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 17 %
річних та комісійні винагороди в
порядку, на умовах та в строки,
визначені цим договором.

Згідно п. 1.2. кредитного договору,
кредит надано на 60 місяців з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 03 травня 2012 року.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору
кредит надається шляхом перерахування
коштів в національній валюті з
кредитного рахунку Позичальника на
поточний рахунок продавця товару на
підставі платіжного доручення
Позичальника для здійснення оплати за
автобуси марки Богдан, модель А09202, 2007
року випуску: д/н НОМЕР_1 та д/н НОМЕР_2.

Факт отримання грошових коштів
підтверджується копією меморіального
ордеру № 014113 001 від 04 травня 2007 року
(а.с.26).

04 травня 2007 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_1 був
укладений договір застави № 81-07/001
(а.с.60-65).

Відповідно до умов договору застави
майна, Заставодавець з метою
забезпечення належного виконання
зобов'язання, що випливає з кредитного
договору, передає в заставу, а
заставодержатель приймає в заставу в
порядку і на умовах, визначених у цьому
договорі, предмет застави, що належить
Заставодавцю на праві власності:
автобуси марки Богдан, модель А09202, 2007
року випуску: д/н НОМЕР_1 та д/н НОМЕР_2.

З пояснень сторін встановлено, що
автобус марки Богдан, модель А09202, 2007
року випуску: д/н НОМЕР_1, який перебував
у заставі, був реалізований за ціною 158
986 грн. 93 коп., вказані грошові кошти
були зараховані на погашення
заборгованості за кредитним договором,
що відображено у наданому позивачем
розрахунку заборгованості позивача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК
України судом встановлено з пояснень
представників сторін, що другий
автобус марки Богдан, модель А09202, 2007
року випуску, д/н НОМЕР_2 був також
реалізований, кошти від його
реалізації у розмірі 57 500 грн. також
були зараховані на погашення кредитної
заборгованості та відображені у
розрахунку заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором по поверненню кредиту та
сплаті процентів за користування
кредитними коштами у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем, яка станом на 26 березня 2014
року становить 121 875 грн. 20 коп., з яких
сума простроченої заборгованості по
кредиту - 103 283 грн. 46 коп.; сума
простроченої заборгованості за
нарахованими та несплаченими
відсотками за період з 20 липня 2011 року
по 03 травня 2012 року - 18 591 грн. 74 коп.

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. Посилаючись на
встановлені судом обставини, просив
постановити рішення, яким стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 121 875 грн.
20 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок невиконання відповідачем
зобов'язання за договором порушено
право позивача, яке підлягає судовому
захисту шляхом стягнення з відповідача
заборгованості на користь позивача.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає. що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні докази на підтвердження факту
реалізації автобусу марки Богдан,
модель А09202, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2,
за ціною 57 500 грн. судова колегія
відхиляє, зважаючи на те, що на
спростування цих доводів позивачем
наданий протокол проведення аукціону з
реалізації вказаного транспортного
засобу від 28 квітня 2012 року, з якого
вбачається, що він був реалізований за
57 500 грн., а з розрахунку заборгованості
вбачається, що кошти від реалізації
цього майна були зараховані в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором.(а.с. 145).

Необгрунтованими є також доводи скарги
про те, що розрахунок заборгованості,
наданий позивачем, не відповідає
дійсності, оскільки відповідачем не
надано власного розрахунку та не
зазначено у чому полягають розбіжності
у сумах у розрахунку позивача.
Розбіжності у сумах боргу, які є у
претензії, що направлялась
відповідачу, та у розрахунках, які
наявні у матеріалах справи виникли у
зв'язку з тим, що сума боргу визначалась
на різні дати з врахуванням сум, які
надходили в рахунок погашення боргу.

Доводи скарги про те, що позивачем
пропущений строк позовної давності,
враховуючи, що позивач з даним позовом
звернувся до суду у квітні 2014 року, а
останній платіж був здійснений
відповідачем 17 грудня 2010 року, інші
платежі, зазначені у розрахунках
позивача відповідачем не
здійснювались, колегія суддів
відхиляє. Дані доводи були перевірені
колегією суддів та не знайшли
підтвердження, оскільки з наданих
позивачем меморіальних ордерів
вбачається, що у квітні-травні 2011 року
відповідачем було сплачено у рахунок
погашення кредиту шістнадцятьма
окремими платежами через ПАТ «Банк
Форум» та АТ «Банк Таврика» 8 000 грн.
(а.с.157-173).

Порушень процесуального закону, які
відповідно до ЦПК України є підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції, не встановлено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 23 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: Судді: