Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі в залі № 9
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 посилаючись
на те, що відповідач вчинив злочин,
внаслідок чого чоловіку позивача було
заподіяно тілесних ушкоджень від яких
потерпілий помер. В ході розгляду
справи судом першої інстанції було
залучено до участі в справі в якості
співвідповідача Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі МТСБУ).

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси позовні вимоги до ОСОБА_2 та
МТСБУ задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 грн.
моральної шкоди та судові витрати 53,65
грн., а з МТСБУ матеріальну шкоду у
сумі 37235 грн., моральну шкоду - 2550 грн. та
судові витрати в сумі 53,65 грн., і на
користь держави судовий збір в сумі
372,35 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19 квітня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено рішення
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 вересня 2013
року касаційну скаргу МТСБУ
задоволено рішення Суворовського
районного суду м.Одеси від 28 січня 2013
року та ухвалу апеляційного суду від 19
квітня 2013 року в частині позовних вимог
ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали вимоги до МТСБУ
та зазначили, що вони були згодні з
прийнятим Суворовським районним судом
м.Одеси рішенням тому вони підтримують
вимогу про стягнення з МТСБУ
матеріальної шкоди у розмірі 37235 грн.
та моральної у розмірі 2550 грн., також
просили врахувати послуги на
поховання сплачені сестрою позивачки,
оскільки гроші надані були ОСОБА_1. До
МТСБУ позивачка не зверталася оскільки
вона звертається за отриманням
матеріальної шкоди відповідно до норм
Цивільного кодексу, а не страхового
відшкодування.

Представник відповідача ОСОБА_2 не
заперечував проти задоволення вимог
до МТСБУ, при цьому звертав увагу суду
на те, що чоловік позивача помер не
внаслідок порушення правил дорожнього
руху з боку ОСОБА_2, оскільки цьому
сприяло порушення ПДР самим ОСОБА_3,
експлуатації останнім несправного
мотоциклу тощо, що висновки експертиз в
кримінальній справі є хибними та
смерть ОСОБА_3 була наслідком надання
останньому медичної допомоги
неналежної якості, а квитанції про
послуги щодо поховання не
підтверджені належними доказами.

Представник відповідача МТСБУ в
засідання не з'явився, повідомлявся про
час та місце розгляду справи, з заявами
про відкладення розгляду справи не
звертався. Раніше представник
відповідача направляв до суду письмові
пояснення, в яких вказував лише на те,
що позивач не зверталася з заявою про
виплату відшкодування, однак під час
нового розгляду справи заперечень
проти позову не надсилав. Із інших
матеріалів справи, а саме касаційної
скарги, видно, що відповідач
заперечував проти позову вказуючи на
те, що позивач до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України з відповідною заявою згідно
вимог чинного законодавства не
зверталася, тому ними не було порушено
її прав. Також звертав увагу на норми
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» вказуючи на те,
що МТСБУ не повинно сплачувати
моральну шкоду.

Вислухавши пояснення позивача її
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, матеріали кримінальної справи,
медичної карти №9597 стаціонарного
хворого ОСОБА_3, суд дійшов до
наступного.

Із матеріалів справи видно, що 23.11.2002р.
ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу
у подружжя є неповнолітні діти ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що 14.07.2011р. близько
14-20 год. водій ОСОБА_2 керуючи власним
автомобілем, державний номер НОМЕР_1,
здійснюючи виїзд на вул. Балтська
дорога № 45, не впевнившись в тому що
своїми діями не створить перешкоди
іншим учасникам дорожнього руху, не
надав переваги руху мотоциклу
«Хонда»державний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, здійснив з
вказаним мотоциклом зіткнення.

В результаті ДТП водій мотоциклу
ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної
експертизи № 96-1564 від 24.10.2011 року
отримав тяжкі тілесні ушкодження від
яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер .

Постановою Суворовського районного
суду м.Одеси від 26.01.2012р. відповідача
було звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на
підставі п.п. г, д ст. 1 Закону України
„Про амністію".

ОСОБА_2 має пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни -учасників бойових дій, та
керував власним транспортним засобом.

Як вбачається з наданих позивачем
доказів -оригіналів чеків, досліджених
в судовому засіданні та пояснень
позивача на лікування витрачено
всього 69 410,12 грн., із яких відповідачем
ОСОБА_2 в добровільному порядку в липні
- серпні місяці 2011 року погашено 13 600
грн., 8 000 грн. ще коли потерпілий
перебував в лікарні та 20.08.2011 року 5 600
грн. - всього 27 200 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Нормами абзацу 2 ст. 14 ЗУ «Про амністію»
визначено, що амністія не звільняє від
обов'язку відшкодувати заподіяну
злочином шкоду.

Нормами ст. 1187 ЦК України встановлено,
що діяльність по використовуванню
транспортних засобів є джерелом
підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. Особа, що
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
заподіяну шкоду, якщо не доведе, що
шкода причинена внаслідок
непереборної сили або наміру
потерпілого.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) -стаття 1194 ЦК України.

Нормами ст. 13.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі Закон) від 01 липня 2004
року, в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин,
учасники бойових дій, що визначені
законом, інваліди I групи, які особисто
керують транспортними засобами,
звільняються від обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності на території
України. Відшкодування збитків від
дорожньо-транспортної пригоди,
винуватцями якої є зазначені особи,
проводить МТСБУ у порядку, визначеному
цим Законом.

Згідно з статтею 22.1 Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті
23 Цивільного кодексу України. При
цьому страховик відшкодовує не більше
ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у
пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю
між сумою відшкодування, визначеною
судом, та сумою, яка має бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди (ст. 22.3
Закону).

Стаття 23 Закону визначає, що шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана,
зокрема, з лікуванням потерпілого, із
смертю потерпілого.

Відповідно до п. п. «г» п. 41.1. ст. 41
вказаного Закону МТСБ України за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених Законом, у разі її
заподіяння особами, на яких
поширюється дія пункту 13.1 статті 13
цього Закону.

З системного аналізу вказаних норм
права, які діяли на момент настання
страхового випадку, вбачається, що
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди несе особа, яку визнано винною у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
та/або страховик, а не Моторно
(транспортне) страхове бюро України.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що
для отримання страхового
відшкодування, за шкоду заподіяну
внаслідок ДТП, особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий МТСБ У
відповідну заяву.

Отже вимога про стягнення моральної
шкоди з МТСБУ являється незаконною,
тому не підлягає задоволенню.

До заяви додається довідка про ДТП,
довідка відповідних закладів охорони
здоров'я щодо тимчасової втрати
працездатності або довідка
спеціалізованих установ про
встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної ДТП, завірені у
встановленому порядку (п.35.2 ст.35 Закону
у редакції, що діяла на момент ДТП).

МТСБ України приймає рішення щодо
виплати страхового відшкодування
після з'ясування обставин ДТП протягом
місяця з дня отримання документів,
зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст.
37 Закону).

Відповідно до положень п.13.1 ст. 13 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) учасники бойових
дій та інваліди війни, що визначені
законом, інваліди I групи, які особисто
керують належними їм транспортними
засобами, а також особи, що керують
транспортним засобом, належним
інваліду I групи, у його присутності,
звільняються від обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності на території України.
Відшкодування збитків від
дорожньо-транспортної пригоди,
винуватцями якої є зазначені особи,
проводить МТСБУ у порядку, визначеному
цим Законом.

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Нормами ч.1 ст.15 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Оцінивши представлені докази в
сукупності та вказані норми, суд
приходить до висновку, що вимога про
стягнення матеріальної шкоди
пов'язаної з лікуванням ОСОБА_3 також
не підлягає задоволенню, оскільки
позивачка ні до звернення до суду з
позовом, ні під час розгляду справи не
зверталася до МТСБУ з відповідною
заявою, що знайшло своє підтвердження
як в поясненнях відповідача так і
повідомлено самою ОСОБА_3, тому
відповідно МТСБУ не приймало ніякого
рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що права позивача не порушено,
заявлені вимоги про стягнення 37 235 грн.
є передчасними.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача ОСОБА_2
стосовно відсутності вини останнього
в порушенні правил дорожнього руху та
смерті внаслідок цього ОСОБА_3,
оскільки повністю спростовуються
матеріалами кримінальної справи
відносно ОСОБА_2, які свідчать про
наявність прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
діями ОСОБА_2 та наслідками в вигляді
смерті ОСОБА_3, що настали.

Керуючись статями 10, 11, 60,64, 88,212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних
вимог до Моторного (транспортного)
страхового бюро України про
відшкодування заподіяної матеріальної
шкоди в сумі 37 235 грн. та моральної
шкоди в розмірі 2 550 грн..

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Суворовський районний суд
м.Одеси протягом десяти днів з дня його
проголошення, а Моторним
(транспортним) страховим бюро України з
дня отримання копії .

Суддя: