№ апеляційного
провадження:22-ц/796/1666/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Соколова О.М.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: представників позивача
Смикало Я.Й., Твердохлєбова Є.Г.,

представників відповідача ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Земельний капітал»
на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 25 червня 2013
року

У справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Карбон
ЛТД» до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Земельний капітал», ОСОБА_8, ОСОБА_9
треті особи приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації прав власності на об'єкти
нерухомого майна» про визнання
договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 25 червня 2013
року позов задоволено. /т. 2 а.с. 160-162/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник ПАТ «КБ «Земельний
капітал» подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
враховано, що ТОВ «Карбон ЛТД» з 14.07.1995
р. не є власником спірного майна, не
зважаючи на рішення Господарського
суду м. Києва від 28.09.2011 р. за яким спірні
житлові приміщення передані ТОВ
«Карбон ЛТД», право власності за ними
не зареєстровано, оскільки таке право
виникає з моменту державної реєстрації
нерухомого майна, тому спірні договори
їх прав не порушують, а позовні вимоги
задоволено безпідставно. З урахуванням
викладеного в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у задоволені
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
залишенню без змін на підставі
наступного.

Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року
між ПАТ «КБ «Земельний капітал» та
ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень 3
та 4 секцій загальною площею 3000 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, що належать ПАТ «КБ
«Земельний капітал» на праві
приватної власності згідно договору
від 10 червня 2011 року про задоволення
вимог іпотекодержателя. /т. 2 а.с.78-79/

05 жовтня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9
укладено договір купівлі-продажу
вказаних нежитлових приміщень. /а.с. 66-68/

05 жовтня 2011 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ПАТ «КБ «Земельний
капітал» та ОСОБА_9 укладено іпотечний
договір за умовами якого останній
передав ПАТ «КБ «Земельний капітал» в
іпотеку вказані приміщення. /т. 2 а.с. 86-88/

07 листопада 2011 року між ПАТ «КБ
«Земельний капітал» та ОСОБА_9 укладено
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, за умовами якого,
останнім було передано у власність ПАТ
«КБ «Земельний капітал» вказані
нежитлові приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, про
визнання вказаних договорів
недійсними, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з вимог ч. 1 ст. 215
ЦК України, про те, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу, а оскільки належних та
допустимих доказів, в розумінні ст.ст.
58, 59 ЦПК України, на підтвердження
відповідачами факту наявності права
власності на спірні нежитлові
приміщення не надано. Згідно з рішенням
Господарського суду м. Києва від 28
вересня 2011 року /т. 1 а.с. 14-24/, залишеним в
силі постановою Київського
апеляційного господарського суду від 08
листопада 2011 року /т. 1 а.с. 25-31/, та
постановою Вищого господарського суду
України від 31 січня 2012 року, право
власності на нежитлові приміщення 3 та 4
секцій загальною площею 3000 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, визнано за ТОВ
«Карбон ЛТД», а при укладенні спірних
оспорюваних договорів власником
приміщень було ТОВ «Карбон ЛТД».

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правильність висновків
суду першої інстанції те, що на момент
укладення договорів купівлі-продажу
від 29 серпня 2011 року між ПАТ «КБ
«Земельний капітал» та ОСОБА_8 /т. 2 а.с.
78-79/, іпотечного договору «128-2011-1-1 від 05
жовтня 2011 року між ПАТ «КБ «Земельний
капітал» та ОСОБА_9 /т. 2 а.с. 86-88/,
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя від 07 листопада 2011
року між «КБ «Земельний капітал» та
ОСОБА_9 / т. 2 а.с. 89-90/, а також договору
купівлі-продажу від 05 жовтня 2011 року
між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо відчуження та
передачі іпотеку приміщень 3 та 4 секцій
загальною площею 3000 кв.м., що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
власником спірних приміщень що складає
42/100 частини будівлі було ТОВ «Карбон
ЛТД».

Доводи апеляційної скарги, щодо
відсутності державної реєстрації
права власності спірних приміщень за
ТОВ «Карбон ЛТД», колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки ухвалою
Господарського суду м. Києва від 20.12.2012
року на спірні приміщення накладено
арешт, тому наявність заборон на
відчуження спірного об'єкту
нерухомості унеможливлює виконання
рішення господарського суду м. Києва
від 28.09.2011 року про реєстрацію права
власності на спірний об'єкт
нерухомості за TOB «Карбон ЛТД» та не
спростовує висновків суду першої
інстанції щодо належності ТОВ «Карбон
ЛТД» спірних приміщень. /т. 3 а.с. 201-203/

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та
містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Земельний капітал» - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 25 червня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: