У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 лютого 2014 року та рішення
Апеляційного суду Київської області
від 02 червня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 25.12.2006
між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 490019946,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_3 кредит у сумі 24 444,75 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 25 грудня
2006 року укладено договір поруки №
490019946-П.

Позивач зазначав, що у зв'язку із
неналежним виконанням позичальником
зобов'язань за вказаним кредитним
договором станом на 25 квітня 2014 року
утворилась заборгованість за кредитом
- 11658,54 доларів США, що за курсом НБУ
складало 93 186,71 грн, за процентами - 2 701,94
доларів США, що за курсом НБУ складало 21
596,61 грн, пеню - 116 256,70 доларів США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає
929 239,80 грн. Позивач вказував на те, що з
огляду на принцип розумності та
справедливості ПАТ «Альфа-Банк»
зменшує суму нарахованої пені до 11% та
зазначив у позовній заяві, що зменшена
сума пені на 25 квітня 2013 року становило
102 216,38 грн.

Просив суд стягнути солідарно з
відповідачів вищезазначену суму
заборгованості.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 лютого 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» суму заборгованості за
кредитним договором № 490019946 від 25
грудня 2006 року 123 812,99 грн, з яких
заборгованість зі сплати процентів у
сумі 21 596,61 грн та пеню у сумі 102 216,38 грн
за період з 20 липня 2012 року по 25 квітня
2013 року. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 02 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 59 291,14
грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В решті рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_3, порушує питання про
скасування судових рішень судів першої
та апеляційної інстанції та ухвалення
нового рішення, яким стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість зі сплати процентів у
сумі 5 667,44 грн, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами першої та
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої
зобов'язання за укладеним між ним та
ЗАТ «Альфа-Банк» кредитним договором.
Під час визначення розміру суми, що
підлягала стягненню з позичальника
судом першої інстанції було враховано,
що постановою ВДВС Солом'янського РУЮ
м. Києва від 28 липня 2011 року виконавче
провадження за судовим наказом про
стягнення коштів за вказаним кредитним
договором закінчено за його фактичним
виконанням. Відмовляючи ПАТ
«Альфа-Банк» у стягненні
заборгованості з ОСОБА_4, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що порука припинилась відповідно
до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині визначення розміру
заборгованості, апеляційний суд
виходив з положень ст. 258 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст
доданих до неї судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова