У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Амеліна В.І., Іваненко Ю.Г., Євтушенко
О.І., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про поділ спільного майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що з
березня 2002 року до 15 листопада 2009 року
вона та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу. У період
спільного проживання вони вели спільне
господарство, разом здійснювали
підприємницьку діяльність, внаслідок
чого придбали спільне майно: квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль «Mercedes-Benz 208D»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
побутову техніку, меблі.

Просила визнати за нею та відповідачем
право власності на Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 за кожним,
виділити їй у натурі та визнати за нею
право власності на холодильник «Zanussi»
вартістю 2300 грн, пральну машину
«Еlесtrolux» вартістю 4 тис. грн, ноутбук
вартістю 6500 грн, фотоапарат «Sоnу»
вартістю 2500 грн, велотренажер вартістю
1 тис. грн, а всього на суму 16 300 грн.
Виділити в натурі та визнати за
відповідачем право власності на
електрогазову піч «Zanussi» вартістю 1300
грн, газову колонку вартістю 1
тис. грн, м'який куточок та два пуфи
вартістю 4 тис. грн, кондиціонер «LG»
вартістю 4500 грн, мікрохвильову піч
вартістю 500 грн., кухонний гарнітур
вартістю 5 тис. грн, а всього на суму 16 300
грн. Виділити в натурі та визнати за
відповідачем право власності на
автомобіль «Mercedes-Benz 208D», державний
номерний знак НОМЕР_1, вартістю 80 тис.
грн. Стягнути з відповідача грошову
компенсацію різниці часток у спільному
майні у розмірі 40 тис. грн.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 05 листопада 2013 року позов
задоволено. Поділено майно, набуте
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за час спільного
проживання однією сім'єю.

Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право
власності по Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 за кожним та залишено
зазначену квартиру у спільній
частковій власності.

Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_6
право власності на: холодильник «Zanussi»
вартістю 2300 грн; пральну машину
«Еlесtrolux» вартістю 4 тис. грн; ноутбук
вартістю 6500 грн; фотоапарат «Sоnу»
вартістю 2500 грн; велотренажер вартістю
1 тис. грн; на загальну суму - 16 300 грн.

Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_7
право власності на: електрогазову піч
«Zanussi» вартістю 1300 грн; газову колонку
вартістю 1 тис. грн; набір м'яких меблів
вартістю 4 тис. грн; кондиціонер «LG»
вартістю 4500 грн; мікрохвильову піч
вартістю 500 грн; кухонний гарнітур
вартістю 5 тис. грн; на загальну суму 16 300
грн.

Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_7
право власності на автомобіль «Mercedes-Benz
208D», державний номерний знак НОМЕР_1,
двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, 1999 року
випуску, колір - білий, вартістю 62 045 грн
24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошову компенсацію різниці вартості
часток у спільному майні у розмірі 31 037
грн 62 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня

2013 року рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 05 листопада 2013 року
скасовано, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у позові,
апеляційний суд керувався тим, що факт
перебування сторін у фактичних шлюбних
відносинах, зокрема, відповідне судове
рішення, у матеріалах справи відсутнє,
позовна вимога про встановлення факту
перебування з відповідачем у фактичних
шлюбних відносинах позивачкою не
заявлялася.

Із такими висновками апеляційного суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом не дотримано.

Встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з
березня 2002 року по 15
листопада 2009 року проживали разом без
реєстрації шлюбу.

На підставі договору купівлі-продажу
від 23 квітні 2004 року ОСОБА_7 придбав
квартиру АДРЕСА_1 за 10 634 грн (а.с. 13).

За даними ВРЕР м. Горлівки Донецької
області за ОСОБА_7 10 листопада 2007 року
зареєстровано автомобіль «Mercedes-Benz 208D»,
державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 7).

Також за час сумісного проживання
однією сім'єю ними було придбано за
спільні кошти майно: холодильник «Zanussi»
вартістю

2300 грн (у 2006 році); електрогазова піч
«Zanussi» вартістю

1300 грн (у 2006 році); набір м'яких меблів
вартістю 4 тис. грн (у 2007 році);
фотоапарат «Sony» вартістю 2500 грн (у 2008
році); газова колонка вартістю 1 тис. грн
(у 2008 році); мікрохвильова піч вартістю
500 грн (у 2008 році); пральна машина
«Electrolux» вартістю 4 тис. грн (у 2008 році);
ноутбук вартістю 6500 грн (у 2008 році);
кондиціонер «LG» вартістю

4500 грн (у 2009 році); кухонний гарнітур
вартістю 5 тис. грн; велотренажер
вартістю 1 тис. грн (у 2008 році); на
загальну суму 256 600 грн.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п.
20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» при
застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України
майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

У ч. 6 ст. 235 ЦПК України передбачено,
якщо під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Отже, ОСОБА_6 скористалася своїм правом
подати позов на загальних підставах,
заявивши позов про визнання права
власності на частку майна та
пославшись на обставину спільного
проживання у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_7 як на підставу
своїх позовних вимог.

Даний висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 23 квітня 2013
року № 6-23цс13.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, повно, всебічно та
обґрунтовано встановив обставини
справи, надав належну оцінку наявним у
справі доказам, у результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам ст. ст.
213, 214 ЦПК України.

Скасувавши законне й обґрунтоване
рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд припустився помилки у
застосуванні матеріального та
процесуального закону.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі відповідно до ст. 339
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2013 року
скасувати, рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки
Донецької області від 05 листопада 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: В.І.
Амелін О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М.
Ситнік