Справа № 149/2318/14-ц
Провадження №2/149/795/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2014 р.
м.
Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Зоріній О. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмільника
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідача
Територіальної громади в особі
Уланівської сільської ради,
Хмільницького району, Вінницької
області, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області із вказаним позовом
до відповідача Територіальної громади
в особі Уланівської сільської ради,
Хмільницького району, Вінницької
області, відповідно до якого просить
визнати за ними, в рівних частках, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 57,7 кв. м., посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивачів - ОСОБА_5.

Після смерті спадкодавця залишилося
спадкове майно, в тому числі: житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 57,7
кв.м.

З приводу оформлення спадщини, у
визначений законом термін позивач
звертався до нотаріуса, однак йому було
рекомендовано питання щодо визнання
права власності на майно вирішувати в
судовому порядку у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів на будинок.

Сторони в судове засідання не
з'явились, надіслали суду заяви у яких
просили справу розглянути у їх
відсутність. При цьому позивачі
зазначили, що повністю підтримують
позовні вимоги, викладені у позовній
заяві, а відповідач не заперечує проти
їх задоволення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги позивача, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до висновку про
ухвалення рішення виходячи з
наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
06 серпня 2001 року підтверджується, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, в с.
Воронівці Хмільницького району
Вінницької області помер ОСОБА_5, про що
06 серпня 2001 року складено відповідний
актовий запис № 59.

Позивачами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, уже
оформлена спадщина на частину майна
після смерті їхнього батька, що
підтверджується свідоцтвами про право
на спадщину за заповітом від 26 серпня
2004 року. Разом з тим, не успадкованою
залишилася інша частина майна, а саме -
житловий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 57,7 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.,
зазначений під літерою «А» з верандою
«а» та господарськими будівлями:
сараєм «В», погребом з шиєю «Б»,
огорожею № 1 та воротами з хвірткою №2,
вартістю 63145 грн. Вказане
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинок, виданим
Хмільницьким РСП КП «ВООБТІ» 02 липня 2014
року та довідкою Уланівської сільської
ради за № 1292 від 01 липня 2014 року.

В зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів
оформлення спадщини на іншу частину
майна, тобто на житловий будинок, у
нотаріальному порядку не є можливим.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
"Про судову практику у справі про
спадкування", судам роз'яснено, що у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на новостворене
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин пов'язаних із набуттям
спадкодавцем права на житловий
будинок, діяла Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
Міністерством комунального
господарства Української РСР від 31
січня 1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6
якої встановлено, що реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Вказана інструкція передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ у
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані
погосподарських книг були звітом про
житлові будинки, що знаходяться на
праві власності громадян.

Тобто записи у погосподарських книга
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Таким чином здобуті докази свідчать
про те, що при житті спадкодавець
володіла, користувалася та
розпоряджалася вищевказаним житловим
будинком з господарськими будівлями і
спорудами, а отже він перебував у її
власності, і вказане право власності
зареєстроване за нею згідно вимог
діючого на той момент законодавства.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги,
оскільки матеріалами справи,
дослідженими в судовому засіданні,
доведено, що позивач являється
спадкоємцем за заповітом, інші
спадкоємці на спадщину не претендують,
відповідач визнав позовні вимоги
повністю, задоволення позову не
суперечить вимогам та законним
інтересам сторін та відповідає чинному
законодавству України, не порушує прав
та інтересів третіх осіб, позивачем
доведено викладені в позовній заяві
обставини, що підтверджує його право як
спадкоємця за заповітом на
успадкування майна спадкодавця, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових
витрат позивачами не ставиться,
понесені судові витрати по оплаті
судового збору необхідно залишити за
останніми.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1223, 1268 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
відповідача Територіальної громади в
особі Уланівської сільської ради,
Хмільницького району, Вінницької
області, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_2, загальною
площею 50,6 кв. м., який складається з
житлового будинку літ "А" та
господарських будівель та споруд,
вартістю 54 701 гривня.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення можна оскаржити до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
М.В.
Тарнавський