АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27
травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 р. ОСОБА_2 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя.

Свої вимоги, з урахуванням уточнень до
позову, обґрунтовувала тим, що з 09
листопада 2007 р. по 20 листопада 2012 р.
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Під час спільного
проживання та фактичних шлюбних
відносин за період з 09 листопада 2007 р.
по 18 вересня 2011 р., сторонами було
придбано наступне майно: плазмовий
телевізор вартістю 4 000 грн. (залишився у
відповідача), пилосос Kibry вартістю 29 000
грн. (виплачувався у розстрочку
протягом декількох місяців за спільні
кошти та залишився у відповідача),
човен рибальський ПВХ, вартістю 5 100 грн.
(залишився у відповідача), двигун для
човна вартістю 8 000 грн. (залишився у
відповідача).

Зазначала, що окрім того сторонами було
накопичено грошові кошти в сумі 16 100
дол.США, які знаходилися на рахунку в
Банку «Фінанси та Кредит» та
використані відповідачем.

Посилаючись на положення ст.69-71 СК
України просила відступити від позиції
рівності часток сторін, остільки
відповідач, як батько дитини не бере
участі в її утриманні, а дитина
постійно проживає з нею та знаходиться
фактично на її утриманні.

На підставі викладеного просила суд
розділити між сторонами спільне майно
подружжя наступним чином: визнати за
ОСОБА_3 право особистої власності та
виділити йому в натурі наступне майно
на загальну суму 87 369 грн. 50 коп.:
плазмовий телевізор вартістю 4 000 грн.,
пилосос Kibry вартістю 29 000 грн., човен
рибальський ПВХ, вартістю 5 100 грн.,
двигун для човна, вартістю 8 000 грн., та
право власності на грошові кошти в сумі
41 269 грн. 50 коп.; визнати за ОСОБА_2 право
власності на грошові кошти в сумі 87 369
грн. 50 коп., які стягнути з відповідача в
примусовому порядку.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся у суд
із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог вказував,
що за час шлюбу сторонами були
накопичені кошти, які знаходились на
банківських рахунках, й на підставі
вимог ст.60-61 СК України та з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
просив суд розподілити між сторонами
спільне майно подружжя наступним
чином: визнати за ОСОБА_3 право
власності на грошові кошти в сумі 5 623
грн. 15 коп., визнати за ОСОБА_2 право
власності на грошові кошти в сумі 5 623
грн. 15 коп., стягнути з ОСОБА_2 на його
користь 2 555 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 р. первісні
та зустрічні позовні вимоги задоволено
частково. Постановлено в порядку
поділу майна подружжя визнати за
ОСОБА_3 право власності на міні систему
"Кіrby" модель G10E: Sentria, №; стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 5
645 грн. 70 коп. та 214 грн. 60 коп. судового
збору.

В апеляційній скарзі представник
позивачки, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
первісних позовних вимог та відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивачки, який підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити, відповідача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 09 листопада 2007 р.
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 20 листопада
2012 р., розірвано. Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та /а.с.5, 6, 22, 23/.

Матеріалами справи доведено, що
сторони припинили шлюбно-сімейні
відносини з 18 вересня 2011 р., а тому
майно, що було придбано та набуто
сторонами за період з 09 листопада 2007 р.
по 18 вересня 2011 р. є спільним майном
подружжя.

Встановлено, що 11 серпня 2007 р. між ТОВ
«Вандер Систем», що є регіональним
представником Компанії «KIRBY» в Україні
та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу № 1922 на міні-систему
«KIRBY» модель G10Е: Sentria, №, ціна
товару визначена сторонами в сумі 20 400
грн., оплату якого погоджена сторонами
на наступних умовах: покупець сплачує
представнику продавця аванс суми у
розмірі 1 500 грн., залишок від суми у
розмірі 18 900 грн. покупець сплачує 15
рівними частками у розмірі 1 260 грн.
щомісячно до 16 числа кожного місяця, до
повного погашення суми боргу в термін
до 16 листопада 2008 р. /а.с.24-25/.

Зі змісту долучених до матеріалів
справи копій квитанцій убачається, що
ОСОБА_3 на виконання умов зазначеного
договору до реєстрації шлюбу - за
період з серпня по жовтень 2007 р. було
сплачено 4 000 грн., й за період після
укладення між сторонами шлюбу - з
листопада 2007 р. по листопад 2008 р. - 16 402
грн. /а.с.84-87/

Матеріали справи свідчать, що за час
фактичних шлюбно-сімейних відносин між
сторонами та АТ «Банк Фінанси та
кредит» були укладені наступні
договори:

- 19 травня 2010 р. між банком та ОСОБА_2 від
імені та по дорученню якої діє ОСОБА_3
договір №1541 про банківський строковий
вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в
національній валюті, відповідно до
якого клієнт вносить, а банк приймає
грошові кошти в національній валюті на
депозитний рахунок НОМЕР_1 у сумі 10 000
грн. на строк з 19 травня 2010 р. по 24 травня
2011 р. /а.с.27-28/;

- 30 липня 2010 р. між АТ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_3 укладено договір
№2035/370-10, за яким було внесено кошти в
розмірі 11 100 дол.США та 28 жовтня
2010 р. відбулось поповнення вкладу на
суму 5 000 дол.США., й 18 лютого 2011 р.
рахунок був закритий, а кошти повернуті
вкладнику достроково /а.с.61/;

- 28 грудня 2010 р. між АТ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_2 укладено договір
№1-7/170268 про банківський строковий
вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» в
іноземній валюті, відповідно до якого
клієнт вносить, а банк приймає грошові
кошти в національній валюті на
депозитний рахунок у сумі 700 євро
на строк з 28 грудня 2010 р. по 02 січня 2012 р.
/а.с.45-46/;

- 22 квітня 2011 р. між банок та ОСОБА_3
укладено договір №942/18-11 про
банківський строковий вклад (депозит)
Ф&К «Стандарт» в іноземній валюті,
відповідно до якого клієнт вносить, а
банк приймає грошові кошти в
національній валюті на депозитний
рахунок у сумі 500 грн. на строк з 22
квітня 2011 р. по 22 жовтня 2012 р. /а.с.31-33/;

- 28 квітня 2011 р. між АТ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_3 укладено договір
№991/18-11 про банківський строковий вклад
(депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній
валюті, відповідно до якого клієнт
вносить, а банк приймає грошові кошти в
доларах США на депозитний рахунок у
сумі 100 дол.США на строк з 28
квітня 2011 р. по 28 жовтня 2012 р. /а.с.34-36/;

- 28 квітня 2011 р. між АТ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_3 укладено договір
№990/18-11 про банківський строковий вклад
(депозит) Ф&К «Стандарт» в іноземній
валюті, відповідно до якого клієнт
вносить, а банк приймає грошові кошти в
іноземній валюті на депозитний рахунок
у сумі 121,30 дол.США на строк з 28
квітня 2011 р. по 28 жовтня 2012 р.
Додатковими угодами від 13 травня 2011 р.
та 06 червня 2011 р. депозитний рахунок був
поповнений на 100 дол.США, а загальна
сума вкладу становила 221,30 дол.США
/а.с.37-39, 40, 41/;

- 28 квітня 2011 р. між АТ «Банк «Фінанси та
кредит» та ОСОБА_2 від імені та по
дорученню якої діє ОСОБА_7 укладено
договір №992/18-11 про банківський
строковий вклад (депозит) Ф&К
«Стандарт» в іноземній валюті,
відповідно до якого клієнт вносить, а
банк приймає грошові кошти в доларах
США на депозитний рахунок у сумі 121,30
дол.США на строк з 28 квітня 2011 р. по
28 жовтня 2012 р. /а.с.42-44/.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, районний
суд обґрунтовано виходив з того, що
позивачкою не було надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
купівлі під час шлюбу плазмового
телевізора, човна рибальського ПВХ та
двигуна для човна, що виключає
визнання їх спільним майном подружжя
та поділу; кошти за договорами №1541 від
19 травня 2010 р., в сумі 10 000 грн. та №2035/370-10
від 30 липня 2010 р. зняті за час спільного
проживання подружжя, й сторонами
належних та допустимих доказів на
підтвердження використання зазначених
коштів не на потреби сім'ї надано не
було.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2
отримала кошти за депозитним договором
№992/18-11 від 28 квітня 2011 р., в сумі 121,30
доларів США, що в еквіваленті становить
969 грн. 19 коп. та за депозитним договором
№1-7/170268 від 28 грудня 2010 р., в сумі 700 євро,
що в еквіваленті становить 7 208 грн. 60
коп., а всього - 8 177 грн. 79 коп.; ОСОБА_3
отримав кошти за депозитним договором
№942/18-11 від 22 квітня 2011 р., в сумі 500 грн.,
за депозитним договором №991/18-11 від 28
квітня 2011 р., в сумі 100 дол.США, що в
еквіваленті становить 799 грн., за
депозитним договором №990/18-11 від 28
квітня 2011 р., в сумі 221,30 дол.США, що в
еквіваленті становить 1 768 грн. 19 коп., а
всього - на суму 3 067 грн. 19 коп.. Загальна
сума коштів за договорами, що є
спільним майном подружжя становить 11 244
грн. 98 коп., тобто по 5 622 грн. 49
коп. кожному, а різниця між отриманими
позивачкою та відповідачем коштами
становить 2 555 грн. 49 коп.

Вирішуючи питання щодо поділу
міні-системи та визначаючи право
власності на неї за ОСОБА_3 судом
враховано, що придбано це майно
відповідачем до шлюбу, яке й на даний
час перебуває в його користуванні, а
остільки під час шлюбу було сплачено
кошти в розмірі 16 402 грн., на користь
ОСОБА_2 вирішено стягнути компенсацію в
розмірі Ѕ частини від 16 402,00
грн., що становить 8 201,00 грн., та з
урахуванням різниці отриманих
сторонами за депозитними вкладами
коштів, на користь позивачки районним
судом правомірно стягнуто кошти в сумі
5 645 грн. 70 коп.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Положеннями ст.61 СК України
встановлено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту. Об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із подружжя

Згідно зі ст.63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Вимогами ст.70 СК України визначено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та незастосування
до спірних правовідносин положень ч.2
ст.70 СК України не заслуговують на
увагу, остільки підстави для відступу
від засади рівності часток подружжя
відсутні.

Матеріалами справи не доведено, що
відповідач не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї, розмір
аліментів, які одержує позивачка,
недостатній для забезпечення
фізичного, духовного розвитку та
лікування їх дитини.

Твердження апеляційної скарги про
неповне з'ясування судом обставин щодо
майна, яке було набуто сторонами за
період шлюбу та привласнення
відповідачем грошових коштів, в сумі 16
100 дол. США, знятих з депозитного
рахунку банку 18.02.2011р., ретельно
перевірялися судом першої інстанції,
вони отримали належну оцінку в рішенні
й обґрунтовано визнані безпідставними.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20.11.2012р. в справі
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
визнано доведеним, що сторони з 18.09.2011р.
припинили шлюбно - сімейні відносини
/а.с.22,23/, а доводи про розпорядження
відповідачем на власний розсуд, без
згоди з ОСОБА_2 грошовими коштами, які
були зняті з депозитного рахунку банку
у лютому 2011р. носять голослівний
характер, ґрунтуються на припущеннях й
нічим не підтверджені.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав до часткового задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2610/29205/2012

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9538/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Притула Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.