СУД МІСТА КИЄВА
Справа 759/7321/13
Головуючий у 1-ій інстанції -
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9079/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Круглику В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС», за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета позову - НELSE FONNA НF, про
зобов'язання вчинити дії, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 27 травня 2014 року

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 27.05.2014 в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Страхова група «ТАС», за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета позову
- НELSE FONNA НF, про зобов'язання вчинити
дії, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 27.05.2014 та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Вважає, що оскаржуване
рішення суду є незаконним і
необґрунтованим, судом невірно
оцінені подані докази, крім того, при
постановлені оскаржуваного рішення
судом порушенні та неправильного
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача ОСОБА_3
просив задовольнити апеляційну скаргу
з наведених у ній доводів. Представник
відповідача Синельніков М.О. проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не доведено виконання ним
умов договору страхування щодо
повідомлення про настання страхового
випадку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
чинного законодавства України.

Так, судом встановлено, що 09.04.2012 року
між ОСОБА_2 та ПАТ СГ «ТАС» було
укладено договір добровільного
страхування медичних витрат MONA Е №
38/27-146414 у формі страхового полісу,
відповідно до якого застрахованою
особою є ОСОБА_2, строк дії страхового
полісу з 09.04.2012 до 08.04.2013, страхова сума
за медичними витратами складає 30 000
євро.

08.09.2012 позивач перебував у подорожі в
Норвегії, де потрапив до місцевого
закладу охорони здоров'я з гострим
болем у животі (заворот кишок), який
потребував негайного хірургічного
втручання. 09.09.2012 року позивача
прооперовано, 15.09.2012 позивача було
виписано, а 24.09.2012 позивачу було знято
післяопераційні шви.

Після повернення до України, 28.09.2012
позивач звернувся із заявою про
настання події страхового випадку до
відповідача та надав усі необхідні
документи, передбачені п.8.8 Умов
Страхування.

Разом із заявою про настання
страхового випадку відповідачу були
надані оригінали рахунків, зокрема:
рахунок № 151958 від 09.09.2012 на суму 101 980, 00
норвезьких крон, що за курсом НБУ
станом на 15.05.2013 становить 140 732 грн. 40
коп. і рахунок №14297002-ORTP5 від 24.09.2012 на
суму 2 384,00 норвезьких крон, що за курсом
НБУ станом на 15.05.2013 становить 3 289 грн. 92
коп. Загальна сума складає 144 022 грн. 32
коп.

Листом вих. № Г1000/1024 від 18.03.2013
відповідач повідомив позивача про
відмову у виплаті страхового
відшкодування, посилаючись на пункти
9.3.1., 9.3.2. умов страхування, відповідно
до яких страховик звільняється від
виплати страхового відшкодування, якщо
страхувальник не повідомив страховика
або асистанс про настання страхового
випадку протягом 24 годин з моменту його
настання, не погодив зі страховиком або
асистансом всі дії, пов'язані з
лікуванням та отриманням інших послуг
в разі настання страхового випадку.
Згідно із наданими позивачем
документами, звернення до лікарні
відбулось 08.09.2012, а звернення до
Асистансу - 11.09.2012. Тобто страхувальник
не повідомив страховика або асистанс
про настання страхового випадку
протягом 24 годин з моменту його
настання та не погодив свої дії з
страховиком або асистансом і тим, самим
не виконав умов Договору.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України,
страхувальник зобов'язаний, зокрема,
повідомити страховика про настання
страхового випадку у строк,
встановлений договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про страхування»та п. 5 ч. 1 ст.
991 ЦК України підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування,
крім іншого, є несвоєчасне
повідомлення страхувальником про
настання страхового випадку без
поважних на це причин або створення
страховикові перешкод у визначенні
обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з п. 2.1.1 Умов Страхування до
Страхового Полісу, страховим випадком
є подія, передбачена Договором
страхування, що не підпадає під
виключення або обмеження страхування,
яка відбулась і з настання якої виникає
обов'язок Страховика здійснити виплату
шляхом відшкодування асистансу
Страховика або Страхувальнику
(Застрахованій особі), медичній
установі, що надавала послуги витрат за
надані медичні та додаткові послуги
під час подорожі за кордон, у межах та
обсязі умов та лімітів страхування,
передбачених Договором Страхування.

Пунктом 2.2.1. Договору передбачено, що
страховик здійснює страхову виплату, у
випадках звернення застрахованої
особи через Асистанс або самостійно за
медичною допомогою до медичного
закладу, зокрема внаслідок раптового
захворювання, що сталось несподівано і
становить загрозу для життя та здоров'я
застрахованої особи.

За умовами пункту 10.3.2. умов страхування
позивач зобов'язаний протягом 24 годин з
моменту настання страхового випадку
повідомити страховика або Асистанс про
настання страхового випадку;
відповідно до положення пункту 10.3.3.
умов страхування позивач зобов'язаний
погоджувати всі дії, пов'язані з
лікуванням та отриманням інших послуг
у разі страхового випадку.

Пунктом 10.4.2 умов страхування
встановлено, що страховик має право
відмовити у страховій виплаті в разі
невиконання позивачем будь-якого з
зобов'язань, викладених у пунктах 10.2, 10.3
цих умов страхування.

Згідно з пунктом 8.4. Полісу Страховик
відшкодовує вартість медичних та інших
послуг, передбачених цими Умовами
страхування, за умови погодження ним
або Асистансом факту звернення
Позивачем до медичного закладу або
спеціалізованої особи.

Несвоєчасне повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків є підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування (пункт 5 частина 1 статті
991 ЦК України).

Частиною 2 статті 991 ЦК України
встановлено, що договором страхування
можуть бути передбачені також інші
підстави для відмови здійснити
страхову виплату, якщо це не суперечить
закону.

Установивши, що позивач не виконав
належним чином умови договору
страхування, а саме не повідомив
страховика про настання страхового
випадку протягом 24 годин, суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Доводи скаржника у поданій апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду
першої інстанції, не впливають на їх
правильність, а тому не можуть бути
прийняті до уваги.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: