Провадження №2/761/7390/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк» про
повернення грошових коштів та
стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, просив
стягнути з останнього на його користь
грошові кошти в сумі 56903 доларів США 74
центи, що станом на 8 вересня 2014 року
еквівалентно 729631 грн. 13 коп., які
знаходяться на поточному рахунку
банку; суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за період з 15 липня 2014 року по 8
вересня 2014 року у розмірі 2918 грн. 52 коп.,
суму 3% процентів річних за період з 15
липня 2014 року по 8 вересня 2014 року у
розмірі 3371 грн. 74 коп., відсотки за
договором банківського вкладу №807470/2014
р. від 12 червня 2014 року за користування
грошовими коштами за період з 14 липня
2014 року по 8 вересня 2014 року у розмірі
1124,08 доларів США, що станом на 8 вересня
2014 року еквівалентно 14413 грн. 18 коп.

В обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що між ним та
відповідачем було укладено договір
банківського вкладу «Відсотки
щотижня» №807470/2014 від 12 червня 2014 року,
дата вимоги вкладником вкладу - 12 липня
2015 року.

Відповідно до умов договору сума
початкового вкладу склала 56551 дол. США.

За умовами договору стандартна
ставка за вкладом становить 10% річних
на перший місяць, 12,25 процентів річних
на другий місяць, 12,5 процентів річних
на третій місяць та 12,75 процентів
річних на четвертий місяць дії вкладу.
З п'ятого по тринадцятий місяць дії
вкладу стандартна ставка за вкладом
становить 2 проценти річних.

Відповідно до договору позивачу,
як вкладнику, було надано право вимоги
вкладу після закінчення кожного
місячного періоду дії договору, в цих
випадках повернення вкладу та
нарахованих процентів здійснюється в
перший день після закінчення кожного
місячного періоду дії вкладу.

14 липня 2014 року після завершення
першого місячного періоду договір
банківського вкладу було достроково
розірвано за його ініціативою.
Депозитний договір банком було
закрито, а кошти переведено
відповідачем на поточний рахунок
НОМЕР_1.

При цьому банком було відмовлено
у виплаті йому суми вкладу.

За період з 14 липня 2014 року по 29
серпня 2014 року відповідачем було
виплачено йому тільки 100 доларів США.
Сума коштів на його поточному рахунку
станом на 27 серпня 2014 року становить
56903,74 дол. США.

Виходячи з цього, вважає, що
відповідачем без правових підстав
обмежуються його права щодо
розпорядження грошовими коштами, а
тому вимушений звертатися до суду.

В судовому засіданні позивач та
його представник підтримали позов та
просили його задовольнити з підстав, в
ньому викладених.

Представник відповідача до
судового засідання не з'явився,
сповіщений належним чином про місце та
час розгляду справи, про причини неявки
суд не повідомляв.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України суд вважає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
у справі доказів, проти чого не
заперечував позивач.

Суд, вислухавши позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 червня 2014 року
між сторонами в даній справі був
укладений договір банківського вкладу
«Відсотки щотижня» №807470/2014 (в доларах
США).

Відповідно до п.1.3. договору сума
початкового вкладу склала 56551 дол. США.

За умовами договору, а саме: п.1.5.,
стандартна ставка за вкладом становить
10 процентів річних на перший місяць, 12,25
процентів річних на другий місяць, 12,5
процентів річних на третій місяць та
12,75 процентів річних на четвертий
місяць дії вкладу. З п'ятого по
тринадцятий місяць дії вкладу
стандартна ставка за вкладом становить
2 проценти річних.

Згідно п.1.7. даного договору дата вимоги
вкладником вкладу - 12 липня 2015 року.

У відповідності до п.1.6. вказаного
договору вкладнику надається право
вимоги вкладу після закінчення кожного
місячного періоду дії договору. В цих
випадках повернення вкладу та
нарахованих процентів здійснюється в
перший день після закінчення кожного
місячного періоду дії вкладу.

14 липня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою виплатити йому
57000 доларів США, які були перераховані
останнім на поточний рахунку НОМЕР_1, у
зв'язку з достроковим припиненням 14
липня 2014 року дії договору
банківського вкладу від 12 червня 2014
року.

У відповідь на лист від 14 липня 2014 року
№64/140 щодо виконання умов договору
банківського вкладу №807470/2014 від 12
червня 2014 року банком було повідомлено
позивача про те, що депозит було
закрито у внутрішній строк дії
депозитної угоди , який настав 14 липня
2014 року, згідно з умовами депозитного
договору. Також було зазначено на те, що
банком здійснюється виплата коштів в
іноземній валюті згідно Постанови НБУ
№328 від 30 травня 2014 року; та зауважено
відносно того, що депозит №807470/2014 від 12
червня 2014 року було укладено на 13
місяців, тобто строком на 12 липня 2015
року, розірвання договору 14 липня 2014
року є достроковим, а тому банки мають
право достроково повертати вклади
згідно з п.1.10 цієї постанови.

Згідно наданій банком виписці по
особовим рахункам станом на 27 серпня 2014
року на поточному рахунку позивача
НОМЕР_1 обліковуються грошові кошти в
сумі 56903,74 дол. США.

Отже, здійснивши перерахування суми
вкладу за договором банківського
вкладу «Відсотки щотижня» №807470/2014 від
12 червня 2014 року на поточний рахунок
позивача НОМЕР_1, відповідач закрив
вкладний рахунок відповідно до п. 1.2.
договору.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини банківського рахунку,
які регулюються главою 72 (ст.ст. 1066- 1076 )
ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Частиною 1 статті 1070 ЦК України
встановлено, що за користування
грошовими коштами, що знаходяться на
рахунку клієнта, банк сплачує проценти,
сума яких зараховується на рахунок,
якщо інше не встановлено договором
банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк
може списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу
України обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Разом з тим, на час виникнення спірних
правовідносин банками здійснювалась
виплата коштів в іноземній валюті
відповідно до Постанови Правління
Національного Банку України від 30
травня 2014 року №328 «Про врегулювання
діяльності фінансових установ та
проведення валютних операцій», діючої
до 1 вересня 2014 року, яка була прийнята у
відповідності до статті 55 Закону
України «Про Національний банк
України» з метою забезпечення
стабільності грошової одиниці України,
захисту інтересів вкладників та інших
кредиторів банків, сприяння
стабільності банківської системи
України, забезпечення розрахунків, і за
п.7 якої уповноважені банки зобов'язані
були обмежити видачу (отримання)
готівкових коштів в іноземній валюті з
поточних та депозитних рахунків
клієнтів через каси та банкомати в
межах до 15000 гривень на добу на одного
клієнта в еквіваленті за офіційним
курсом Національного банку України та
не допускати обмежень щодо переказу
коштів в іноземній валюті, що належать
клієнтам, відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку України. Зазначена
вимога поширювалася на видачу
(отримання) готівкових коштів як у
межах України, так і за її межами
незалежно від кількості рахунків
клієнта в одному банку.

Крім того, розірвання договору 14 липня
2014 року було достроковим, а тому згідно
з п.10 вказаної Постанови уповноважені
банки мали право достроково повертати
вклади, залучені в іноземній валюті за
всіма типами договорів, та достроково
погашати ощадні (депозитні)
сертифікати, номіновані в іноземній
валюті, тільки у національній валюті за
курсом купівлі іноземної валюти
уповноваженого банку на день
проведення операції.

2 вересня 2014 року набрала
чинності Постанова Правління
Національного Банку України від 29
серпня 2014 року №540 «Про введення
додаткових механізмів для
стабілізації грошово-кредитного та
валютного ринків України», за якою
відповідно до п.п.9 п.1 уповноважені
банки зобов'язані обмежити видачу
(отримання) готівкових коштів в
іноземній валюті або банківських
металів з поточних та депозитних
рахунків клієнтів через каси та
банкомати в межах до 15000 гривень на добу
на одного клієнта в еквіваленті за
офіційним курсом Національного банку
України.

З урахуванням того, що договір було
розірвано достроково, то відповідно до
п.п.7 п.1 даної Постанови банк має право
достроково повертати вклади, залучені
в іноземній валюті за всіма типами
договорів, та достроково погашати
ощадні (депозитні) сертифікати,
номіновані в іноземній валюті, тільки у
національній валюті за курсом купівлі
іноземної валюти уповноваженого банку
на день проведення операції.

Національний Банк України є
центральним банком України, особливим
центральним органом державного
управління, юридичний статус, завдання,
функції, повноваження і принципи
організації якого визначаються
Конституцією України, цим Законом та
іншими законами України (стаття 2
Закону України «Про Національний банк
України»).

Згідно з частиною другою статті 99
Конституції України та статтею 6 Закону
України «Про Національний банк
України» забезпечення стабільності
грошової одиниці є основною функцією
Національного Банку України. Він
здійснює надані йому повноваження для
захисту грошової одиниці та всієї
грошової системи в Україні, узгоджуючи
свої дії з іншими суб'єктами державної
влади, виходячи із завдань
грошово-кредитної політики держави,
макроекономічного аналізу та
платіжного балансу. На виконання своєї
основної функції Національний банк
України сприяє дотриманню
стабільності банківської системи, а
також, у межах своїх повноважень, -
цінової стабільності.

Право Національного банку України,
використовуючи адміністративний метод
банківського регулювання,
встановлювати заборони та обмеження
щодо вчинення банківськими установами
певних дій (операцій) закріплено у
Законі України «Про банки і банківську
діяльність». Так, частина 1 статті 66
вказаного Закону передбачає, що
державне регулювання діяльності
банків здійснюється Національним
банком України шляхом встановлення
вимог та обмежень щодо діяльності
банків.

Відповідно до ст. 56 вказаного Закону
Національний банк видає
нормативно-правові акти з питань,
віднесених до його повноважень, які є
обов'язковими для органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, банків, підприємств,
організацій та установ незалежно від
форм власності, а також для фізичних
осіб. Нормативно-правові акти
Національного банку видаються у формі
постанов Правління Національного
банку, а також інструкцій, положень,
правил, що затверджуються постановами
Правління Національного банку.

Вказані рішення Національного Банку
України є розпорядчими актами,
виданими на виконання Конституції
України, законодавчих актів,
нормативно-правових актів
Національного банку України, і є
обов'язковими для виконання банку.

Крім того, позивач не позбавлений права
з урахуванням обмежень, встановлених
регулятором - НБУ, отримати грошові
кошти.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний банк» про
повернення грошових коштів та
стягнення штрафних санкцій відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

СУДДЯ: