Справа № 347/1944/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2014
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області в складі:

Головуючого -судді: Цалина Б.М.

Секретаря - Терлюжак Н.П.

розглянувши у відкритому, судовому
засіданні в залі суду м. Косів справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся в суд із позовом про
розірвання шлюбу.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не
з"явився, подав суду заяву про розгляд
справи в його відсутності, позовні
вимоги підтримує та просить шлюб
розірвати.

Із змісту вимог позову вбачається, що
06.11.1976 року позивач зареєстрував шлюб
із ОСОБА_2, відповідачкою по справі, у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Косівського районного управління
юстиції, Івано-Франківської області,
актовий запис № 57. За час їх спільного
проживання в них народилась двоє дітей
, які є повнолітніми та мають свої сім"ї.
Через несумісність характерів, частих
сварок вони втратили почуття один до
одного. З 2011 року вони не підтримують
подружніх відносин і проживають
окремо, тому подальше спільне життя і
збереження шлюбу є не можливим.
Зазначені обставини свідчать про те що,
надії на збереження сім'ї немає ніякої,
шлюб між ними носить формальний
характер. Просить шлюб розірвати.

Відповідачка, ОСОБА_2 в судове
засідання не з"явилася, подала суду
заяву із клопотанням про розгляд
справи в її відсутності , позовні
вимоги визнає, шлюб просить розірвати.

Таким чином, судом прийнято рішення про
розгляд справи у відсутності сторін на
підставі наявних доказів у справі, без
фіксування процесу технічними
засобами, що не суперечить та
відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи вважає,
що позов підставний і підлягає до
задоволення за наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні
сторони зареєстрували шлюб 06.11.1976 року
позивач зареєстрував шлюб у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Косівського районного управління
юстиції, Івано-Франківської області,
актовий запис № 57, що стверджується
свідотвом про шлюб а.с. 4.

За час їх спільного проживання в них
народились двоє дітей, які на даний час
є вже повнолітніми.

Через несумісність характерів, частих
сварок вони втратили почуття один до
одного. З 2011 року вони не підтримують
подружніх відносин і проживають
окремо, тому подальше спільне життя і
збереження шлюбу є не можливим.
Зазначені обставини свідчать про те що,
надії на збереження сім'ї немає ніякої,
шлюб між ними носить формальний
характер. Підстав для примирення чи
збереження сім"ї суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56
Сімейного кодексу України кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання. Згідно ч.1
ст.110 Сімейного кодексу України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Разом з цим, згідно ст.113 Сімейного
кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідачкою заявлено клопотання про
залишення їй прізвища «ОСОБА_2».

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя"від 21 грудня 2007 року № 11,
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням того, що позов подано
одним із подружжя, а саме ОСОБА_1
продовжувати подальше спільне
подружнє життя позивач з відповідачкою
не бажає, тому суд вважає, що в
інтересах сторін позов слід
задовольнити.

На підставі наведеного, ст.ст.109-112, 161
Сімейного Кодексу України, керуючись
ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш
И В :

Позов задоволити. Шлюб зареєстрований
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.11.1976 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Косівського районного управління
юстиції Івано-Франківської області,
актовий запис № 57 - розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу
залишити відповідачці прізвище
«ОСОБА_2».

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Івано-Франківського
Апеляційного суду через Косівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
-протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Цалин Б.М.