У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 03 березня
2014 року та рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 13 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Сапанівської сільської ради
Кременецького району Тернопільської
області, третя особа - державний
нотаріус Кременецької нотаріальної
контори ОСОБА_4, про визнання заповіту
нікчемним, визнання заяви про відмову
від спадщини недійсною, скасування
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, скасування державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно та визнання права власності на
спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Кременецького районного суду
Тернопільської області із позовом до
ОСОБА_3, Сапанівської сільської ради
Кременецького району Тернопільської
області, про визнання заповіту
нікчемним, визнання заяви про відмову
від спадщини недійсною, скасування
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, скасування державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно та визнання права власності на
спадкове майно, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік
ОСОБА_5, котрий за життя 01 лютого 2011 року
склав заповіт на ОСОБА_3, посвідчений
секретарем Сапанівської сільської
ради. Вважаючи, що заповіт є нікчемним,
як такий, що складений з порушенням
вимог щодо його форми без зазначення
часу (годин та хвилин) його складання,
позивач просила визнати за нею, як
єдиною спадкоємицею за законом, право
власності на спадкове майно після
ОСОБА_5: житлового будинку із
надвірними спорудами, розташованого по
АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що на час смерті
чоловіка ОСОБА_5, вона була
непрацездатною особою похилого віку, а
тому при спадкуванні за заповітом на
ОСОБА_3 мала право на обов'язкову частку
у спадковому майні. Однак, перебуваючи
під впливом тяжких обставин: втратою
чоловіка, а також у зв'язку з постійними
хворобами, похилим віком, немічністю,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона написала заяву
про відмову від спадкового майна на
користь ОСОБА_3 на вкрай невигідних
умовах, оскільки такою відмовою
позбавила себе житла.

Просила суд визнати її відмову від
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
недійсною з підстав, передбачених
ст.ст. 233, 1274 ЦК України; визнати за нею
право власності на обов'язкову частку у
спадщині; визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане на ОСОБА_3 від 12 жовтня 2011 року;
скасувати державну реєстрацію права
власності, реєстраційний номер № 9336564
від 14 жовтня 2011 року на спірний будинок.

Рішенням Кременецького районного суду
від 03 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсною заяву про відмову
від спадщини після смерті ОСОБА_5 від 10
серпня 2011 року, підписану ОСОБА_2
Вирішено питання судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 13 травня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині вирішення позовних
вимог про визнання права власності на
спадкове майно та скасування свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.
Ухвалено у цій частині нове рішення,
яким визнано за ОСОБА_2 право власності
на обов'язкову частку у спадковому
майні після смерті ОСОБА_5 у вигляді 1/3
частини житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 Скасовано частково свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане Кременецькою державною
нотаріальною конторою 12 жовтня 2011 року
на ім'я ОСОБА_3 та зареєстроване в
реєстрі за № 488 на спадкове майно
померлого ОСОБА_5 - житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_1 в частині права власності на 1/3
частину будинковолодіння.

В решті рішення Кременецького
районного суду від 03 березня 2014 року
залишено без змін.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення в частині відмови у
задоволенні позовної вимоги про
визнання недійсним заповіту,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сапанівської
сільської ради Кременецького району
Тернопільської області, третя особа -
державний нотаріус Кременецької
нотаріальної контори ОСОБА_4, про
визнання заповіту нікчемним, визнання
заяви про відмову від спадщини
недійсною, скасування свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно та
визнання права власності на спадкове
майно.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.