У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 02 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом та просила
визнати недійсним договір дарування
житлового будинку з усіма надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, укладеного між нею та ОСОБА_7 29
жовтня 2010 року.

В обґрунтування позову зазначила, що із
сином ОСОБА_7 у неї була домовленість,
що вона передає йому належний їй
будинок, а він доглядає її до смерті.
Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, і
вказаний будинок перейшов за правом
спадкування до спадкоємців - дружини та
сина померлого. Вона, у свою чергу,
після того, як онук запевнив її, що буде
дотримуватися домовленості, що була у
неї з сином - буде доглядати її та вона
доживе у вказаному будинку до смерті,
відмовилася від своєї частки у
спадщині на користь онука.

Після отримання частини будинку у
спадок онук переїхав до неї мешкати
разом із співмешканкою, з якою стосунки
у неї не склалися, і під час сварок
остання постійно натякала, що вона не
має права жити в цьому будинку та їй
необхідно переїжджати до будинку для
людей похилого віку.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 08
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 02 липня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено, визнано
недійсним договір дарування від 29
жовтня 2010 року житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі заявники,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просять скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог,
апеляційний суд на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов
правильного висновку про те, що ОСОБА_4
не мала наміру укладати договір на
безоплатну передачу житлового будинку,
який є її єдиним житлом, а укладаючи
спірний договір помилялася щодо
правової природи правочину, прав та
обов'язків, які виникнуть після його
укладення між нею та її сином.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 02 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова