У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди заподіяної злочином, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кілійського районного суду Одеської
області від 14 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 9 січня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16 квітня 2013 року, ОСОБА_2 визнано винним
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України, який полягав у тому, що з
квітня 2008 року по липень 2008 року
відповідач допустив службову
недбалість при реорганізації СВК
«Південний» у ТОВ «Південний-1», що
виразилось у оформленні
реорганізованого підприємства на одну
особу замість оформлення на всіх
членів СВК, яким після проведення
реорганізації не була виплачена їх
доля, що призвело до тяжких наслідків у
вигляді спричинення збитків
потерпілим ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позивачу
на загальну суму 2711602 грн 13 коп. ОСОБА_2
був звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
застосуванням п. «є» ст. 1 Закону
України «Про амністію в 2011 році», ст. 6
КПК України 1960 року. Посилаючись на
наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Кілійського районного суду
Одеської області від 14 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 29 квітня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено щодо
мотивів відмови у позові. В іншій
частині рішення суду залишено без змін

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувані рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

В обгрунтування вимог про
відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2,
ОСОБА_1 посилався на постанову
Кілійського районного суду Одеської
області від 9 січня 2013 року згідно якої
відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності по
обвинуваченню у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на
підставі ст. 6 Закону України «Про
амністію у 2011 році».

Як вбачається з цієї постанови,
останній притягувався до кримінальної
відповідальності за те, що він допустив
службову халатність при реорганізації
СВК «Південний» у ТОВ «Південне-1»,
оформив це підприємство на одну особу,
замість оформлення на всіх членів СВК,
яким після проведеної реорганізації не
була виплачена доля в майні, що привело
до тяжких наслідків у вигляді завдання
шкоди потерпілим ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6
на загальну суму 2711602 грн 13 коп.

Оскільки у вказаній постанові не
зазначалось, у якому розмірі шкода
відповідачем була завдана
безпосередньо позивачу, то при
вирішенні спору суди правильно
виходили з того, що ця обставина
підлягає доведенню останнім.

Між тим, ОСОБА_1 не подано доказів про
те, який розмір паю належав йому у
виробничому кооперативі, яку частку
він складав, а, відповідно, у якому
розмірі йому підлягала виплаті
вартість паю, чи право на отримання
якого майна або ж його вартості він
зберігав у зв'язку із припиненням
членства у кооперативі внаслідок його
реорганізації.

З огляду на недоведеність розміру
завданої позивачу діями відповідача
шкоди суди обґрунтовано відмовили у
задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що
позивач звільнений від доказування на
підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України
підлягають відхиленню, оскільки
відповідно до цієї норми обов'язковим
для суду є вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили.

Дані які б свідчили про постановлення
вироку відносно ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду
Одеської області від 14 березня 2014 року
та рішення апеляційного суду Одеської
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.І.
Амелін С.О. Карпенко