Справа № 541/3488/13-ц
Провадження №2/541/944/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 вересня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді
- Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі -
Литвиненко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миргороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

27.11.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, що
продовжує навчання.

09.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Миргородського міськрайонного суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання.

Ухвалою Миргородського міськрайонного
суду від 09.12.2013 року позов ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання та зустрічний позов ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання прийнято до спільного
розгляду (а.с.24).

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 30 грудня 2013
року, яке було залишене в силі ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 10 лютого 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
скасовано рішення Миргородського
міськрайонного суду від 30 грудня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 10 лютого 2014
року та справу направлено на новий
судовий розгляд (а.с.103-104).

В судовому засіданні позивачка по
первісному, а відповідачка по
зустрічному позову ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала, а в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
до неї просила відмовити за
недоведеністю позовних вимог.
Пояснила, що у них з відповідачем є
спільний повнолітній син ОСОБА_3, який
після закінчення школи продовжив
навчання в Миргородському
художньо-промисловому коледжі імені
М.В. Гоголя Полтавського національного
технічного університету імені Юрія
Кондратюка. Дата закінчення навчання 31
січня 2015 року. У зв'язку з продовженням
навчання син ОСОБА_3 потребує
матеріальної допомоги на харчування,
придбання необхідного учнівського
приладдя, одягу від обох батьків,
оскільки сам себе забезпечити не може.
Вона таку матеріальну допомогу надає, а
відповідач по первісному позову ОСОБА_2
матеріальної допомоги на утримання
повнолітнього сина на період його
навчання не надає в добровільному
порядку, хоч за станом здоров'я та
фінансовим становищем має можливість
надавати таку допомогу. Просить суд
стягувати з відповідача по первісному
позову ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання повнолітнього сина, що
продовжує навчання у розмірі 600 гривень
щомісячно, починаючи з дня подачі нею
позову до суду і на період навчання.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до неї просить відмовити,
оскільки повнолітній син знаходиться
на її повному утриманні.

Відповідач, а по зустрічному позову
позивач ОСОБА_2 первісний позов ОСОБА_1
до нього не визнав, а на задоволенні
своїх позовних вимог до ОСОБА_1 по
зустрічному позову наполягав. Пояснив,
що дійсно у них з позивачкою, а по
зустрічному позову відповідачкою
ОСОБА_1 є спільний повнолітній син
ОСОБА_3, який навчається в
Миргородському художньо-промисловому
коледжі імені М.В. Гоголя. Саме він
надає повне матеріальне утримання
сину, забезпечує його житлом, але не
може самостійно його належним чином
забезпечити. Зважаючи на викладене,
вважає, що відповідачка по зустрічному
позову ОСОБА_1 повинна і може надавати
матеріальне утримання сину на період
його навчання. Просить суд стягувати із
відповідачки по зустрічному позову
ОСОБА_1 на його користь аліменти на
утримання повнолітнього сина, що
продовжує навчання у розмірі 50% від
отримуваної нею заробітної плати, або 50
відсотків мінімального прожиткового
рівня, на випадок, якщо відповідачка
розрахується з роботи щомісячно на
весь період навчання сина, але не
більше ніж до досягнення ним 23 років. В
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до нього просить відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 суду пояснив, що
він навчається в Миргородському
художньо-промисловому коледжі імені
М.В. Гоголя Полтавського національного
технічного університету імені Юрія
Кондратюка. Отримує стипендію в
розмірі 550 грн. щомісячно. Допомогу на
період навчання йому надає виключно
матір. Вона дає кошти на одяг,
харчування, придбання інших необхідних
речей. Батько ОСОБА_2 жодної допомоги
йому не надає. Просить суд позов його
матері ОСОБА_1 задовольнити, а в
задоволенні позову батька ОСОБА_2
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі приходить до
висновку, що як в задоволенні
первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання так і в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, що продовжує
навчання слід відмовити з таких
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
являються батьками третьої особи
ОСОБА_3, що підтверджується копією
свідоцтва про народження (а.с.3).

Сторони по справі та їх син ОСОБА_3
проживають разом за адресою: АДРЕСА_1,
хоч шлюб між ними був розірваний
рішенням Миргородського
міськрайонного суду від 06 серпня 2009
року (а.с.18).

Син сторін ОСОБА_3 навчається в
Миргородському художньо-промисловому
коледжі імені М.В. Гоголя Полтавського
національного технічного університету
імені Юрія Кондратюка. Дата закінчення
коледжу 31 січня 2015 року (а.с.7).
Судом встановлено, що третя особа
ОСОБА_3 отримує стипендію в розмірі 550
грн. щомісячно.

Відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття, а у випадках, передбачених
статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх
повнолітніх дочку, сина.

Стягнення аліментів на дітей, які
досягли повноліття, з підстав,
передбачених статтями 198, 199 Сімейного
кодексу України, здійснюється у
судовому порядку за новою позовною
заявою.

Згідно з частини 1 статті 181
Сімейного кодексу України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з частиною
3 статті 181 Сімейного кодексу України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (стаття 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (стаття 184
Сімейного кодексу України) і
виплачуються щомісячно.

Як зазначено в п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року N 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198
СК України дає підстави для висновку,
що для виникнення обов'язку батька
(матері) утримувати свою повнолітню
дочку (сина) необхідні наявність трьох
умов: дочка (син) є непрацездатними;
дочка (син) потребує матеріальної
допомоги; батько (мати) мають
матеріальну можливість утримувати
дочку (сина).

При визначенні розміру аліментів
на повнолітніх дочку, сина з одного з
батьків суд повинен взяти до уваги
можливість надання утримання й другим
із батьків і врахувати стан здоров'я та
матеріальне становище як дочки (сина),
так і платника аліментів, інших дітей
чи непрацездатних батьків, дружини,
дітей та інші обставини, що мають
істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів мають самі дочка,
син, які продовжують навчатися, а також
той із батьків, з яким вони проживають.
ОСОБА_3 проживає разом з обома батьками
сторонами по справі.

Як позивач по первісному позову
ОСОБА_1 так і позивач по зустрічному
позову ОСОБА_2 мали право звернутися до
суду в інтересах повнолітнього сина,
який продовжує навчання, про стягнення
аліментів. Але кожним з них позов
подано в своїх власних інтересах, адже
кожен з них кошти просить стягнути на
свою користь.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та
ст. 199 СК України право на звернення до
суду з позовом про стягнення аліментів
має той з батьків з ким проживає дочка
та син. За змістом зазначених статей
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають право звернутися
з позовом. Однак, такий позов міг бути
поданий в інтересах повнолітнього,
який повинен бути позивачем у
зазначеній справі, а з врахуванням
того, що повнолітній син є дієздатним,
то аліменти мають бути стягнуті на
його, а не інших осіб, користь, в т.ч.
коли такі особи наділені правом
звернення до суду з позовом в інтересах
інших осіб.

Оскільки, як позивачка по
первісному позову ОСОБА_1, так і позивач
по зустрічному позову ОСОБА_2 в своїх
позовах просять стягнути аліменти на
їхню користь, то як первісний так і
зустрічний позов не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК
України; ст.ст. 199; 200 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина, що
продовжує навчання.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, що продовжує навчання.

Роз'яснити ОСОБА_3 право звернення з
самостійним позовом до суду про
стягнення аліментів на період
навчання.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційних скарг через Миргородський
міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко