РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/6987/14-ц

№ пр. 2/521/4820/14

20 серпня 2014 року

Малиновський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого судді -
Тополевої Ю.В.

за участю секретаря - Борисової
Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області, Комунального підприємства
«Міське агентство з приватизації
житла» Одеської міської ради, Служби по
справам дітей Одеської міської ради,
Одеського міського Бюро технічної
інвентаризації і реєстрації об'єктів
нерухомості про визначення розміру
частки у праві спільної сумісної
власності та про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 в інтересах малолітньої доньки
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб,
що не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області, Комунального
підприємства «Міське агентство з
приватизації житла» Одеської міської
ради, Служби по справам дітей Одеської
міської ради, Одеського міського Бюро
технічної інвентаризації і реєстрації
об'єктів нерухомості про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення розміру частки у праві
спільної сумісної власності та про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу. В
обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначила, що в 1993 році вона та її син,
ОСОБА_4 набули право спільної сумісної
власності в порядку приватизації на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Ні
позивач, ні її син, ОСОБА_4 право
власності на зазначену квартиру не
зареєстрували в установленому законом
порядку. 24.03.2014 року позивач звернулась
до Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області з метою державної реєстрації
свого права власності, однак їй було
відмовлено в реєстрації в зв'язку із
відсутністю згоди всіх співвласників
та невідповідності прізвища,
зазначеного в правовстановлюючому
документі з прізвищем цієї ж особи,
зазначеним в паспорті. Так, з свідоцтва
про право власності на зазначену
квартиру вбачається, що вона належить
на праві спільної сумісної власності,
однак надати заяву про державну
реєстрацію всіма співвласниками
неможливо в зв'язку із смертю іншого
співвласника квартири ОСОБА_4 Крім
того, відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру прізвище
позивача зазначено як ОСОБА_5, а в
громадянському паспорті прізвище
зазначено як ОСОБА_4. Такі
невідповідності позивач пов'язує із
тим, що на момент приватизації квартири
її прізвище на українській мові згідно
громадянського паспорту було
зазначено як ОСОБА_5, а на теперішній
час згідно громадянського паспорта,
виданого в 2006 році прізвище значиться
як ОСОБА_4.

04 червня 2014 року відповідач ОСОБА_2,
представляючи інтереси малолітньої
ОСОБА_3 звернулась до позивача, ОСОБА_1
з зустрічним позовом про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та визнання права власності
в порядку спадкування за законом.
Зустрічний позов обґрунтований такими
обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер
чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4, спадкоємцями
якого є вона та її дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина, яка складається
із частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2
звернулась до П'ятої одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак у
видачі свідоцтва про право на спадщину
їй було відмовлено в зв'язку із
відсутністю реєстрації права
власності померлого чоловіка на спірну
квартиру. Крім цього, відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру прізвище померлого ОСОБА_4
зазначено як ОСОБА_5, а в свідоцтві про
смерть прізвище зазначено як ОСОБА_4.
Такі невідповідності позивач за
зустрічним позовом пов'язує із тим, що
на момент приватизації квартири
прізвище її померлого чоловіка на
українській мові згідно
громадянського паспорту було
зазначено як ОСОБА_5.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, подала заяву, в
якій підтримала позов та не
заперечувала проти задоволення
зустрічного позову та просила про
розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилась, подала заяву, в
якій підтримала свій зустрічний позов
та не заперечувала проти задоволення
первісного позову, просила розглядати
справу за її відсутності.

Представник третьої особи КП «БТІ»
Одеської міської ради в судове
засідання не з'явилась, однак
звернулась з письмовим клопотанням, в
якому просила розглядати справу за її
відсутності.

Представник третьої особи КП «Міське
агентство з приватизації житла» в
судове засідання не з'явився, однак
подав заяву, в якій позов не визнав та
просив розглядати справу за його
відсутності.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби ОМУЮ Одеської
області в судове засідання не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
дату, час і місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи у відсутність
представника не подав.

Представник третьої особи Служби по
справам дітей Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про дату,
час і місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи у відсутність
представника не подав.

Суд, вивчивши первісну та зустрічну
позовну заяви, дослідивши матеріали
справи, вивчивши нормативно-правові
акти, які регулюють спірні
правовідносини, проаналізувавши і
оцінивши докази в їх сукупності вважає,
що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_2 належить задовольнити в повному
обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4, що
підтверджується записом акта про
народження № 838 від 19 квітня 1975 року

На підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого 17.09.1993 року
УЖКГ виконкому Одеської міської Ради
народних депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_4
належить на праві спільної сумісної
власності квартира АДРЕСА_1

Право власності на зазначену квартиру
не було зареєстровано в органах
технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 помер, про що
складено відповідний актовий запис №
8788 Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції.

01 квітня 2014 року рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно №
12078604 ОСОБА_1 відмовлено в державній
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1

В обґрунтування рішення державним
реєстратором зазначено, що є
розбіжності в прізвищі позивача, яке
зазначено в свідоцтві про право
власності на вказану квартиру та в
громадянському паспорті, а також, в
зв'язку із смертю іншого співвласника
неможливо отримати заяву від усіх
співвласників квартири.

Таким чином, спірні відносини між
сторонами виникли у зв'язку із захистом
права власності та визначенням часток
у праві спільної сумісної власності на
квартиру.

Судом встановлено, що в свідоцтві про
право власності на житло, виданого
17.09.1993 року УЖКГ виконкому Одеської
міської Ради народних депутатів
прізвище позивача зазначено як ОСОБА_1.

Із наданої суду копії громадянського
паспорту позивача серії НОМЕР_1,
виданого 12 жовтня 2006 року прізвище
позивача визначено як ОСОБА_1.

Як вбачається із листа КП «Міське
агентство з приватизації житла» від
10.04.2014 року за № 493-0/01-07 згідно заяви на
приватизацію житла від 19.08.1993 року,
довідки про склад сім'ї, прізвище
співвласника житла на українській мові
згідно громадянського паспорта було
зазначено як ОСОБА_1. На теперішній час,
згідно громадянського паспорту від
12.10.2006 року написання прізвища
значиться як ОСОБА_1.

Відповідно до довідки КП «ЖКС»
Хмельницький», виданої 14 квітня 2014 року
ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 05
березня 1986 року по теперішній час.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди
розглядають справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
ВСУ України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» від 31.03.1995
року суд перевіряє наявність доказів,
що свідчать про неможливість
виправлення помилок у документі тими
організаціями та установами, які його
видали.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що факт належності позивачу свідоцтва
про право власності на житло знайшов
своє підтвердження дослідженими судом
доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Так як право спільної сумісної
власності у позивача виникло в 1993 року,
то до цих правовідносин належить
застосовувати положення ЦК УРСР 1963
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР 1963 року,
чинного на час виникнення права
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 сумісною власністю є
спільна власність без визначення
часток.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995 року № 22, оскільки праця є
основою створення і примноження
власності громадян, розмір частки
учасника спільної сумісної власності
визначається ступенем його трудової
участі, якщо інше не випливає із
законодавства України. При відсутності
доказів про те, що участь когось з
учасників спільної сумісної власності
(крім сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Зважаючи на відсутність доказів про те,
що участь когось зі співвласників
квартири АДРЕСА_1 у її надбанні була
більшою або меншою, а також відсутність
домовленості між ними щодо розміру
їхніх часток у праві спільної сумісної
власності, відсутність рішення суду із
цього приводу, суд доходить висновку,
що частка кожного з них, у тому числі
позивача, у праві спільної сумісної
власності на квартиру становить 1/2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є законними,
обґрунтованими та мають бути
задоволені.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2
суд виходив із наступного.

Відповідно до свідоцтва про шлюб,
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
Малиновському районі Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис № 434 ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у подружжя народилась
дитина - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина, яка в цілому складається з
частки у праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1

Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом є
його дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та мати -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

03 лютого 2014 року ОСОБА_2 від свого імені
та імені своєї малолітньої дочки
ОСОБА_3 звернулась до П'ятої Одеської
Державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до заяви від 03 лютого 2014
року, яка міститься в матеріалах
спадкової справи № 32/2014 до майна
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
ОСОБА_1 відмовилась від належної їй
частки в спадщині на користь ОСОБА_2.

17 лютого 2014 року державний нотаріус
П'ятої Одеської Державної нотаріальної
контори листом № 270/02-14 повідомив
ОСОБА_2 про неможливість видачі
свідоцтва про право на спадщину в
зв'язку із тим, що у останньої відсутні
правовстановлюючі документи, а також
згідно довідки № 435476.69.14 від 12.02.2014
року, виданої КП «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради
відсутня державна реєстрація на
квартиру АДРЕСА_1.

Правовідносини між сторонами виникли
внаслідок виникнення права на
спадщину, та регулюються Книгою шостою
ЦК України.

Як вбачається із змісту ст. 392 ЦК
України право власності спадкоємця на
спадкове майно підлягає захисту в
судовому порядку шляхом його визнання
у разі, якщо таке право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що в свідоцтві про
право власності на житло, виданого
17.09.1993 року УЖКГ виконкому Одеської
міської Ради народних депутатів
прізвище померлого ОСОБА_4 зазначено
як ОСОБА_4.

Із наданої суду копії свідоцтва про
смерть, виданого 26 грудня 2013 року
прізвище померлого визначено як
ОСОБА_4.

При таких обставинах суд дійшов до
висновку про те, що померлому ОСОБА_4
належало свідоцтво про право власності
на житло в частині, яке було видано на
його ім'я.

Що стосується визнання права власності
в порядку спадкування за позивачем за
зустрічним позовом та її малолітньою
дитиною суд керується наступним.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відносно відсутності факту реєстрації
права власності на зазначену квартиру
в органах технічної інвентаризації,
суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. На
час виникнення права спільної сумісної
власності на спірну квартиру (1993 рік)
чинною була Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року, яка не
передбачала обов'язкової реєстрації
квартир в багатоквартирних будинках.
Отже, право власності у спадкодавця
виникло згідно з вимогами чинного на
той час законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Так як суд дійшов до висновку про те, що
частка ОСОБА_1 в спільній сумісній
власності становила ?, то й частка
померлого ОСОБА_4 в праві спільної
сумісної власності на спірну квартиру
становить ?.

При таких обставинах суд вважає
належним способом захисту права ОСОБА_2
а також її малолітньої дитини - ОСОБА_3
шляхом визнання права власності на
спадкове майно, а саме по ? часток
квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 16, 370, 392, 1218, 1261 ЦК
України, ст. 112 ЦК УРСР, ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 256 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення розміру частки у праві
спільної сумісної власності та про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу -
задовольнити.

Визначити, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло від 17
вересня 1993 року частка ОСОБА_1 у праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становить - ?.

Встановити факт належності ОСОБА_1 в її
частині свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради
народних депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 17
вересня 1993 року, зареєстрованого і
записаного у реєстрову книгу за № 6-1263.

Зустрічний позов ОСОБА_2, яка
представляє інтереси малолітньої
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та визнання права власності
в порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року в його
частині свідоцтва про право власності
на житло, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради
народних депутатів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 17
вересня 1993 року, зареєстрованого і
записаного у реєстрову книгу за № 6-1263.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року на
1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року на
1/4 частку квартири АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
Ю.В. Тополева