Справа №345/2225/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2014 року Калуський
міськрайонний суд Івано-Франківської
області

в складі : головуючої судді
Галущак Л.О.

при секретарі
Заткальницькій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Калуші
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Боднарівської сільської
ради Калуського району, третя особа на
стороні відповідача Інспекція
державно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області про
визнання права власності на
новостворене нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що 15.07.2010 року згідно рішення сесії
Боднарівської сільської ради їй було
виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 в
розмірі 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства, а 05.07.2010 року
сільською Радою надано дозвіл на
приватизацію вказаної земельної
ділянки, яка нею була приватизована
та видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку від
17.07.2013 року, який зареєстровано в
управлінні ДКЗ у Калуському р-ні. На
вказаній земельній ділянці нею в
період 2010-2013 року побудовано житловий
будинок, однак при зверненні до
компетентних органів із заявами про
реєстрацію права власності на
новостворене нерухоме майно їй
відмовляли у прийнятті в експлуатацію
та державній реєстрації права
власності у зв'язку із самочинним
будівництвом. А тому, просить суд
визнати за нею право на новостворене
нерухоме майно.

В судове засідання позивачка подала
заяву про підтримання позову в повному
обсязі та слухання справи у її
відсутності.

Представник відповідача Боднарівської
сільської ради Калуського району,
Матківська Г.Я., в судове засіданні
подала заяву про слухання справи у її
відсутності та просила винести рішення
згідно вимог чинного законодавства.

В.О. начальника Інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області Рибак Т.І.
подав суду заяву про слухання справи у
їх відсутності, а також подали
заперечення на позов ( а.с.34-35).

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку, ОСОБА_1
є власником земельної ділянки площею
0,1496 га для ведення особистого
селянського господарства (а.с.19-20).

На вказаній земельній ділянці
позивачем було побудовано в 2010-2013 р.
житловий будинок, який згідно Висновку
№38/10-13 експертного дослідження
відповідає Державним будівельним,
архітектурних, санітарних, екологічних
норм та правил та може
використовуватися за функціональним
призначенням після завершення
опоряджувальних робіт та підведення
інженерних мереж (влаштування
електропостачання (а.с.8-9).

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинокАДРЕСА_1
інвентаризаційна вартість будинку та
господарських споруд становить 568895
грн. (а.с.10-16).

Рішенням Боднарівської сільської ради
№ 79-11/2012 від 23.03.2012 року надано дозвіл
на виготовлення проекту землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки позивача з ОСГ під
будівництво та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 376 ч. 5 ЦК України
на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме
майно, яке самочинно збудоване на ній,
якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ст.331 ЦК України право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту реєстрації.

Згідно п.12 ч.3 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, суди зобов'язані
встановлювати усі обставини справи,
зокрема: чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки; чи
звертався він до компетентного
державного органу про прийняття
забудови до експлуатації; чи є законною
відмова у такому прийнятті; чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними.

Таким чином, у відповідності до
вищенаведених правових норм, судом
встановлено, що позивачка побудувала
житловий будинок на земельній ділянці,
яка на належить йому на праві
власності, зазначений будинок згідно
висновку експертного дослідження
відповідає Державним будівельним,
архітектурних, санітарних, екологічних
норм та правил. При зверненні до
компетентних органів про прийняття в
експлуатацію будинку йому відмовлено
через невідповідність цільового
призначення земельної ділянки. Проте,
рішенням сільської ради надано дозвіл
на зміну цільового призначення
земельної ділянки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
визнати за позивачем право власності
на самочинно збудований житловий
будинок.

На підставі наведеного та керуючись
ст.331, 375-376 ЦК, Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ
:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1
право власності на новостворене
нерухоме майно - самочинно збудований
житловий будинок, вартістю 568895 грн. та
самочинно збудовані господарські
будівлі та споруди : криницю під №1, що
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,1496 га по АДРЕСА_1, яка належить
йому на праві приватної власності
згідно Свідоцтва про право власності
від 17.07.2013 року зареєстрованого в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, з наступною державною
реєстрацією права власності на дане
нерухоме майно в реєстраційній службі
Калуського міськрайонного управління
юстиції в Івано-Франківській області.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з часу
проголошення.

ГОЛОВУЮЧА :