Справа № 487/6042/14-ц
Провадження № 2/487/2253/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.10.2014 року
Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого - судді
Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої
К.А., роглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні власністю, шляхом
виселення та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні власністю, шляхом
виселення з житлового будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення та відшкодування моральної
шкоди у розмірі 3000 грн.

В позові позивач зазначила, що вона на
підставі свідоцтва про право приватної
власності від 30.09.1992 року, виданого на
підставі рішення виконкому
Заводського району за №256 від 21.08.1992
року є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2
змінено відповідно до рішення №366
виконкому Миколаївської міської ради
від 07.09.1992 року). Будучи інвалідом та у
зв'язку з станом здоров'я, потребує
постійного нагляду вона з 1999 року
переїхала до своєї матері у с.
Калабатине Березанського району
Миколаївської області. На теперішній
час вона вирішила повернутися
проживати у своєму житловому будинку
АДРЕСА_1, але не змогла попасти до
будинку, оскільки в будинку проживають
відповідачі, які представилися новими
власниками з їхніх слів вони придбали
частку спірного житлового будинку за
розпискою, але правовстановлюючих
документів не надали та категорично
відмовилися впускати її до будинку.
Відповідачі самовільно та незаконно,
без правової підстави заволоділи
належним їй на праві власності майном,
умисно і протиправно перешкоджають їй
в користуванні ним. Крім того,
противоправними діями відповідачів їй
спричинена моральна шкода, яка полягає
в тому, що вона як законний власник не
може вселитися до свого будинку,
відповідачі виштовхують її, ображають,
вона змушена звертатися до
правоохоронних органів та суду,
вказані дії негативно впливають на
стан її здоров'я, який погіршився, вона
є інвалідом 2 групи, у неї підвищується
артеріальний тиск, завдану моральну
школу оцінює у розмірі 3000 грн.

Вподальшому позивач уточнила свої
позовні вимоги та просила усунути
перешкоди в користуванні та
розпорядженні власністю, шляхом
виселення з житлового будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення лише ОСОБА_2 та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, підтвердив
викладені обставини, просив про
задоволення позовних вимог, надав
згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач та її представник в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
слухання справи були повідомлені,
причини неявки суду не повідомили. Зі
згоди представника позивача, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, що відповідає вимогам ст. 224
ЦПК України.

Вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 Є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 (колишня адреса:
АДРЕСА_2 змінено відповідно до рішення
№366 виконкому Миколаївської міської
ради від 07.09.1992 року), на підставі
Свідоцтва про право приватної
власності від 30.09.1992 року, виданого на
підставі рішення виконкому
Заводського району за №256 від 21.08.1992
року.

Позивач будучи інвалідом та у зв'язку
зі станом свого здоров'я, потребує
постійного нагляду та з 1999 року вона
переїхала проживати до своєї матері у
с. Калабатине Березанського району
Миколаївської області.

На теперішній час позивачка вирішила
повернутися проживати у своєму
житловому будинку АДРЕСА_1, але не
змогла попасти до будинку, оскільки в
будинку з 2008 року проживає відповідач
ОСОБА_2, яка стверджує, що вона є новими
власниками спірного житлового будинку
та на підставі розписки придбала
частку спірного будинку у ОСОБА_4, але
правовстановлюючих документів не
надала.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Згідно до ст. 150 ЖК України, ст. 383
ЦК України громадяни, що мають у
приватній власності квартиру (будинок)
користуються нею для особистого
проживання та проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Статтями 317, 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, ст.
321 ЦК України, громадянин не може бути
протиправно позбавлений права
власності на своє майно чи обмежений в
його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Таким чином, судом встановлено що
для позивача ОСОБА_1 створені
перешкоди у праві користування її
власністю - житловому будинку АДРЕСА_1,
що є істотним обмеженням її права
власності та позбавляє її права мирно
володіти своїм майном, яке передбачене
ст. 41 Конституції України та ст. 1
Протоколу до конвенції про захист прав
людини та основних свобод. За таких
обставин, порушене право позивачки на
користування жилим приміщенням
підлягає відновленню шляхом виселення
відповідача з будинку без надання
іншого житлового приміщення, у зв'язку
з чим суд вважає позов в частині
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та виселенні
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню.

Крім того, противоправними діями
відповідача позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає в тому, що
вона як законний власник не може
вселитися до свого будинку, відповідач
виштовхує її, ображає, вона змушена
звертатися до правоохоронних органів
та суду, вказані дії негативно
впливають на стан її здоров'я, вона є
інвалідом 2 групи та стан її здоров'я
погіршився.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст. 1167 ЦК України з врахуванням
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України викладених в п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду №4 від 31
березня 1995 року N4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" та вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди 3000 грн., оскільки саме така сума,
на думку суду, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням
обставини при яких було спричинено
моральну шкоду, ступень вини
відповідача, характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) позивачки.

Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь держави судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні та
розпорядженні власністю, шляхом
виселення та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні та розпорядженні
власністю - житловим будинком АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_2, без надання їй
іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судові витрати у розмірі 487,20
грн.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський райсуд м. Миколаєва в строк
і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя:

С.В. Щербина