Номер провадження: 22-ц/785/6157/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 (в
інтересах ОСОБА_7) на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19 березня 2013 року,

встановила:

04 липня 2011 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої доньки - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в
розмірі 2 000 грн. щомісячно, до
закінчення дитиною навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що з 1992 року по 2009 рік
вона знаходилась з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_8.

До досягнення донькою повноліття
відповідач сплачував аліменти на
утримання доньки, але після досягнення
нею повноліття відповідач сплату
аліментів припинив повністю.

З вересня 2008 року ОСОБА_8 навчається в
Одеському технічному коледжі ОНАХТ,
технологічне відділення. Термін
навчання - до 30 червня 2012 року.

В наступний час ОСОБА_8 навчається в
Одеській національній академії
харчових технологій, на 2 курсі, термін
навчання 30 червня 2015 року.

Відповідач перестав надавати
матеріальну допомогу на утримання
доньки, незважаючи на стабільний
заробіток.

Позивач також зазначила, що вона не в
змозі самостійно утримувати доньку,
так як потрібно нести багато витрат,
пов'язаних із навчанням: проїзд до
місця навчання, проживання, одяг,
харчування, підручники тощо, а її дохід
не є великим.

В судовому засіданні:

- позивач уточнила позовні вимоги,
та просила суд стягнути з відповідача
на її

користь аліменти в розмірі 1/4 частки зі
всіх видів заробітку доходів;

- відповідач позовні вимоги
визнав.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 19 березня 2013 року позовну
заяву ОСОБА_3 задоволено.

Суд першої інстанції вирішив
стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який
зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, паспорт громадянина НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі j частки зі всіх
видів заробітку (доходів) щомісячно,
починаючи з 04 липня 2011 року та до
закінчення навчання чи до досягнення
нею 23 років в залежності, що наступить
раніше.

Мінімальний розмір аліментів не може
бути менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного року,
встановленого законодавством.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави
судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 21 липня 2014 року виправлено
описку, допущену у розолютивній
частині рішення Київського районного
суду м. Одеси від 19 березня 2013 року по
справі №2-5159/11, та замінено розмір
аліментів визначений у 1/4 частки зі
всіх видів заробітку (доходів) на
розмір аліментів - 1/4 частки зі всіх
видів заробітку (доходів), у
відповідних відмінниках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 (в
інтересах ОСОБА_7) просить рішення
Київського районного суду м. Одеси від
19 березня 2013 року скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову в позовних
вимогах позивача в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно свідоцтва про народження,
ОСОБА_8, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 є
дочкою відповідача - ОСОБА_5 (а.с. 06).

Відповідач є працездатним, нікому
іншому аліменти не сплачує, а ОСОБА_8 -
студентка денної форми навчання (а.с. 37).

На підставі досліджених доказів,
районний суд дійшов до висновку про
необхідність задоволення зазначеного
вище позову.

Однак, судова колегія вважає, що з
вищевказаним рішенням суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, недоведені обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до невірного
вирішення справи, а тому суд
апеляційної інстанції на підставі п.п.
1-3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує, ухвалює
нове рішення з наступних підстав.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
в п.п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15 травня 2006 року
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен урахувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що в матеріалах даної справи
відсутні відомості щодо:

- стану здоров'я, матеріального
становища дитини і платника аліментів;

- наявність у відповідача
можливості надавати таку допомогу
повнолітній дитині.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, відповідач є також батьком
неповнолітньої дитини, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на яку останній сплачує
аліменти (а.с. 97, 123,126-133).

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України,
право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів мають самі
дочка, син, які продовжують навчатися, а
також той із батьків, з яким вони
проживають.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження, ОСОБА_8 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі батько - зазначено
«ОСОБА_5» (а.с. 06).

Остання є студенткою денної форми
навчання, контрактна основа. Термін
закінчення навчання - 30 червня 2015 року
(а.с. 37).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199
СК України право на звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів має
той з батьків з ким проживає дочка та
син. За змістом зазначених статей
ОСОБА_3 мала право звернутися з
вищевказаним позовом.

Однак, такий позов міг бути поданий в
інтересах повнолітньої, яка повинна
бути позивачем у зазначеній справі, а з
врахуванням того, що остання є
дієздатною, то аліменти мають бути
стягнуті на її, а не інших осіб, користь,
в т.ч. коли такі особи наділені правом
звернення до суду з позовом в інтересах
інших осіб.

Ці положення закону при вирішенні
позову ОСОБА_3 не враховані, аліменти
стягнуті на користь матері
повнолітньої.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

На підставі зазначеного вище,
судова колегія вважає, що позивач не
довела ті обставини, на які вона
посилалась як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.
п. 1-3 ч. 1, ч. 3 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст.
316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 (в інтересах
ОСОБА_7) - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19 березня 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У стягненні аліментів з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 на утримання
повнолітньої доньки ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко