Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3192/14
Головуючий у 1 інстанції Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Євальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Житлово-будівельного кооперативу № 284
«ЕЛЕКТРОД», третя особа: приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права особистої приватної
власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3,
Житлово-будівельного кооперативу №284
«Електрод», третя особа: приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права особистої приватної
власності.

В позові зазначала, що у 80-х роках їй
була надана кооперативна однокімнатна
квартира в ЖБК № 320 «Ферросплавщик-6» за
адресою АДРЕСА_2.

В кінці 1990 року вона разом зі своєю
матір'ю - ОСОБА_6, 1927 р.н., яка була
пенсіонеркою, й проживала у державній
двохкімнатній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1. вирішили об'єднатися та
обміняли в 1991 році свої квартири на
трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_3. яка була кооперативною та
відносилася до ЖБК № 284 «Електрод».

15.03.1991 року ОСОБА_6 отримала ордер № 1321
на житлове приміщення, виданий
Виконавчим комітетом Запорізької
міської Ради, на квартиру за адресою:
АДРЕСА_3. на склад сім'ї з 3 осіб: мати -
ОСОБА_6, донька ОСОБА_8 - позивач у
справі, онука ОСОБА_9.

Перед отриманням ордеру на житло, нею
13.03.1991 році на рахунок ЖБК №284
«Електрод» були перераховані грошові
кошти у розмірі 3400 карб., з призначенням
платежу «погашення пайового внеску» та
щорічний платіж в розмірі 353. 76 карб. В
1992 році сплачено пайовий внесок у
розмірі 2372.08 карб. В жовтні 1992 році
повністю була сплачена вартість
квартири АДРЕСА_3.

За домовленістю членів сім'ї було
вирішено, що членом кооперативу ЖБК №284
«Електрод» є ОСОБА_6. Пай за квартиру
був виплачений у повному розмірі в
жовтні 1992 року в сумі 11960 карбованців 88
коп. Після сплати паю свідоцтво про
право власності у районній
адміністрації та ЗМ БТІ на вказану
квартиру отримано не було. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 - померла. Заповіту ОСОБА_6 не
залишила.

Спадкоємцями першої черги за законом
на момент відкриття спадщини є діти
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, якому відомо,
що саме для придбання квартири АДРЕСА_3
вона надала свою кооперативну
однокімнатну квартиру в ЖБК № 32
«Ферросплавщик-6» за адресою АДРЕСА_2 та
сплатила пайовий внесок за особисті
котити.

Вважає, що до спадкового майна після
смерті ОСОБА_6 увійшла ? частина
квартири АДРЕСА_3, тому як була набута
за спільні сумісні кошти, з урахуванням
обміну квартир та є спільною сумісною
власністю ОСОБА_6 та позивача. А тому
кожному із спадкоємців повинно
належати в порядку спадкування по ?
частині вказаної квартири.

Не погоджуючись з тим, що квартира
АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю
її та ОСОБА_6, ОСОБА_3 звернувся в червні
2013 року до Ленінського районного суду
м. Запоріжжя з позовом про визнання за
ним право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_3, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_6

Уточнивши свої позовні вимоги, просила
суд визнати за нею право особистої
приватної власності на ? частину
квартири АДРЕСА_3, залишивши вимогу про
визнання права власності в порядку
спадкування на квартиру без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 червня 2014 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
особистої власності на ? частину
квартири АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати в сумі 232 грн. 85
коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
у 80-х роках позивачу була надана
кооперативна однокімнатна квартира в
ЖБК №320 «Ферросплавщик-6» за адресою:
АДРЕСА_2. В кінці 1990 року позивачка
разом зі своєю матір»ю ОСОБА_6, яка була
пенсіонеркою і проживала у державній
двокімнатній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, вирішили об»єднатися та
обміняли в 1991р. свої квартири на
трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_3, яка була кооперативною та
відносилася до ЖБК №284 «Електрод». За
спільною домовленістю членом ЖБК стала
ОСОБА_6, якій і був 15.03.1991р. виданий ордер
на склад сім»ї з 3 осіб: ОСОБА_6, донька
ОСОБА_8 - позивач у справі, онука ОСОБА_9
Зазначений факт обміну підтверджений
письмовими доказами, наявними в
матеріалах справи, зокрема витягами
загальних зборів членів ЖБК №320
«Ферросплавщик-6» та ЖБК №284
«Електрод». Обмін жодними особами
оскаржений не був.

Посилання апелянта про незаконність
обміну безпідставні. Обмін жилих
приміщень у будинках державного та
громадського фонду і фонду
житлово-будівельних кооперативів
проводився відповідно до ст. 79-89 ЖК
УРСР, Правил обміну жилих приміщень в
Українській РСР, затвердженими
Постановою Ради Міністрів УРСР від
31.01.1986р. №31 та Примірним статутом ЖБК.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову ОСОБА_4 та визнання
за нею права власності на ? частину
спірної квартири, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_4 було
виплачено пай за спірну квартиру з
особистих коштів, які складаються з
виплаченого нею за однокімнатну
квартиру по АДРЕСА_2 у розмірі 2 300 крб.,
яка була задіяна в обміні, а також 3 400
крб. особистих коштів, внесених ОСОБА_4
при отриманні ОСОБА_6 ордеру на спірну
квартиру. Зазначене підтверджується
матеріалами справи. Загальна вартість
спірної квартири склала 11 960,88 крб., яка
повністю була виплачена в жовтні 1992р.
Таким чином, особистий вклад позивача у
виплаті паю за спірну квартиру є 5 700
крб., що дорівнює ? частини квартири.
Після повної сплати паю, член ЖБК
набуває на неї право власності. За
життя ОСОБА_6 право власності на спірну
квартиру не оформила.

Враховуючи викладене, судом
першої інстанції вірно встановлено та
не спростовано відповідачем у справі,
що пайовий внесок за спірну квартиру в
сумі 5 700 крб. було сплачено ОСОБА_4

Отже, висновок суду першої
інстанції, що спірна квартири є
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, частки яких є рівними,
ґрунтується на законі.

Твердження апелянта про те, що
позивачем пропущений строк позовної
давності не заслуговують на увагу,
оскільки порушення майнового права
позивача сталося в червні 2013 року,
тобто вона звернулася до суду в межах
трирічного строку, що було встановлено
місцевим судом та надано з цього
приводу відповідні обґрунтування.

Враховуючи викладене, оскаржуване
рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 03 червня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: