Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/9105/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Матюшенка І.В.

при секретарі Ходаківській
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Коростенського комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири

за апеляційними скаргами Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №2 та ОСОБА_1 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 02 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з названим позовом. В
обґрунтування вимог зазначав, що 19.10.2013
року близько 18.30 год. внаслідок винних
дій ОСОБА_2 було затоплено нежитлове
приміщення його квартири, а саме ванну
кімнату та туалет, чим йому була
завдана матеріальна шкода. Уточнивши
позовні вимоги, просив стягнути на свою
користь з відповідачки 3566 грн.
матеріальної шкоди, 6 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
понесені судові витрати. В ході
розгляду до участі у справі як
співвідповідача було залучено
Коростенський КВЖРЕП №2.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Коростенського КВЖРЕП №2 на
користь ОСОБА_1 3566 грн. матеріальної
шкоди. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі
Коростенське КВЖРЕП №2 просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення по суті заявлених вимог.
Вказує, що перевіривши факт затоплення
квартири ОСОБА_1 було встановлено, що
каналізаційний стояк, який перебував
на обслуговуванні КВЖРЕП№2
знаходиться в технічно-справному
стані. Так як власник квартири НОМЕР_1
двері не відчиняв, було складено акт
про факт підтоплення, без зазначення
причин. 02.02.2013 року було проведено
комісійне обстеження квартири НОМЕР_1
та встановлено, що унітаз та зливний
фарфоровий бачок знаходяться в
технічно несправному стані, однак суд
цю обставину до уваги не взяв.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове , яким стягнути з ОСОБА_2
заподіяну йому матеріальну та моральну
шкоду, а також судові витрати, оскільки
вважає, що саме з вини ОСОБА_2 сталося
затоплення. Вказує, що актом комісії
КВЖРЕП №2 від 10.06.2014 року зафіксовано
технічні несправності
санітарно-технічного обладнання в
квартирі НОМЕР_1, акт є чинним і
повністю доводить вину відповідачки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
Комунального виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №2 підлягає до
задоволення, а апеляційна скарга
ОСОБА_1 - до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову
до ОСОБА_2 та стягуючи матеріальну
шкоду, заподіяну внаслідок залиття
квартири, з КВЖРЕП №2 , суд першої
інстанції виходив з того, що
затоплення сталося внаслідок
незабезпечення балансоутримувачем
належного стану внутрішньобудинкового
обладнання, а саме цілісності фанової
труби.

Проте погодитись з таким
висновком суду не можна, зважаючи на
таке.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи позивач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є власником
квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку.
Квартира ОСОБА_2 знаходиться поверхом
вище квартири ОСОБА_1, тобто
розташована на 9-му, останньому,
поверсі будинку.

Актом про залиття від 23 жовтня 2013
року, складеним членами комісії КВЖРЕП
№2 підтверджується, що 19 жовтня 2013 року
у АДРЕСА_1 сталося залиття стелі і стін
у туалеті і ванній кімнаті, на стінах
плитка місцями починає відклеюватись,
на стелі видно мокрі плями від води.
Причину залиття не встановлено,
оскільки власника квартири НОМЕР_1
ОСОБА_2 не було вдома, на записки, які
залишали у дверях вона не реагує /а.с.5/.

Судом встановлено і це ніким не
заперечується, що в квартирі НОМЕР_1
ніхто не проживає.

З позовної заяви та пояснень
ОСОБА_1 у судових засіданнях
вбачається, що води стікало так багато,
що вона частково протекла і поверхом
нижче, а тому сусід із 7-го поверху,
піднявся до нього з"ясувати причину
затоплення, та побачивши, що затоплення
йде не з його квартири, а з квартири
ОСОБА_2 надіслав їй смс-повідомлення
про це.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтвердила, що отримала таке
повідомлення від сусіда, після чого
прибула до квартири. Вона також
пояснила, що слідів затоплення у її
квартирі не було.

Разом з тим ОСОБА_2 не вжила жодних
заходів, щоб підтвердити свою
невинуватість у затопленні квартири
НОМЕР_2, оскільки мешканець із 7-го
поверху їй повідомив, що претензій до
неї не має. Вона не запросила нікого в
квартиру для її огляду з метою
встановлення причин затоплення і
виключення своєї вини. ОСОБА_2 не тільки
не звернулась до КВЖРЕП для того, щоб
зафіксувати свою непричетність до
залиття, а й не реагувала на відповідні
виклики, що призвело до того, що лише
через місяць працівники КВЖРЕП змогли
потрапити до її квартири.

Допитані в суді першої інстанції
свідки - головний інженер КВЖРЕП №2
ОСОБА_7 та слюсар-сантехнік ОСОБА_4
пояснили, що у жовтні 2013 року була
скарга по факту затоплення квартири
АДРЕСА_1, однак через відсутність
доступу до квартири НОМЕР_1, яка
знаходиться поверхом вище, встановити
причину затоплення було неможливо.
Приблизно через місяць вони потрапили
до квартири НОМЕР_1 і виявили, що в
квартирі було сухо, вода була
перекрита. Коли відкрили воду, то із
зливного бачка пішла вода, він був
тріснутий. Пізніше, коли приходили в
квартиру, побачили, що сантехніка була
замінена.

Актом від 10.06.2014 року, складеним
працівниками КВЖРЕП №2 - головним
інженером ОСОБА_7, майстром ОСОБА_5 та
сантехніком ОСОБА_4 підтверджується, що
при комісійному обстеженні квартири
АДРЕСА_2 встановлено, що на 10.06.2014 року в
туалеті проведено власником квартири
заміну сантехобладнання ( унітаз
компакт та каналізаційні труби - з
чавунних на пластикові), у ванній
кімнаті замінено труби каналізаційні,
діаметр 50. Станом на 10.06.2014 року
сантехобладнання знаходиться в
технічно справному стані /а.с.90/.

ОСОБА_2 підписала вказаний акт із
застереженням, що заміна
сантехобладнання проводилась у 2011
році. Проте на підтвердження своїх
заперечень не надала жодного доказу, як
того вимагає ст.ст.57,58 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК
України власник зобов'язаний
утримувати майно, яке йому належить,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Ризик випадкового знищення чи
випадкового пошкодження (псування)
майна несе його власник, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 151 ЖК України та п. 18 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинкових територій,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
року, власник зобов'язаний
забезпечувати збереження житлових і
підсобних приміщень квартири, при
наявності несправностей вживати
заходів до їх усунення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Відповідно до принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
/ст. ст.10,11 ЦПК України/ саме на
заподіювача шкоди покладено обов'язок
спростування презумпції вини шляхом
доведення відсутності його вини у
завданні шкоди позивачу.

З огляду на наведене колегія суддів
вважає доведеним, що залиття
відбувалися з вини відповідачки
ОСОБА_2, яка не забезпечила справність
сантехнічного обладнання у власній
квартирі. Останньою не доведено, що
шкода, заподіяна позивачу внаслідок
залиття квартири, заподіяна не з її
вини.

А тому завдана матеріальна та моральна
шкода підлягає стягненню на користь
позивача з віповідачки ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про стягнення шкоди з КВЖРЕП з підстав
незабезпечення останнім цілісності
фанової труби.

Так, із листа КВЖРЕП №2 від 20.02.2014 року
№136 /а.с.127/ та пояснень, головного
інженера ОСОБА_7, допитаного в судовому
засіданні як свідка, вбачається, що
фанова труба забезпечує вентиляцію
системи каналізаційних труб за рахунок
якої застійний запах не потрапляє у
квартиру, а йде на горище - в атмосферу.
Тобто цієї трубою функціонує повітря, а
не вода. Протікання води ж в квартирі
можливе лише з того сантехнічного
обладнання, яке пов"язане з наявністю
води та містить технічні несправності.

Саме несправність сантехнічного
обладнання в квартирі ОСОБА_2 стало
причиною залиття квартири ОСОБА_1, про
що зазначено вище, а тому з неї підлягає
стягненню на його користь заподіяна
шкода.

Відповідно до наданого позивачем
звіту № 46/14 про визначення вартості
матеріального збитку завданого
власнику квартири внаслідок залиття
водою від 18.03.2014року матеріальна шкода,
заподіяна позивачу внаслідок залиття
становить 3566грн. /а. с. 52-78/.

Будь-яких доказів на спростування
Висновку оцінювача, матеріали справи
не містять, а тому з ОСОБА_2 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_6 3566грн.
заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

З огляду на наведену норму закону та
керуючись роз»ясненнями, які містяться
в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.08.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» суд
визначає розмір на відшкодування
моральної шкоди позивачу у 300грн. При
цьому суд виходить із характеру
немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення, а також із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

А тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на
користь ОСОБА_6 450грн. понесених ним
витрат за надання правової допомоги,
пов"язаних із підготовкою до складання
та складання позовної заяви до суду,
підтверджених квитанцією №14 від 10.12.2013
року /а.с.25/, та 1000грн. - за виготовлення
звіту про визначення вартості
матеріального збитку, що також
підтверджується квитанцією про сплату
серія БТПК №478718 від 24.03.2014року /а.с.45/.
Сума, сплачена позивачем за отримання
довідки БТІ про належність житла
(64грн.18 коп.) до судових витрат не
відноситься, а тому не підлягає до
стягнення з відповідачки.

З огляду на наведене та відповідно до
положень ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 209,218,303, 304, 307, 309,
313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 02 липня
2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
3566грн. матеріальної шкоди заподіяної
внаслідок залиття квартири, 300 грн. - на
відшкодування моральної шкоди та
1450грн. понесених судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді