УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2014 року

м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області в складі: головуючого судді:
Петренко Л.В., при секретарі:
Похвалітовій М.В.

за участі державного виконавця ВДВС
Токмацького МРУЮ у Запорізькій області
Косинської Є.В.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Токмак подання
державного виконавця відділу ДВС
Токмацького МРУЮ у Запорізькій області
ОСОБА_1 погоджене начальником відділу
ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій
області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження
боржника – ОСОБА_3 у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу,

встановив:

19.09.2014 року до суду надійшло подання
державного виконавця відділу ДВС
Токмацького МРУЮ у Запорізькій області
ОСОБА_1 погоджене начальником відділу
ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій
області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження
боржника – ОСОБА_3 у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу, в якому просили тимчасово
обмежити боржника ОСОБА_3, який є
громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
реєстрації Запорізька область
Токмацький район с. Веселе, вул.
Сонячна, 17, місце фактичного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу шляхом заборони перетину
кордону України до виконання своїх
зобов’язань, покладених на нього
судовим рішенням.

В обґрунтування подання зазначено, що у
відділі державної виконавчої служби
Токмацького МРУЮ на виконанні
знаходиться зведене виконавче
провадження № 43782418/4 з виконання:
вимоги про сплату недоїмки № Ф 260-У
виданої 23.05.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі боргу в розмірі 1194,03
грн.; вимоги про сплату недоїмки № Ф 260-У
виданої 06.03.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі боргу в розмірі 1551,17
грн.; виконавчого листа № 808/2607/14
виданого 21.07.2014 року Запорізьким
окружним адміністративним судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області боргу у розмірі
1146,99 грн.

Боржником ОСОБА_3 в самостійному
порядку рішення суду не виконується.
Боржник офіційно не працевлаштований,
на обліку в центрі зайнятості не
перебуває. Згідно даних з реєструючи
установ, майно на яке за законом
можливо звернути стягнення за
боржником зареєстрований лише
транспортний засіб, зі слів боржника
причеп було продано ще у 2012 році.

Відповідно до акту державного
виконавця від 16.09.2014 року боржник
ОСОБА_3 з’явився до відділу ДВС
Токмацького МРУЮ та підтвердив, що про
всі свої борги повідомлений належним
чином, а також повідомлений про те, що з
фірми «Істок» звільнився ще 4 місяці
тому.

Відповідно до заяви Токмацької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Запорізькій області за вх.
№ 2975/03-45/4 від 15.08.2014 року стягувач
додатково заявляє клопотання стосовно
встановлених тимчасових обмежень у
праві виїзду боржника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за межі
України. Враховуючи те, що стягувачем
заявлено таке клопотання, державний
виконавець звернувся до суду з
клопотання про тимчасове обмеження
боржника – ОСОБА_3 у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу.

Державний виконавець в судовому
засіданні просив задовольнити подане
клопотання з підстав викладених в
ньому.

Заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали
справи, дослідивши матеріали зведеного
виконавчого провадження наданого
державними виконавцем, суд приходить
до висновку, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відділі
державної виконавчої служби
Токмацького МРУЮ на виконанні
знаходиться зведене виконавче
провадження № 43782418/4 з виконання:
вимоги про сплату недоїмки № Ф 260-У
виданої 23.05.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі боргу в розмірі 1194,03
грн.; вимоги про сплату недоїмки № Ф 260-У
виданої 06.03.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак та
Токмацькому районі боргу в розмірі 1551,17
грн.; виконавчого листа № 808/2607/14
виданого 21.07.2014 року Запорізьким
окружним адміністративним судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області боргу у розмірі
1146,99 грн.

Боржнику надавався строк для
самостійного виконання рішень, проте
вимоги виконавчих документів не
виконано.

Підставою для звернення до суду з таким
клопотанням стала заява стягувача
Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області за вх.. № 2975/03-45/4
від 15.08.2014 року, в якій стягувач
додатково заявляє клопотання про
встановлення тимчасових обмежень у
праві виїзду боржника фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за межі
України.

Особа, що має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення частини 2
статті 10 ЦПК України наявність умислу
та обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання».

Оскільки, відповідно до частини 2
статті 377-1 ЦПК України, згадане подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим більше, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» № 3857 від 21.01.1994 року,
п. 22, 24 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 1995 р. N 231, вказують, що
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, якщо, зокрема, діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України; він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Саме по собі посилання на
заборгованість за виконуваним судовим
рішенням за відсутності відповідних
доказів не свідчить про цілеспрямоване
ухилення боржника від виконання
зобов'язання та наявність у нього
паспорту і реальної можливості для
виїзду за кордон з цією метою.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

«Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи)», вжите
у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» N 3857-XII та у п.
18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» N 606-XIV, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. Це є підставою для
звернення з поданням до суду щодо
вирішення питання про застосування до
такої особи тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України.

Невиконання може зумовлюватися
об'єктивними причинами, наприклад,
внаслідок відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби
і подібне. Однак, воно може мати й
принципово інше походження,
суб'єктивне, коли боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього з
неповажних причин.

Саме самостійне невиконання боржником
зобов'язань протягом строку, вказаного
державним виконавцем в постанові про
відкриття виконавчого провадження, не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»
боржник зобов'язаний: - утримуватися
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; -
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах; -
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; - письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

В даному випадку боржник ОСОБА_3
з'являвся на виклики державного
виконавця, що підтверджується актами
державного виконавця від 17.06.2014 року,
19.06.2014 року, 16.09.2014 року і чого не
заперечував в судовому засідання
державний виконавець.

Майна належного боржнику на праві
особистої власності не виявлено, він не
працює, земельного паю не має, на обліку
в центрі зайнятості не перебуває.
Зареєстрований за ним причеп був
проданий ще в 2012 році.

В даному випадку у боржника відсутнє
майно.

Судом не встановлено свідомого
ухилення боржника від виконання
покладених на нього обов'язків. Слід
також зазначити, що з матеріалів
дослідженого в судовому засіданні
зведеного виконавчого провадження
слідує, що боржник сплатив витрати на
проведення виконавчих дій в розмірі 150
грн., з’являється на виклики
державного виконавця, повідомляє про
належно йому майно.

Суду не надано доказів того, що боржник
після отримання постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження ухиляється від виконання
рішення суду (зокрема, шляхом
відчуження належного йому майна;
втрати або знищення майна; та інше) та
не наведено суду фактів, з яких можна
було зробити висновок про необхідність
виїзду боржника за кордон (зокрема,
подача документів до консульської
установи для відкриття візи, купівля
путівки, білетів, бронювання номеру в
готелі, робота боржника пов'язана з
постійними відрядженнями за кордон,
проживання близьких родичів за
кордоном та інше).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права на виїзд за
кордон осіб, які є громадянами України,
а також випадки тимчасового обмеження
права на виїзд за кордон регулюються
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в’їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року, ч. 1 ст. 1
якого передбачає, що громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
законом. Такі випадки передбачені у ст.
6 зазначеного закону, одним з яких є дія
неврегульованих аліментних,
договірних чи інших невиконаних
зобов'язань - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках.

Враховуючи вище наведене, державним
виконавцем не надано доказів у
підтвердження навмисного ухилення
боржника від виконання судового
рішення, не вказано які перешкоди
вчинені з його боку для проведення
виконавчих дій державному виконавцеві.
Також суду не надано доказів у
підтвердження наміру боржника виїхати
за межі України, його звернення до
відповідних органів з цього питання.

В даному випадку невиконання
виконавчих листів про стягнення боргу
хоч і зачіпають законні права
стягувачів, але з боку державного
виконавця доказового обґрунтування
необхідності тимчасового обмеження
боржника ОСОБА_3 у виїзді за межі країни
не має, тому відсутня на даний період
часу необхідність обмежити його у
виїзді за кордон.

Державним виконавцем не надано
беззаперечних доказів ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні подання,
оскільки відсутні докази на
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх боргових
зобов'язань.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 210, 212, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу ДВС Токмацького МРУЮ
у Запорізькій області ОСОБА_1 погоджене
начальником відділу ДВС Токмацького
МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про
тимчасове обмеження боржника – ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали через Токмацький районний суд
Запорізької області. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя/підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: