Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Власова С. О.

при секретарі - Саварина Т. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення
Виноградівського районного суду від 24
січня 2014 року по справі за позовом ПАТ
КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості згідно
кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору від
10 березня 2006 року ОСОБА_1 отримала
кредит в розмірі 8500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 16, 80
% річних на суму залишку заборгованості
за кредитом і з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_1 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

У порушення норм Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість в розмірі 32 091, 71 грн., в
тому числі:

- 8002 грн. заборгованість по кредиту;

- 21 385, 34 грн. заборгованість по
відсотках;

- 700 грн. комісія за користування
кредитом;

- 500 грн. фіксована частина штрафу;

- 1504, 37 грн. відсоткова складова штрафу.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 24 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» просить це рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Як на підставу
своїх вимог посилається на те, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, між
сторонами було укладено кредитний
договір, своїх зобов'язань по
кредитному договору відповідачка не
виконала, внаслідок чого утворилася
заборгованість по кредиту, яка
підлягає стягненню з останньої на
користь банку. При цьому, договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, та автоматично
продовжується на такий же строк у
випадку відсутності заяв сторін щодо
його припинення. Відповідачка із
заявою про припинення дії договору до
банку не зверталася, а отже банк не
пропустив строк позовної давності.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що не
доведено факт отримання відповідачкою
ОСОБА_1 платіжної картки, пін коду та
інформації про використання платіжної
картки.

Такі висновки місцевого суду є
помилковими, оскільки 10 березня 2006 року
між сторонами було укладено договір
шляхом написання заяви, яка разом з
Умовами та правилами надання
банківських послуг, тарифами складає
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1
договір про надання банківських
послуг. ОСОБА_1 отримала платіжну
картку, номер якої зазначено у заяві та
засвідчено підписом відповідачки
(а.с.8). З допомогою цієї картки
відповідачкою було отримано кошти в
сумі 8002 грн., які було спрямовано на
погашення заборгованості відповідачки
за іншим кредитним договором.

Факт отримання кредиту та виникнення
заборгованості по кредиту
стверджується матеріалами справи
(а.с.6-15). Водночас, в задоволенні позову,
на переконання колегії, слід відмовити
з мотивів пропуску строків позовної
давності.

Встановлено, що 10 березня 2006 року між
ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір шляхом
приєднання (частина перша статті 634 ЦК
України). Відповідно до нього ОСОБА_1 10
березня 2006 року отримала кредит у
розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 16, 80 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом із
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року (справа 6-14цс/14) та від
18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду з позовом про
повернення кредиту в повному обсязі,
при цьому пропустив трьохрічний строк
звернення до суду з позовом, оскільки
строк дії картки закінчився в березні
2008 року (а.с.8), а позов подано в жовтні 2013
року, тобто по спливу більш як трьох
років. Із заявою про поновлення строку
позивач не звертався. Навпаки, із
заявою про застосування строків
позовної давності звернулася
відповідачка ОСОБА_1 (а.с.40-42).
Враховуючи вказане, в задоволенні
позову слід відмовити у зв'язку з
спливом строків позовної давності,
змінивши рішення в частині мотивів.

Керуючись статтею 253, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК
України, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» -
задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного
суду від 24 січня 2014 року змінити в
частині мотивів прийнятого судового
рішення.

В задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору відмовити у зв'язку з
пропуском строків позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Головуючий:
_____________

Судді:
_____________

_____________