Справа № 465/3858/13
Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/3647/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Монастирецький Д.І.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського
районного суду м.Львова від 28 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального закладу «Львівська
обласна клінічна психіатрична
лікарня» про визнання недійсними
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 28 березня 2014 року позов
ОСОБА_2 до КЗ «Львівська обласна
клінічна психіатрична лікарня» про
визнання недійсними наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
задоволено частково; визнано недійсним
наказ №136 від 07.03.13 року, виданий
головним лікарем Комунального закладу
«Львівська обласна клінічна
психіатрична лікарня» про оголошення
догани ОСОБА_2; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі покликається на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що в наказі №135 вказано, що
завідувачем 4-м відділенням ОСОБА_2 не
виконано п.п. 3.2, 4.1, 4.5 наказу КЗ
«Львівська обласна клінічна
психіатрична лікарня» від 14.01.2009 року
№26 «Про організаційні заходи щодо
надання психіатричної допомоги у
примусовому порядку» та вимог ст. 16 ЗУ
«Про психіатричну допомогу», що
призвело до перебування гр. ОСОБА_5 у
відділенні КЗ «Львівська обласна
клінічна психіатрична лікарня» без її
усвідомленої згоди та рішення суду
щодо надання такої допомоги в
примусовому порядку у відповідності до
вимог закону. Крім того, в наказі
зазначено, що ОСОБА_2 як зав. 4-м
відділенням не забезпечила проведення
02.01.2013 року повторного психіатричного
огляду ОСОБА_5 для вирішення питання
доцільності подальшого лікування
ОСОБА_5 та не надіслала необхідні
документи в Франківський районний суд.
Однак, вказує, що хвора ОСОБА_5
поступила 29.12.2012 року, була оглянута
комісією лікарів-психіатрів, де хворій
було встановлено діагноз - важкий
психічний розлад, що є підставою для
примусової госпіталізації. На протязі
24 годин, тобто до 30.12.2012 року
представниками закладу скеровано
заяву «Про примусову госпіталізацію
ОСОБА_5» до Франківського районного
суду м.Львова, однак лише 10.01.2013 року,
коли до лікарні надійшла ухвала про
залишення без руху від 04.01.2013 року,
стало відомо, що до заяви не додано
висновок комісії лікарів-психіатрів.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про
психіатричну допомогу» до винесення
судового рішення, лікування хворого
може проводитися за рішенням
лікаря-психіатра, комісії
лікарів-психіатрів. Таким чином, хвора
ОСОБА_5 підставно знаходилася на
лікуванні з 29.12.2012 по 10.01.2013 року. Крім
того, головним лікарем накладено
резолюцію заступнику головного лікаря
з мед частини ОСОБА_6: з»ясувати
недоліки та підготувати належне
повторне подання, також ухвала без руху
завізована юрисконсульту та не
завізована ОСОБА_2, що свідчить про
відсутність порушень з її сторони,
оскільки станом на 10.01.2013 року
зауважень з боку адміністрації до
позивачки не було і письмових пояснень
від неї не вимагали. Крім того, 19.02.2013
року головним лікарем було видано
наказ №96, яким до ОСОБА_2 було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани. Підставою для вказаних
дій є припис та рапорт інженера з
охорони праці ОСОБА_7 від 31.01.2013 року.
При цьому, пояснень від позивачки не
вимагали, а саме відсутність пояснення
тягне за собою визнання недійсним
дисциплінарного стягнення. Просить
рішення Франківського районного суду
м.Львова від 28 березня 2014 року
скасувати в частині наказу №135 від 07.03.13
року, №96 від 14.02.13 року, №166 від 25.03.13
року та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач працювала в КЗ «ЛОКПЛ» з червня
2010 року на посаді завідувача 4
відділенням.

Наказом №96 від 19.02.2013 року за порушення
вимог ст. 18 ЗУ «Про охорону праці» та
Типового положення про проведення
навчання та перевірки знань з охорони
праці, що призвело до порушення вимог
посадової інструкції для завідувача
4-тим відділеним, п.п.1.2, 2.24, 2.25, 5.1 розділу
4 п.4.2 абз. 2 - несистематичне проведення
періодичних інструктажів з питань
охорони праці та пожежної безпеки -
ОСОБА_2 оголошено догану.

Як вбачається з наказу № 135 від 07.03.2013
року, в ході службового розслідування
встановлено, що завідувач 4-тим
відділенням ОСОБА_2 не забезпечила
02.01.2013 року повторного психіатричного
огляду хворої ОСОБА_5 комісією
лікарів-психіатрів для вирішення
питання доцільності подальшого
лікування у 4-му відділенні в
примусовому порядку та не надіслала
необхідні документи у Франківський
районний суд м.Львова, не виконавши
п.п.3.2, 4.1,4.2,4.5 наказу КЗ ЛОКПЛ від 14.01.2009
року №26 «Про організаційні заходи щодо
надання психіатричної допомоги у
примусовому порядку» та вимог ст. 16 ЗУ
«Про психіатричну допомогу». У зв»язку
з перебуванням завідувача 4-тим
відділенням ОСОБА_2 на листку
непрацездатності, питання про
притягнення її до дисциплінарної
відповідальності за невиконання п.п.3.2,
4.1, 4.2, 4.5 наказу КЗ ЛОКПЛ №26 від 14.01.2009
року «Про організаційні заходи щодо
надання психіатричної допомоги у
примусовому порядку» та вимог ст. 16 ЗУ
«Про психіатричну допомогу», що
призвело до перебування гр. ОСОБА_5 у
4-му відділенні КЗ ЛОКПЛ без її
усвідомленої згоди та рішення суду,
розглянути після виходу ОСОБА_2 на
роботу.

Наказом №136 від 07.03.2013 року за
неодноразові порушення трудової
дисципліни, численні порушення
морально-етичних принципів та норм, які
призвели до порушення психологічного
клімату та виробничих відносинах у
колективі 4-го відділення, виявлені під
час роботи комісії, створеної
розпорядженням головного лікаря №74
від 11.02.2013 року, ОСОБА_2 оголошено
догану.

Наказом №166 від 25.03.2013 року ОСОБА_2
звільнено з займаної посади завідувача
відділенням КЗ ЛОКПЛ з 25.03.2013 року,
відповідно до вимог п.3 ст. 40 КЗпП
України за систематичне порушення, без
поважних причин, обов»язків,
покладених на неї трудовим договором,
враховуючи, що раніше до неї
застосовувалися заходи
дисциплінарного стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання недійсним наказу
№96 від 19.02.2013 року суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку що
відповідно до п.2.24 Посадової
інструкції завідувача психіатричного
відділення №4, затвердженої головним
лікарем КЗ ЛОКПЛ 01.01.2011 року, зав.
відділенням зобов»язаний особисто
проводити інструктаж з охорони праці
на робочому місці, згідно з п.2.25 з метою
запобігання нещасних випадків у
відділені не допускати до роботи осіб,
які не пройшли навчання та перевірку
знань з питань охорони праці, пожежної
безпеки, інструктажів на робочому
місці, періодичних медоглядів. Згідно з
п. 4.2. Інструкції передбачено, що
керівник структурного підрозділу несе
відповідальність на підставі Закону
України «Про охорону праці» за
несистематичне проведення періодичних
інструктажів з питань охорони праці.

Таким чином доводи апелянта щодо
притягнення її до дисциплінарної
відповідальності за невиконання
наказу ГУОЗ ЛОДА №768 від 03.09.2011 року про
виведення коефіцієнту безпеки праці,
що не входить до її компетенції, а має
виконуватися спеціалістом охорони
праці необгрунтовані та безпідставні.

Також цілком обґрунтованими є висновки
суду щодо відмови в визнанні наказу №135
від 07.03.2013 року недійсним з підстав, що
даний наказ було винесено в період
тимчасової непрацездатності так як
нормами КЗпП України прямо не
передбачена заборона притягнення
працівників до дисциплінарної
відповідальності в період тимчасової
непрацездатності.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках:
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Відповідно до п.3.2. наказу №26 від 14.01.2009
року затвердженого головним лікарем
ОСОБА_8 у робочі дні психіатричний
огляд осіб, які поступили у стаціонарне
відділення в порядку примусової
госпіталізації, відповідно ст. 16 ЗУ
«Про психіатричну допомогу»
здійснюється комісією
лікарів-психіатрів відділення, де
перебуває хворий у складі не менше
трьох лікарів-психіатрів (завідувач
відділенням та два лікарі-психіатри)
впродовж 24 годин з мометну
госпіталізації пацієнта в приймальне
відділення КЗ ЛОКПЛ, або з моменту
відмови від продовження лікування у
добровільному порядку безпосередньо у
відділенні.

Пунктом 4.1 наказу №26 від 14.01.2009 року
передбачено, що завідувачем відділення
у перший робочий день після вихідних та
святкових днів, особа, яка була
госпіталізована в психіатричний
заклад у примусовому порядку на
підставі п.3.3. даного наказу, підлягає
повторному психіатричному огляду
комісією лікарів-психіатрів
відділення, в якому перебуває пацієнт;
результати психіатричного огляду та
висновок лікарської комісії
відділення заносяться у медичну карту
стаціонарного хворого та журнал
лікарських комісій (форма-035/о).

Відповідно до пункту 4.2. наказу №26 від
14.01.2009 року завідувач відділенням у
разі підтвердження доцільності
подальшого перебування пацієнта у
психіатричному стаціонарі яка була
госпіталізована в психіатричний
заклад у примусовому порядку на
підставі п.3.3 цього наказу необхідно
підготувати додаткову документацію,
яку скерувати кур»єром у Франківський
районний суд м.Львова для її
реєстрації: супровідний лист;
довіреність; завірену копію заяви
чергових лікарів психіатрів
приймального відділення КЗ ЛОКПЛ;
завірену копію висновку комісії
чергових лікарів психіатрів
приймального відділення КЗ ЛОКПЛ;
завірену копію висновку комісії
лікарів психіатрів відділення КЗ
ЛОКПЛ, в якому перебуває пацієнт на
даний час; інші документи. До винесення
судом рішення, лікування пацієнтів, які
були госпіталізовані у стаціонарне
відділення в примусовому порядку, може
проводитися за рішенням лікуючого
лікаря-психіатра чи комісії
лікарів-психіатрів (п. 4.4 наказу №26).

Відповідно до п.4.5 наказу №26 від 14.01.2009
року завідувач відділенням у разі
втрати актуальності подальшого
перебування пацієнта у психіатричному
стаціонарі в порядку примусової
госпіталізації (наявна добровільна
згода пацієнта або одужання чи суттєве
покращення психічного стану, смерть,
тощо) - інформувати заступників
головного лікаря та Франківський
районний суд м.Львова.

Крім того, відповідно до п.1.1. Посадової
інструкції завідувача психіатричного
відділення №4 КЗ ЛОКПЛ затвердженої
головним лікарем ОСОБА_8 01.01.2011 року,
завідувач психіатричним відділенням
КЗ ЛОКПЛ належить до працівників
керівного складу.

Відповідно п.2.1. Посадової інструкції
завідувача психіатричного відділення
№4 КЗ ЛОКПЛ від 01.01.2011 року завданнями
та обов»язками є, організовувати чітку,
безперебійну роботу персоналу
відділення, незалежно від часу доби,
вихідних чи робочих днів, орієнтуючи
працівників на задоволення
правомірних потреб пацієнтів у
медичній допомозі, як на головну мету
роботи відділення та п.2.22. даної
інструкції передбачено, забезпечення
належного ведення медичної
документації у відділенні.

Відповідно до п.4.1. Посадової
інструкції завідувача психіатричного
відділення №4 КЗ ЛОКПЛ від 01.01.2011 року
завідувач відділенням несе
відповідальність за: неналежну
організацію роботи відділенням з
недотриманням вимог чинного
законодавства України, органів
місцевого самоврядування, Статуту
лікарні, Правил внутрішнього трудового
розпорядку лікарні, наказів,
розпоряджень, вказівок головного
лікаря та інших уповноважених
посадових осіб в межах їхньої
компетенції, Положення про відділення,
цієї посадової інструкції.

Відповідно до п.4.2. Посадової
інструкції завідувача психіатричного
відділення №4 КЗ ЛОКПЛ від 01.01.2011 року,
на підставі Закону України «Про
охорону праці» керівник структурного
підрозділу несе відповідальність за:
не розробку, не погодження інструкцій і
правил з охорони праці, відсутність
написів;несистематичне проведення
періодичних інструктажів з питань
охорони праці і пожежної безпеки;
неналежне збереження, транспортування,
використання заразного матеріалу,
радіоактивних, вибухонебезпечних та
інших небезпечних речовин; не
забезпечення працівників відділення
санітарним одягом, миючими засобами
захисту; ненадання першої медичної
допомоги потерпілим, внаслідок
нещасних випадків; недотримання
термінів розслідування нещасних
випадків на виробництві, в
підпорядкованому підрозділі і
невжиття заходів щодо попередження
травматизму, профзахворювань, отруєнь,
аварій, загорань.

В порушення вимог п.п. 3.2, 4.1, 4.2, 4.5 наказу
№26 від 14.01.2009 року під час
госпіталізації ОСОБА_5, яка поступила
29.12.12 року в порядку надання
психіатричної допомоги у примусовому
порядку не була оглянута комісією
лікарів-психіатрів для вирішення
питання доцільності перебування у
психіатричному закладі в примусовому
порядку, а висновок лікарської комісії
стосувався лише уточнення її діагнозу.

Таким чином, у зв»язку з тим, що ОСОБА_2
не було проведено комісійного огляду
02.01.2013 року та не надіслано документи у
Франківський районний суд м.Львова,
заява КЗ ЛОКПЛ щодо примусової
госпіталізації ОСОБА_5 залишена без
руху, а ОСОБА_5 до моменту підписання
нею усвідомленої згоди 12.01.2013 року
перебувала на лікування у
психіатричному стаціонарі без
усвідомленої згод та рішення суду.

Доводи апелянта щодо відсутності
порушень з її сторони чинного
законодавства та внутрішніх
нормативних документів
необґрунтовані та не відповідають
обставинам справи.

Висновки суду першої інстанції
достатньо вмотивовані і підтверджені
доказами, наявними в матеріалах
справи. Рішення суду відповідає
вимогам процесуального та
матеріального права, обставинам
справи, доводи скарг висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів
підстав для скасування рішення суду
не вбачає.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 28 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

Д.І. Монастирецький