Справа № 509/2915/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі
:

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Черкасові Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт.
Овідіополь, цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

1 липня 2014 року, ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулися до суду з
названим позовом, в якому зазначили, що
відповідно до кредитного договору №
б/н від 27.02.2008 р., ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (позивач) надав, а
відповідач отримав кредит у розмірі 1400
дол. США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана ним заява разом із
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами банку», складає між ним та
банком договір, про що свідчить
особистий підпис відповідача у
відповідній заяві. Відповідно до умов
кредитного договору та «Правил надання
банківських послуг», позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
вказаним договором.

В порушення умов договору,
відповідач, свої кредитні зобов'язання
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим, станом на 30.05.2014 р., у відповідача
перед банком утворилась
заборгованість у розмірі 4534,73 дол. США,
яка складається з : 1316,43 дол. США -
заборгованості за кредитом, 2540,62 дол.
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 677,68 дол. США -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, які представник
банку у позові, просив суд стягнути з
відповідача та суму судового збору у
розмірі 300,65 грн. на користь банку.

Представник позивачів в судове
засідання не з`явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, шляхом надіслання
електронного листа, але надіслав до
суду заяву, в якій позов підтримав у
повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158
ЦПК України, просив суд слухати справу
за його відсутності, не заперечуючи
проти постановлення заочного рішення
по справі (а.с. 28,32,33).

Відповідач в судове засідання не
з`явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, але надіслав на адресу
суду письмову заяву, в якій повністю
визнав позов та на підставі ст. 158 ГПК
України, просив суд, слухати справу за
його відсутністю (а.с. 29,30).

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлено
зобов'язання позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання,
відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України,
право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Приписами статей 525,526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов кредитного договору
та Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Статтею 599 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Статтею 524 ЦК України
передбачено, що сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно із ст. 99 Конституції
України, грошовою одиницею України є
гривня. Вказана стаття визначає
правовий статус гривні - але не
встановлює сферу її обігу, а статтею 192
ЦК України передбачено, що іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Отже, банк, як
фінансова установа, отримавши у
встановленому законом порядку (ст.ст.
19,47 Закону України «Про банки і
банківську діяльність») банківську та
генеральну ліцензії на здійснення
валютних операцій або письмовий дозвіл
на здійснення операцій із валютними
цінностями, який до переоформлення НБУ
відповідних ліцензій на виконання
вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від
15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
регулювання діяльності банків» є
генеральною ліцензією на здійснення
валютних операцій - має право
здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5
Декрету про валютне регулювання).

У відповідності до п.п. 11,17,21
Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р.
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
надання та одержання кредиту в
іноземній валюті, сплата процентів та
таким кредитом - не потребують
наявності індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу у
жодній зі сторін кредитного договору.

Також, статтею 617 ЦК України
передбачено - особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК
України - договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК
України, суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд встановив, що відповідно до
кредитного договору № б/н від 27.02.2008 р.,
ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
(позивач) надав, а відповідач отримав
кредит у розмірі 1400 дол. США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с. 10-16).

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана ним заява разом із
«Умовами та правилами надання
банківських послуг», «Правилами
користування платіжною карткою» та
«Тарифами банку», складає між ним та
банком договір, про що свідчить
особистий підпис відповідача у
відповідній заяві. Відповідно до умов
кредитного договору та «Правил надання
банківських послуг», позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його користування, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
вказаним договором.

В порушення умов договору,
відповідач, свої кредитні зобов'язання
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим, станом на 30.05.2014 р., у відповідача
перед банком утворилась
заборгованість у розмірі 4534,73 дол. США
(еквівалент 30064,75 грн. за курсом НБУ
станом на 30.05.2014 р.), яка складається з :
1316,43 дол. США - заборгованості за
кредитом, 2540,62 дол. США - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
677,68 дол. США - заборгованості по комісії
за користування кредитом,
обґрунтований та зроблений у
відповідності до діючого
законодавства України розрахунок якої,
був зроблений позивачами, наданий суду
і перевірений судом (а.с. 6-9).

При чому, як встановив суд, від
вищевказаної суми заборгованості
позивачами була відрахована сума боргу
у розмірі 2142,47, яка вже була задоволена
судовим наказом Малиновського райсуду
м. Одеси від 19.04.2010 р. з відповідача на
користь позивачів, а різниця становить
2392,26 (а.с. 5).

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг штрафи
відповідача становлять : 42,48 дол. США -
штраф (фіксована частина), 119,61 дол. США -
штраф (процентна складова).

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачами з урахуванням
вищевказаного розрахунку становить -
2554,35 дол. США, яка за курсом НБУ 11,77 грн. =
1 дол. США, відповідно до службового
розпорядження НБУ від 30.05.2014 р.
становить 30064,75 грн.

Станом на дату винесення
рішення, доказів погашення
заборгованості, відповідачем суду не
надано і відповідно у суду вони
відсутні.

У зв'язку з викладеним, суд
вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» є обґрунтованими,
доведеними документально, які найшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Крім суми заборгованості за
невиконання умов кредитного договору,
з відповідача, на користь банку,
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору за розгляд справи 300,65
грн., які були підтверджені банком
документально (а.с. 23).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218 ЦПК
України, ст.ст.
525,526,530,549,550,599,617,625,634,1048,1050,1054 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити ;

2. Стягнути зі ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі
30064,75 грн. та судовий збір у сумі 300,65
грн., а разом - 30365 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.

Суддя
Д.М. Гандзій