Номер провадження: 22-ц/785/5755/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Гончаренко
В.М.,

при секретарях - Булгак Х.О., Феленко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника прокурора

Приморського району м. Одеси в
інтересах держави, в особі Одеської
міської ради, Обласного комунального
підприємства по обслуговуванню
іноземних представництв, до ОСОБА_4,
треті особи - публічне акціонерне
товариство «ФідоБанк», Одеська обласна
рада, про витребування нежитлового
приміщення з незаконного володіння на
користь Одеської міської ради, за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Одеської області на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 березня 2014 року,

встановила:

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 28.03.14 р. у задоволенні
вищевказаного позову заступника
прокурора Приморського району м. Одеси
в інтересах держави, в особі Одеської
міської ради, Обласного комунального
підприємства по обслуговуванню
іноземних представництв, відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Одеської області просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального (ст. 41
Конституції України, ст. ст. 203, 215, 216, 321,
328, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 8, 20, 30, 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні») та
процесуального (ст. ст. 10, 57 - 61, 212, 213 ЦПК
України) права.

Представник прокуратури Одеської
області в судовому засіданні
підтримала доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

Одеська міська рада сповіщалася про
час і місце розгляду справи. Свого
представника в судове засідання не
направила, причини його неявки не
повідомила. Заяв та клопотань не
надала.

Представник Обласного комунального
підприємства по обслуговуванню
іноземних представництв в судовому
засіданні вважав необхідним
апеляційну скаргу відхилити, рішення
залишити без змін. Посилався на те, що
спірне приміщення завжди знаходилося у
підпорядкуванні Одеської обласної
ради, воно використовувалося для
обслуговування іноземних
представництв для чого і було створено
обласне комунальне підприємство.

ОСОБА_5, представник ОСОБА_4, в
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу вважав необхідним скаргу
відхилити, рішення залишити без змін.
Посилався на те, що його довіритель є
добросовісним набувачем спірного
майна. Будь-яких належних та допустимих
доказів належності спірного майна
Одеській міській раді суду першої
інстанції не надано. Рішення виконкому
Одеської міської ради про реєстрацію
права власності за Одеською міської
радою на будинки автоматично не
означає реєстрацію права власності на
приміщення, які знаходяться в цих
будинках. Крім того, вказане рішення не
було реалізовано. В судовому засіданні
ОСОБА_5 підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи - Одеської
обласної ради у судовому засіданні
вважала необхідним апеляційну скаргу
задовольнити частково. Рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення про витребування спірного
майна на користь Одеської обласної
ради, передавши його в управління
Обласному комунальному підприємству
по обслуговуванню іноземних
представництв. Пояснила, що спірне
приміщення весь час використовувалося
Одеською обласною радою для
обслуговування іноземних
представництв, які розміщені в м. Одесі.
У власності територіальної громади м.
Одеси спірне майно ніколи не
знаходилося і не передавалося їй у
власність.

Представник третьої особи -
публічного акціонерного товариства
«ФідоБанк» вважала необхідним
апеляційну скаргу відхилити, рішення
залишити без змін. Посилалася на те, що
спірне приміщення знаходиться в
іпотеці в якості забезпечення
виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін, або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про повну відмову
в задоволенні позову заступника
прокурора Приморського району м. Одеси,
суд першої інстанції виходив з того, що
наявними у справі доказами доводи
прокурора про належність спірного
приміщення на праві власності Одеській
міській раді не доведені (а. с. 180 - 186).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених в судовому
засіданні доказів, дійшов правильного
висновку про існування між сторонами
правовідносин щодо захисту права
власності, відсутності підстав для
витребування майна на користь Одеської
міської ради. Висновки суду
відповідають обставинам справи,
вимогам діючого законодавства України
(ст. ст. 316 - 322, 388 ЦК України, ст. 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК
України). Апелянт не надав суду доказів,
які б спростовували вищевказані
висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Висновки суду першої інстанції
зроблені, відповідні правовідносини
між сторонами встановлені на підставі
наявних у справі і наданих сторонами
доказів.

Судом встановлено, що відповідно до
розпорядження виконкому Одеської
обласної ради № 346 від 24.07.79 р. (Т. 2, а. с.
135 - 138) створено відділ по
обслуговуванню іноземних
представництв акредитованих в
Одеській області. Згідно рішення
Одеської обласної ради від 25.11.91 р. №
266-ХХІ «Про розмежування державного
майна між власністю обласної ради, міст
обласного підпорядкування та районів
області» (Т. 2, а. с. 139 - 146) були
затверджені переліки державного майна,
яке передається у власність обласної
ради, міст обласного підпорядкування і
районів області, згідно додатків №№ 1 -
3. У додатку № 1 до вказаного рішення
Одеської обласної ради вказується
державне майно, яке передається у
власність обласної ради. Зокрема, в
цьому додатку вказується майновий
комплекс виконкому обласної ради, його
відділів, управлінь і комітетів (Т. 2, а.
с. 146). Розпорядженням Одеської обласної
державної адміністрації від 17.10.95 р. №
133/к-95 створений госпрозрахунковий
відділ по обслуговуванню іноземних
представництв обласної державної
адміністрації. Розпорядженням
Одеської обласної державної
адміністрації від 27.04.04 р. № 322/а-2004 на
баланс обласного підприємства з
обслуговування іноземних
представництв передано будівлі,
споруди та майно, яке обліковується на
балансі відділу облдержадміністрації.
Рішенням Одеської обласної ради від
02.04.04 р. № 437 (Т. 1, а. с. 13 - 16) створено
обласне комунальне підприємство по
обслуговуванню іноземних
представництв. Обласній державній
адміністрації делеговано повноваження
з управління зазначеним об'єктом
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області.
Передано на баланс обласного
комунального підприємства по
обслуговуванню іноземних
представництв будівлі, споруди, які
обліковуються на балансі відділу
обласної державної адміністрації по
обслуговуванню іноземних
представництв. Рішенням Одеської
обласної ради від 25.01.05 р. № 583 - ІV (Т. 2, а.
с. 69) визначено, що обласне комунальне
підприємство по обслуговуванню
іноземних представництв є
правонаступником по правах та
обов'язках відділу по обслуговуванню
іноземних представництв обласної
державної адміністрації. З 01.09.97 р. по
10.01.08 р. нежитлове приміщення за адресою
- АДРЕСА_1 здавалося в оренду
підприємству «Мінолта Україна».
Орендодавцем нежитлового приміщення є
відділ по обслуговуванню іноземних
представниці в Одеській області (Т. 2, а.
с. 107 - 134). В п. 2.2 договору оренди (Т, 2, а. с.
108) вказується, що власником нежилих
приміщень залишається держава.
Рішенням Одеської обласної ради від
26.08.11 р. № 245 - VІ (Т. 2, а. с. 68) повноваження
щодо управління обласним комунальним
підприємством по обслуговуванню
іноземних представництв делеговано
обласній державній адміністрації. В
Акті про перевірку стану обліку
нерухомого майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області, яке віднесено до
господарського відання обласного
комунального підприємства по
обслуговуванню іноземних
представництв від 20.12.13 р. (Т. 2, а. с. 153 -
163) вказується, що у віданні вказаного
підприємства знаходиться приміщення
за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 155).

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 27.06.07 р. (Т. 1,
а. с. 6 - 10) за ОСОБА_6 визнано право
власності на нежиле приміщення
загальною площею - 137,1 кв. м., в будинку
АДРЕСА_1. Вказане заочне рішення було
прийнято з тих підстав, що орендодавець
не виконав умови за договором оренди
нежилого приміщення від 11.04.06 р. в
будинку АДРЕСА_1 з оплати проведеного
ремонту (поліпшень) вказаного
нежитлового приміщення за договорами
підряду, вартість якого становить - 214 374
грн.. ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим
договором від 06.09.07 р. (Т. 1, а. с. 2) продає
вказане приміщення ОСОБА_7. Останній за
нотаріально посвідченим договором від
12.03.08 р. (Т. 1, а. с. 3 - 4) продає вказане
приміщення ОСОБА_4. Ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 21.03.11 р. (Т. 1, а. с. 12) заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 27.06.07 р. скасовано. Ухвалою
Приморського районного суду м. Одеси
від 12.09.11 р. позов ОСОБА_6 залишено без
розгляду.

Таким чином, доводи прокурора про
знаходження спірного нежитлового
приміщення у власності Одеської
міської ради не доведені.

Доводи апелянта про преюдиційне
значення попередніх судових рішень
щодо належності спірного майна
Одеській міській раді, належність
спірного приміщення територіальній
громаді м. Одеси на підставі рішень
виконкому Приморської районної ради м.
Одеси від 16.02.90 р. № 141 «Про реєстрацію
будинків в ОМБТІ на правах державної
власності» та Одеської обласної ради
від 25.11.91 р. № 226-ХХІ «Про розмежування
державного майна між власністю
обласної ради, міст обласного
підпорядкування і районів області»,
неврахування судом, що позов про
визнання права власності на спірне
приміщення за фізичною особою було
залишено без розгляду є неспроможними.

Судом встановлено, що засновником
Обласного комунального підприємства
по обслуговуванню іноземних
представництв є Одеська обласна рада.
Відповідно до п. п. 19, 20 ч. 1 ст. 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях обласних рад вирішуються
питання: - про продаж, передачу в оренду,
концесію або під заставу об'єктів
комунальної власності, які
забезпечують спільні потреби
територіальних громад і перебувають в
управлінні обласних рад; - щодо
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах, що
перебувають в управлінні обласних рад.

Підставою для задоволення
віндикаційного позову прокурора на
користь Одеської міської ради є -
вибуття спірного нежитлового
приміщення із володіння
територіальної громади м. Одеси поза її
волею. Таким чином, необхідно
насамперед встановити, що спірне майно
знаходилося у власності Одеської
міської ради.

Матеріали справи не містять жодного
належного та допустимого доказу того,
що спірне нежитлове приміщення в
будинку АДРЕСА_1 належало
територіальній громаді м. Одеса.
Прокурор в позові також посилається на
те, що: «…зазначені нежитлові
приміщення знаходилися на території
Одеської міської територіальної
громади та не мали закріпленого
права…», але з цього робить помилковий
висновок «…тобто належать
територіальній громаді м. Одеси…» (Т. 1,
а. с. 1 зворотна сторона, 12-ий абзац
зверху). Тільки розміщення спірного
нежилого приміщення в межах м. Одеси не
означає знаходження цього нерухомого
майну у власності територіальної
громади м. Одеси. Належність на праві
власності спірного нежилого
приміщення підлягає доказуванню.

Доводи апелянта щодо преюдиційного
значення вироку Приморського
районного суду м. Одеси від 16.06.11 р. та
постанови Приморського районного суду
м. Одеси від 25.12.12 р., в яких вказується
про належність спірного майна Одеській
міській раді, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61
ЦПК України вказані судові рішення
мають значення при вирішенні питань
про цивільно-правові наслідки дій
особи тільки в частині, чи мали місце
дії та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, вищевказані вирок та постанова
суду мають преюдиційне значення тільки
в частині визначення цивільно-правових
наслідків дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8.
Належність спірного нежитлового
приміщення підлягає доказуванню на
загальних підставах.

Ухвала Приморського районного суду
м. Одеси від 21.03.11 р. (Т. 1, а. с. 12) не може
бути прийнята до уваги, оскільки
вказаною ухвалою тільки скасовано
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27.06.07 р. за нововиявленими
обставинами, спір по суті не вирішений,
дійсні обставини справи не
встановлені, позов ОСОБА_6 залишено без
розгляду. Необхідно також зауважити, що
в Акті про перевірку стану обліку
нерухомого майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області, яке віднесено до
господарського відання обласного
комунального підприємства по
обслуговуванню іноземних
представництв від 20.12.13 р. (Т. 2, а. с. 153 -
163) вказується, що приміщення за адресою
- АДРЕСА_1, залишаючись у власності
держави, були передані директором
підприємства одночасно в оренду трьом
орендарям.

Не може бути прийнято до уваги
рішення виконкому Приморської
районної ради Одеської міської ради
від 16.02.90 р. № 141 про реєстрацію в ОМБТІ
на праві державної власності житлового
будинку по АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 35 - 37),
оскільки, по-перше, в ньому вказується
тільки про необхідність реєстрації
права, при цьому державної власності.
По-друге, відсутні докази реалізації
цього рішення. Крім того, пізніше
Одеською обласною радою було прийнято
рішення від 25.11.91 р. № 266-ХХІ «Про
розмежування державного майна між
власністю обласної ради, міст
обласного підпорядкування та районів
області» (Т. 2, а. с. 139 - 146), яким було
визначено, що майновий комплекс
виконкому обласної ради, його відділів,
управлінь і комітетів передається у
власність обласної ради.

Прокурор у позові визначився в чому
саме полягає порушення інтересів
держави, зазначивши органи,
уповноважені державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. Такими органам
прокурор вказав - Одеську міську раду
та Обласне комунальне підприємство з
обслуговування іноземних
представництв (Т. 1, а. с. 1). Разом з тим, у
позові прокурор просив витребувати
нежитлове приміщення, що знаходиться в
будинку АДРЕСА_1, площею - 137,1 кв. м., з
незаконного володіння ОСОБА_4 тільки на
користь Одеської міської ради (Т. 1, а. с.
1 зворотна сторона).

За правилами, передбаченими ст. 32 ЦПК
України, позов може бути пред'явлено
спільно кількома позивачами. Участь у
справі кількох позивачів (процесуальна
співучасть) допускається, якщо: 1)
предметом спору є спільні права чи
обов'язки кількох позивачів; 2) права та
обов'язки кількох позивачів виникли з
однієї підстави; 3) предметом спору є
однорідні права та обов'язки.

Враховуючи встановлені судом
обставини по справі, характер спірних
правовідносин, колегія суддів вважає,
що процесуальної співучасті Одеської
міської ради та Обласного комунального
підприємства з обслуговування
іноземних представництв по даній
справі не існує. Навпаки у Одеської
міської ради та Обласного комунального
підприємства з обслуговування
іноземних представництв, засновником
якого є Одеська обласна рада, інтереси
у вирішені спору по даній справі
діаметрально протилежні. Вказане
підтверджується, зокрема, тим що
Одеська обласна рада, яка приймала
участь у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, просила рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
витребування спірного майна на користь
саме обласної ради. Відповідно до ст. 303
ЦПК України апеляційній суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
ухвалив рішення на підставі наданих
сторонами та досліджених у судовому
засіданні доказів, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини, на які
посилалися сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд надав
оцінку наявним доказам з врахуванням
їх належності, допустимості і
достовірності, з врахуванням їх
достатності та взаємного зв'язку в їх
сукупності. Суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин, вірно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про повну
відмову в задоволенні позову
прокурора. Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстави для його
скасування, зміни в межах доводів
апеляційної скарги заступника
прокурора Одеської області відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області - відхилити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 28 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

В. М. Гончаренко