Справа № 487/4543/14-ц
Провадження № 2/487/1898/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі:

Головуючого судді - Притуляк І.О.

при секретарі - Уманському І.В.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, яким просила
захистити її честь, гідність та ділову
репутацію, шляхом визнання
недостовірною інформації, поширеній
відповідачкою у заяві на ім'я директора
ОПКДАВТ МПТУ «Морехідна школа» від
01.04.2014 року, в частині того, що вона -
ОСОБА_1- «є наркозалежною з чітко
вираженим психічним розладом,
викликаним вживанням таблеток
впродовж багатьох років, начебто для
лікування головних болів, мігрені, що
насправді є наркотично - абстинентним
синдромом». Зобов'язати ОСОБА_2 не
пізніше наступного дня після набрання
рішенням законної сили, спростувати
вказану інформацію шляхом публічного
виступу до директора ОПКДАВТ МПТУ
«Морехідна школа». Стягнути з
відповідача 5000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 487,20
грн. витрат по сплаті судового збору.

В заяві позивач зазначила, що
відповідач є її сусідкою, 01.04.2014 року
ОСОБА_2 подала на ім'я директора ОПКДАВТ
МПТУ «Морехідна школа», де вона - ОСОБА_1
працює на посаді психолога, заяву, в
якій виклала вищезазначену
недостовірну інформацію, тим самим
принизивши її честь, гідність та ділову
репутацію.

Вказаними діями ОСОБА_2 завдала їй
моральної шкоди, яка виразилася в
принижені її ділової репутації, а саме
у упередженому ставленні до неї з боку
керівництва та студентів учбового
закладу, недовірі студентів, що
ускладнює виконання нею своїх
службових обов'язків, вказане призвело
до порушення звичного укладу її життя,
та моральних страждань.

У судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримала, крім того,
просила зобов'язати ОСОБА_2 попросити у
неї вибачення у присутності директора
ОПКДАВТ МПТУ «Морехідна школа».
Підтвердила фактичні обставини
викладені у заяві.

У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги не визнала, у їх
задоволені просила відмовити,
посилаючись на те, що метою вказаної
заяви було звернення уваги керівництва
учбового закладу на стан здоров'я
позивача, при цьому у заяві вона
висловила свою думку, оціночне
судження, керуючись своїм
переконанням, критичною оцінкою певних
фактів і недоліків, які були вираженням
її суб'єктивної думки та поглядів, а
отже не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, сторони по
справі є сусідами та проживають за
адресою АДРЕСА_1. При цьому між ними
виник конфлікт стосовно спільного
користування територією, прилеглою до
житлового будинку.

01.04.2014 року ОСОБА_2 подала на ім'я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи» заяву, якою
поширила інформацію, що стосується
особисто позивачки, а саме зазначивши,
що «ОСОБА_1 наркозависимая с ярко
выраженным психическим расстройством,
вызваном годами употребления таблеток,
якобы для похудения и лечения мигрени,
что на самом деле просто ломка»

Згідно ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України
визначено, що кожному гарантується
судовий захист права спростувати
недостовірну інформацію про себе.

Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України особистими
немайновими благами, які охороняються
цивільним законодавством, є: здоров'я,
життя, честь, гідність і ділова
репутація.

Відповідно до положень ст..277 ЦК України
- негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію;
спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена; спростування
недостовірної інформації
здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила.

Згідно до роз'яснень, викладених у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» № 1 від
27.02.2009 року (далі за текстом Постанова)
при розгляді справ зазначеної
категорії. судам слід мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
прав.

При цьому негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка
в особистому, суспільному чи
політичному житті тощо) і яка, на думку
позивача, порушує його право на повагу
до гідності, честі чи ділової
репутації.

Відповідно до ст. 34 Конституції
України, яка відтворює положення ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року
(далі Конвенція), кожен має право на
свободу виявлення своїх поглядів. У
свою чергу Європейський суд з прав
людини по справі «Лігенс протии
Австрії» (1986 року) доповнив розуміння
цього природного права людини,
підкресливши, що «необхідно відрізняти
факти від оціночних суджень. Наявність
фактів можливо довести, а правдивість
оціночних суджень ні».

Згідно до ст. 30 Закону України «Про
інформацію» - оціночними судженнями,
за винятком наклепу є висловлювання,
які не містять фактичних даних,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання мовно -
стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 19 Постанови - вирішуючи
питання про визнання поширеної
інформації недостовірною, суди
повинні визначити характер такої
інформації та з'ясувати, чи є вона
фактичним твердженням чи оціночним
судженням.

Відповідно до наданих позивачем:

- Сертифікату №3410 про проходження
профілактичного наркологічного огляду
від 02.04.2014 року у ОСОБА_1 наркологічних
протипоказань до виконання обов'язків
викладача-практичного психолога не
виявлено.

- Довідки №21 від 02.04.2014 року ОСОБА_1 на
обліку у МОПЛ №1 не перебуває,
психопатології не проявляє.

Проаналізувавши зміст оспорюваної
ОСОБА_1 інформації, в контексті
досліджених доказів по справі, суд
приходить до висновку, що інформація
про те, що позивач є наркозалежною з
чітко вираженим психічним розладом,
внаслідок вживання пігулок, є
негативною по відношенню до позивачки,
а відтак принижує її честь і гідність.
Характер викладення інформації дає
можливість зробити висновок про те, що
позивач вживає наркотичні засоби. Ця
інформація є негативною та дискредитує
ОСОБА_1, оскільки фактично є
обвинуваченням в порушенні законів
України та вчиненні дій, що суперечать
загальноприйнятим нормам моралі.

При цьому, при вирішенні вимоги, щодо
способу спростування поширеної
недостовірної інформації, суд виходить
з наступного.

Відповідно до п.п.24, 25 Постанови -
задовольняючи позов, суд повинен у
резолютивній частині рішення
зазначити, чи було порушено особисте
немайнове право особи, яка саме
інформація визнана недостовірною та
порочить гідність, честь чи ділову
репутацію позивача, а також вказати на
спосіб захисту порушеного особистого
немайнового права.

За загальним правилом,
інформація, що порочить особу, має
бути спростована у спосіб, найбільш
подібний до способу її поширення
(шляхом публікації у пресі,
повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на зібранні громадян,
зборах трудового колективу,
відкликання документа тощо).

У судовому рішенні також має бути
зазначено строк, у межах якого
відповідь чи спростування повинно бути
оприлюднено.

Спростування має здійснюватися у
такий самий спосіб, у який
поширювалася недостовірна
інформація. У разі, якщо
спростування недостовірної
інформації неможливо чи недоцільно
здійснити у такий же спосіб, у який
вона була поширена, то воно

повинно проводитись у спосіб,
наближений (адекватний) до способу
поширення, з урахуванням максимальної
ефективності спростування та за умови,
що таке спростування охопить
максимальну кількість осіб, що
сприйняли попередньо поширену
інформацію.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що спростування
недостовірної інформації та такої, що
принижує честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_1, слід шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 спростувати
вказані відомості шляхом
повідомлення про це у заяві на ім`я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи» у 15-денний
строк з дня набрання рішенням суду
законної сили.

В той же час, вимога ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідачки вибачитись
задоволенню не підлягає, оскільки
примусове вибачення, як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації, не
передбачено цивільним законодавством
України (ст.ст. 16, 277 ЦК України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Думку щодо неможливості застосовувати
такий спосіб захисту честі та гідності,
як зобов'язання принести вибачення,
висловив і Європейський суд з прав
людини в рішенні від 05.05.2011 року по
справі за позовом редакції газети
«Правое дело» та Штекель проти
України. Зокрема, суд відзначив, що така
міра, як вибачення, не передбачена
національним законодавством, а
зобов'язання вибачитися у випадках
дифамації може перечити
Конституційній гарантії свободи
вираження.

При вирішенні заявленої вимоги, щодо
відшкодування моральної шкоди суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ч.1 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Відповідно до пункту
4 ч.2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

За правилами ст. ст. 23, 1167 ЦК та
відповідно до роз'яснень, викладених у
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» - розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру
правопорушення, обсягу фізичних,
душевних, психічних страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
втрат, їх тривалості, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з врахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

З урахуванням того, що судом поширену
ОСОБА_2 інформацію визнано
недостовірною та такою, що принижує
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_1, що є порушенням її прав,
враховуючи характер, глибину та
тривалість моральних страждань
завданих позивачці, які виразилися в
порушенні спокою, звичайного укладу
життя, ситуації в педагогічному
колективі, суд приходить до висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 2000 грн. в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Відповідно до положень ст..88 ч.1ЦПК
України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недостовірною, та такою,
що принижує честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену
ОСОБА_2 у заяві від 01.04.2014 року на ім'я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи», а саме:
«ОСОБА_1 наркозависимая с ярко
выраженным психическим расстройством,
вызваном годами употребления таблеток,
якобы для похудения и лечения мигрени,
что на самом деле просто ломка».

Зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
вказані відомості шляхом
повідомлення про це у заяві на ім`я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи» у 15-денний
строк з дня набрання рішенням суду
законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
487,20 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині позовних вимог, щодо
способу спростування недостовірної
інформації, зобов'язання попросити
вибачення та відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його оголошення.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області у строк та
порядку передбаченими ст..ст.294, 296 ЦПК
України.

Суддя
І.О.
Притуляк

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та
резолютивна частини

02.09.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі:

Головуючого судді - Притуляк І.О.

при секретарі - Уманському І.В.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати недостовірною, та такою,
що принижує честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену
ОСОБА_2 у заяві від 01.04.2014 року на ім'я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи», а саме:
«ОСОБА_1 наркозависимая с ярко
выраженным психическим расстройством,
выованом годами употребления таблеток,
якобы для похудения и лечения мигрени,
что на самом деле просто ломка».

Зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
вказані відомості шляхом
повідомлення про це у заяві на ім`я
директора Відокремленого підрозділу
Київської державної академії водного
транспорту ім..Гетьмана Петра
Конашевича-Сагайдачного
«Миколаївського професійно-технічного
училища «Морехідної школи» у 15-денний
строк з дня набрання рішенням суду
законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
487,20 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині позовних вимог, щодо
способу спростування недостовірної
інформації, зобов'язання попросити
вибачення та відшкодування моральної
шкоди - відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його оголошення.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Миколаївської області у строк та
порядку передбаченими ст..ст.294, 296 ЦПК
України.

Суддя
І.О.
Притуляк