Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2014 року Лисичанський міський суд
Луганської області

у складі: головуючого судді
Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань
Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу
на виїзд дитини за межі України без
згоди батька , третя особа орган опіки
та піклування Лисичанської міської
ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до відповідача з
позовом про надання дозволу на виїзд
дитини за межі України, посилаючись на
те, що вона перебувала у шлюбі з
відповідачем , який було розірвано
02.11.2004 року. Від шлюбу в них народилась
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька
мешкає разом з нею. Відповідач з
моменту розірвання шлюбу не
спілкується з дитиною, не надає
матеріальну допомогу на її утримання.
Має велику заборгованість по аліментах
. У зв»язку з нестабільною ситуацією в
країні, вона має необхідність виїзду за
межі України. Отримати дозвіл
відповідача на вивіз доньки не має
можливості, оскільки зв»язок з
відповідачем відсутній . Тому просила
суд надати дозвіл на виїзд її
малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
за межі державного кордону України
без згоди на такий виїзд відповідача у
супроводі матері до досягнення дитиною
16-ти річного віку.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, просила справу розглянути в
її відсутність, позовні вимоги
підтримала, про що надала до суду
письмову заяву.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи, про
причину неявки суд не повідомив,
клопотання про розгляд справи без його
участі до суду не надходило.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Лисичанської міської
ради у судове засідання не з`явились,
подала заяву про розгляд справи без її
участі. Проти задоволення позову не
заперечує.

У судовому засіданні були дослідженні
наступні докази: копія паспорту та
ідентифікаційного номеру позивача,
копія свідоцтва про шлюб, копія
свідоцтва про розірвання шлюбу, копія
свідоцтва про народження дитини;
довідка з місця проживання дитини.

Суд, дослідивши письмові докази по
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, який було розірвано
02.11.2009 року (а.с.8).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в
свідоцтві про народження вказаний
відповідач (а.с.9).

Неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає разом з матір»ю ОСОБА_2 , за
адресою АДРЕСА_1. (а.с.10).

Згідно із ст. 10 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року № 789-Х11 і
набула чинності для України 27.09.1991
року), держави-учасниці зобов'язалися
поважати право дитини та її батьків
залишати будь-яку країну, включаючи
власну, і повертатися в свою країну.
Щодо права залишати будь-яку країну
діють лише такі обмеження, які
встановлені Законом і необхідні для
охорони державної безпеки,
громадського порядку (order public), здоров'я
чи моралі населення або прав і свобод
інших осіб і сумісні з визнаними в цій
Конвенції іншими правами.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про
права дитини при вирішенні будь-яких
питань щодо дітей суд повинен
керуватися в першу чергу максимальним
забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом. У
відповідності до ч.7 ст.7 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 4 ч.2 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. За відсутності
згоди одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Для перетинання державного кордону
України неповнолітньої дитини
відповідно до Постанови КМУ від 27.01.1995
року № 57 "Про затвердження перетинання
державного кордону громадянами
України" необхідно отримати
нотаріально завірену згоду одного з
батьків на виїзд за кордон.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки
судом встановлено, що виїзд ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон відповідає
інтересам дитини, сприятиме її
фізичному, духовному та моральному
розвитку, тому позов слід
задовольнити.

Керуючись ст. 33 Конституції України,
ст.ст. 3, 10 Конвенції про права дитини
від 20.11.1989 року, ст.ст.7, 159 СК України, ст.
4 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", Постановою Кабінету
Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року
"Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України", ст.ст.10,11, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання
дозволу на виїзд дитини за межі
України без згоди батька , третя
особа орган опіки та піклування
Лисичанської міської ради
задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері
ОСОБА_2 без згоди її батька ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16-ти річного віку.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Лисичанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Л.Б.
Чернобривко