пр. № 4-с/759/112/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на
дії Відділу державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції у місті Києві,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Святошинського районного суду м. Києва
із скаргою на дії Відділу Державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції м. Києва,
обґрунтовуючи її тим, що вказаним
відділом винесено постанову ВП № 36942156
про накладення арешту на майно
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на все його майно, тоді
як така постанова не відповідає формі
бланку, що визначена Інструкцією про
проведення виконавчих дій, затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 15.12.1999 року № 74/5 та те, що окрім
вказаної постанови про арешт він не
отримав постанову про відкриття
виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник
скаржника доводи скарги підтримала,
просила її задовольнити в повному
обсязі.

Суб»єкт оскарження в судове засідання
не з»явився, про розгляд справи
повідомлений належним чином, причин
неявки не вказав, з огляду на що, суд
вважає можливим розгляд скарги без
його участі з урахуванням строків
розгляду справи та наданих суду
доказів.

Вислухавши пояснення
представника скаржника, дослідивши
надані суду письмові докази у справі,
суд дійшов висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Із наданих суду доказів
вбачається, що на виконанні Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у місті Києві знаходиться
виконавчий лист № 2/2608/3118/12, виданий
04.03.2013 року Святошинським районним
судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на
користь Садівничого товариства
«Ельвіра» боргу у розмірі 74 541 грн. 60
коп.

29.05.2014 року вказаним ВДВС
прийнято постанову про арешт всього
майна боржника ОСОБА_1.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами у
десятиденний строк у порядку,
встановленому даним законом.

Проте, як встановлено у судовому
засіданні постанова про відкриття
вказаного виконавчого провадження
ОСОБА_1 не оскаржується, як і дії чи
бездільність державного виконавця по
направленню стороні виконавого
провадження її копії, а тому
обґрунтування неправомірності
постанови ВДВС про арешт майна
боржника від 29.05.2014 року з підстав не
направлення боржнику копії постанови
відкриття виконавчого провадження не
можуть бути взаємозалежними, оскільки
існує окремий порядок оскарження
постанови відкриття виконавчого
провадження, яким боржник не
скористався, який також і не оскаржує
бездіяльність з цього приводу
державного виконавця, чому суд надає
відповідну оцінку.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Отже, згідно зазначених норм, державний
виконавець може накласти арешт на все
майно боржника.

Щодо посилання скаржника в даній
скарзі на невідповідність форми
процесуального документу по
накладенню такого арешту відповідній
інструкції, то слід зазначити, що
прийнята постанова Відділом державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у місті
Києві про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 29.05.2014 року в повній мірі відповідає
зразку документа визначеного Наказом
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Інструкції про
проведення виконавчих дії» за № 74/5 від
15.12.1999 року.

Крім того, не відповідність форми не
вказує на неправомірність самого
арешту в порядку виконання рішення
суду.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про безпідставність
скарги.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України,
Законом України "Про виконавче
провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у місті
Києві залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена
протягом 5 діб з моменту її
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду м. Києва через Святошинський
районний суд м. Києва, а для тих хто був
відсутній при оголошенні протягом 5 діб
з дня отримання її копії.

Суддя: