Провадження №2/263/2999/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 серпня 2014 року Жовтневий районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі головуючого судді Турченка О.В.,
при секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Маріуполі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд дитини за кордон без
згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним
позовом та в обґрунтування заявлених
вимог зазначила, що відповідач, з яким
вона перебувала у шлюбних відносинах, є
батьком її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Тривалий час вони з відповідачем
мешкають окремо. Оскільки її донька
потребує лікування від алергії, а також
у зв'язку із проведенням
антитерористичної операції, то вона
бажає вивезти дитину за кордон, проте
згоди відповідача на це немає, тому й
вимушена звернутися до суду.

Позивачка надала суду письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та третя особа у
судове засідання не явилися з
невідомих суду причин, про день, час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Визнаючи наявні матеріали про права та
взаємини сторін достатніми, суд
розглянув справу у відсутності
відповідача на підставі ст.224 ЦПК
України, заочно.

Суд, дослідивши надані у справі докази,
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом з копій свідоцтв про одруження та
народження встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 25.02.2006 р. до 21.07.2009 р.
і є батьками малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно зі ст.150, ст.154, ст.155 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки мають право
звертатися до суду за захистом прав та
інтересів дитини. Здійснення батьками
своїх прав мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини, батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України» у разі
відмови одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте відповідачем не надано суду
будь-яких доказів, які б свідчили про
недоцільність виїзду дитини за кордон,
тому підстав для відмови у задоволенні
позову не мається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд дитини за кордон без
згоди батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий
виїзд дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
Російську Федерацію без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2 строком на 1
(один) рік з дня винесення рішення суду,
тобто до 28 серпня 2015 року.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто
Жовтневим районним судом м. Маріуполя
за письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
О.В.
Турченко