Справа №472/1805/13-ц 17.11.2014 17.11.2014 17.11.2014
Провадження №22-ц/784/2626/14
Провадження №22-ц/784/2626/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного
суду Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

з секретарем судового засідання
Харитоновою І.В.,

за участі відповідача ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» рішення Веселинівського
районного суду Миколаївської області
від 29 травня 2014 року, ухвалене по
цивільній справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» до ОСОБА_3 та Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» про
відшкодування шкоди в порядку
зворотної вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Приватне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» пред'явило позов до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в
порядку зворотної вимоги.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 26 квітня 2012 року між
Приватним акціонерним товариством
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Нікомед
Україна» був укладений комплексний
договір добровільного страхування
транспортного засобу №200270695, предметом
якого є страхування транспортного
засобу автомобіля «Skoda Fabia Classic 1.4»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

26 червня 2012 року сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю застрахованого
транспортного засобу під керуванням
водія ОСОБА_5, та автомобіля ВАЗ 2106,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3.

У результаті ДТП автомобіль «Skoda Fabia
Classic 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1
зазнав механічних пошкоджень, вартість
усунення яких згідно звіту про оцінку
транспортного засобу, складеного 07
липня 2012 року, склала 11 601 грн. 55
коп.

Відповідно до умов договору
страхування власнику вищевказаного
автомобіля позивачем було виплачено
страхове відшкодування в сумі
11 779 грн. 79 коп.

Цивільна відповідальність власника
транспортного засобу автомобіля марки
ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2
перед третіми особами застрахована
Приватним акціонерним товариством
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 23 грудня 2011 року.

Вказана страхова компанія визнала
майнову вимогу позивача на суму
9 722 грн. 35 коп. та 31 травня 2013 року
між ними була укладена угода про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що залишок несплачених
коштів складає 2 057 грн. 44 коп., позивач
просив позов задовольнити, стягнути з
ОСОБА_3 на його користь зазначену суму
на підставі ст.1194 ЦК України.

Ухвалою Веселинівського районного
суду Миколаївської області від
25 лютого 2014 року до участі у справі в
якості співвідповідача було залучене
Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна».

Рішенням Веселинівського районного
суду Миколаївської області від
29 травня 2014 року в задоволенні
позовних вимог Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» до ОСОБА_3 відмовлено.
Цим же рішенням позов вищевказаної
страхової компанії до співвідповідача
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» задоволено. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» на користь позивача в рахунок
сплачених коштів на виплату страхового
відшкодування потерпілій особі 2 057
грн. 44 коп. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат у справі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, Приватне акціонерне
товариство «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» подало на це
рішення апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати, а провадження у
справі закрити.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
прийняття незаконного рішення в
частині вирішення позовних вимог щодо
стягнення з нього шкоди в порядку
зворотної вимоги.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
оскарження, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому рішенні,
районний суд виходив з того, що даний
спір повинен розглядатися в порядку
цивільного судочинства. Проте, з таким
висновком в повному обсязі погодитися
не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Ухвалене у справі судове рішення не в
повній мірі відповідає зазначеним
вимогам закону.

Так, положення ст.1 Закону України «Про
страхування» від 07 березня 1996 року (з
наступними змінами і доповненнями)
регламентують, що страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст.1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

У ст. 979 ЦК України передбачено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з правилами ч.1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК
України та роз'яснень, викладених в п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року №2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суд
повинен виходити з того, що згідно зі
ст.124 Конституції України юрисдикція
загальних судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі,
а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК
України у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
за Кодексом
адміністративного судочинства України
(ст.17) або Господарським процесуальним
кодексом України (ст.ст.1,12) віднесено до
компетенції адміністративних чи
господарських судів. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 26
квітня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Нікомед
Україна» був укладений комплексний
договір добровільного страхування
транспортного засобу (КАСКО), водія,
пасажирів від нещасних випадків
№200270695, предметом якого є страхування
належного страхувальнику
транспортного засобу автомобіля «Skoda
Fabia Classic 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1.
Строк дії зазначеного договору
визначено з 10 травня 2012 року по 09
травня 2013 року (а.с10-12).

26 червня 2012 року в місті Миколаєві
сталася ДТП, унаслідок якої належний
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Нікомед Україна»
автомобіль «Skoda Fabia Classic 1.4»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував водій ОСОБА_5 зазнав механічних
пошкоджень.

Відповідно до звіту
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості матеріального
збитку №157-12, складеного суб'єктом
оціночної діяльності 07 липня
2012 року, вартість усунення вказаних
пошкоджень становить 11 601 грн. 55 коп.
(а.с.18 - 23).

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача ОСОБА_3, який керував
автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний
номер НОМЕР_2 (а.с.17).

Постановою Веселинівського районного
суду Миколаївської області від
30 серпня 2012 року ОСОБА_3 був визнаний
виним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП (а.с.16).

Приватне акціонерне товариство
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» визнало дану ДТП
страховим випадком, про що склало
відповідні страхові акти, та 30 липня 2012
року і 11 вересня 2012 року за платіжними
дорученнями №30413 та № 33467 здійснила
виплату страхового відшкодування в
загальному розмірі 11 779 грн. 79 коп.
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Нікомед Україна»
(а.с.5,7,8).

31 травня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» та Приватним
акціонерним товариством «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» була
укладена угода про зарахування
зустрічних однорідних вимог, за
умовами якої сторони домовились про
зарахування зустрічних однорідних
вимог по претензії (в порядку регресу)
на суму 11 779 грн. 79 коп., що була сплачена
позивачем за комплексним договором
добровільного страхування
транспортного засобу №200270695.
Погоджений сторонами за угодою розмір
страхового відшкодування в порядку
регресу склав - 9 722 грн. 35 коп.

Отже враховуючи конкретні обставини
справи та характер спірних
правовідносин, колегія суддів вважає,
що фактично між сторонами виник спір з
приводу виконання умов договору
страхування Приватним акціонерним
товариством «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» та
відшкодування шкоди в порядку
зворотної вимоги.

За такого, враховуючи викладені вимоги
закону, суб'єктний склад спору та зміст
позовних вимог (спір виник між
юридичними особами), колегія суддів
приходить до висновку, що цивільна
справа в частині позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Вирішуючи спір у порядку цивільного
судочинства, суд зазначених положень
не врахував, тому оскаржуване судове
рішення підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі згідно
з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки
відповідно до ст.15 ЦПК України
вищезазначені позовні вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку
зворотної вимоги, то такі вимоги є
передчасними та повинні вирішуватися
лише після вирішення спору між
вищевказаними юридичними особами.

Посилання суду першої інстанції на те,
що несплачені кошти повинні бути
стягнуті саме з Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна», а
тому в задоволенні позову відносно
відповідача ОСОБА_3 слід відмовити,
колегією суддів не може бути визнано
належною підставою відмови у
задоволені вказаного позову, але
рішення не може бути змінене чи
скасоване лише з формальних міркувань,
оскільки суд правильно визначив
правові наслідки вирішення такого
спору між сторонами.

За таких обставин, рішення в частині
позовних вимог Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку
зворотної вимоги підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст.303,308,310,315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від
29 травня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» про
відшкодування шкоди в порядку
зворотної вимоги та судових витрат
скасувати, а провадження в цій частині -
закрити.

В іншій частині рішення
Веселинівського районного суду
Миколаївської області від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: