Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
:головуючого судді -
Ковальчук Н.М.,

суддів: -
Максимчук З.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання -
Пиляй І.С.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_3,

відповідача -
ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Корецького районного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року у задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним,
необґрунтованим, постановленим із
грубим порушенням норм матеріального
та процесуального права, ОСОБА_6
оскаржив його в апеляційному порядку. В
поданій апеляційній скарзі пояснює, що
підставою його звернення до суду став
факт нападу собаки відповідача на його
кіз, внаслідок якого троє з них були
загризені. Його прохання добровільно
відшкодувати завдану шкоду відповідач
відхилив. Вказує на порушення судом
процесуальних норм, оскільки ні він
сам, ні його представник не були
повідомлені про судове засідання, в
якому ухвалено оскаржуване рішення, і,
відповідно, не були присутні при його
проголошенні, а відомості про їх
участь, зазначені у вступній частині,
не відповідають дійсності і це
підтверджується звукозаписом судового
засідання. Зазначає, що суд повинен був
відкласти розгляд справи у зв'язку з
відсутністю відомостей про належне
повідомлення сторони, проте цього не
зробив у порушення ст. 169 ЦПК України.
Доводить, що суд упереджено надав
перевагу показам свідків відповідача
перед показами свідків позивача, не
навівши при цьому жодних мотивів та
обґрунтувань. Стверджує, що з'ясування
обставин справи було проведено не в
повному обсязі та за умов, які
унеможливили змагальність сторін у
судовому процесі, що призвело до
ухвалення необ'єктивного рішення.

З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що

________________________________________________________________________
_______________________________________________Справа №
563/1438/13-ц
Головуючий в суді І
інстанції - Загородько Н.А.

Провадження № 22-ц 787/1606/2014

Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

заявлені позивачем вимоги не були ним
підтверджені належними та
достовірними доказами, а відтак, вина
відповідача у заподіянні шкоди є
недоведеною.

Проте із даним висновком суду першої
інстанції колегія суддів апеляційного
суду погодитися не може.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
або юридичної
особи,відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа
звільняється від відшкодування шкоди,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року,
близько 17 години, поблизу
Морозівського сільського ставу
Корецького району Рівненської області
на кіз, які належать позивачу, напав
собака породи вівчарка та загриз трьох
із них, одна коза втекла.

Постановою Гощанського районного суду
від 10 липня 2014 року по справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності, ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154
КУпАП - порушення правил тримання
собак. Дана постанова залишена без
зміни постановою апеляційного суду
Рівненської області від 29 серпня 2014
року та набрала законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Так, вищезазначеною постановою
суду безспірно встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 утримував собаку
породи вівчарка безприв'язно, без
ошийника та без намордника, і саме його
собака на пасовищі біля села Морозівка
загризла три кози, які належали ОСОБА_10,
а четверта коза відірвалася та втекла з
пасовища. У зв'язку з наведеним,
пояснення відповідача про те, що собака
йому не належить і про те, що кози
позивача були загризені іншою собакою
такої ж породи колегією суддів
відхиляються.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
стягнення із відповідача ОСОБА_11
матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_10
знищенням його майна. Внаслідок
неправомірних дій відповідача позивач
зазнав шкоди на суму 2200 грн., яка
включає вартість двох більших кіз - по
600 грн. та двох менших - по 500 грн. за
кожну.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями, чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав у зв'язку з противоправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 1167 ЦК
України та роз'яснень, викладених в п. п.
7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року (зі
змінами, внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 25
травня 2001 року) „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", заподіяна моральна
(немайнова) шкода відшкодовується у
повному обсязі тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені
противоправними діями (бездіяльністю)
інших осіб. При визначенні розміру
моральної шкоди суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Оцінивши обставини справи в
сукупності, зваживши глибину та
тривалість моральних переживань
позивача та членів його сім'ї, зусилля,
яких він був змушений докладати для
відновлення своїх прав, колегія суддів
вважає, що до стягнення з відповідача
на користь позивача підлягає моральна
шкода в сумі 200, 00 грн..

Матеріали справи містять
документально підтверджені понесені
позивачем витрати на оплату судового
збору при подачі позову до суду першої
інстанції, при подачі апеляційної
скарги та правова допомога адвокату.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про відшкодування на
користь позивача судових витрат,
колегія суддів враховує вимоги ч. 1 ст. 88
ЦПК України та Закон України «Про
граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» і приходить
до висновку, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 742
гривні судових витрат, з яких 242 гривні
витрат пов»язаних зі сплатою судового
збору та 500 гривень витрат на правову
допомогу.

Оскільки оскаржуване рішення винесене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню із ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Корецького районного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
матеріальну шкоду в сумі 2 200 (дві
тисячі двісті) гривень, моральну шкоду
в сумі 200 (двісті) гривень понесені ним
судові витрати в сумі 742 (сімсот сорок
дві) гривні.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя підпис
Ковальчук
Н.М.

Судді: підпис
Максимчук
З.М.

підпис
Хилевич С.В.

Згідно:суддя-доповідач
Ковальчук
Н.М.