Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі
Ксєломєнос О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
житлово-будівельного кооперативу
«Моряк» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивачі звернулися до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказали, що ОСОБА_3
була членом житлово-будівельного
кооперативу «Моряк». Як член
кооперативу вона отримала квартиру,
яка знаходиться у АДРЕСА_1. Нею у
повному обсязі були сплачені усі
пайові внески за цю квартиру. На
підставі довідки № 11, виданої ЖБК
«Моряк» від 08 вересня 1992 року, за ОСОБА_3
було зареєстровано право власності на
зазначену квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла. Позивачі є спадкоємцями за
заповітом, та у встановленому порядку
подали нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Але через відмову нотаріуса
позивачі не можуть закінчити процедуру
оформлення спадщини та отримати
свідоцтво про право на спадщину. Свою
відмову нотаріус мотивував тим, що за
життя, ОСОБА_3 не проводила державну
перереєстрацію реєстраційного
посвідчення на свідоцтво про право
власності на квартиру, а отже у
позивачів відсутні документи,
необхідні для видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом. Просили
визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частини, а за ОСОБА_2 право власності на
1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
проти задоволення позову не
заперечував, визнавши усі обставини,
покладені в основу позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи
визнання позову відповідачем, дійшов
висновку про те, що позов знайшов своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно свідоцтва про смерть,
виданого 17 грудня 2013 року ЗАГС Мінським
міським виконкомом Республіки
Білорусь, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис № 17200.

Відповідно до заповіту, складеного 12
листопада 2003 року, ОСОБА_3 заповіла усе
майно, що належатиме їй на час смерті, в
тому числі квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках
кожному. Заповіт посвідчений державним
нотаріусом Першої Маріупольської
державної нотаріальної контори
Бородіною Л.П. та зареєстровано в
реєстрі нотаріальних дій за № 9-1651.

Отже, позивачі є спадкоємцями за
заповітом до майна ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 1260/02-31 від
24 червня 2014 року в провадженні Третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори відкрито спадкову справу до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3,
останнє місце проживання якої було за
адресою: АДРЕСА_1, спадкову справу
заведено 05 травня 2014 року. Спадкоємці
за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину
прийняли шляхом подачі заяви
відповідного змісту від 05.05.2014 року.
Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 від
частки спадкового майна відмовилась на
користь ОСОБА_1, шляхом подачі заяви
відповідного змісту від 19.05.2014 року. На
час смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове
майно, яке складається з квартири
АДРЕСА_1, який є кооперативним житловим
будинком та належав померлій на
підставі реєстраційного посвідчення,
виданого Маріупольським міським бюро
технічної інвентаризації 17.09.1992 року та
записано в реєстрову книгу за № 165 за
реєстровим № 36707, на підставі довідки
ЖБК «МОРЯК» від 08.09.1992р. № 11 про виплату
позички.

За життя ОСОБА_3 не проводила державну
перереєстрацію реєстраційного
посвідчення на свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1. За
даними БТІ м. Маріуполя згідно
технічного паспорту (інвентаризаційна
справа № б/н) від 10.09.1992 року було
проведено тільки технічну
документацію станом на 10.09.1992 року на
ім'я померлої та відсутні данні про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно та державну перереєстрацію в БТІ
м. Маріуполя. У зв'язку з цим ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на квартиру АДРЕСА_1 після
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
відмовлено

Згідно реєстраційного посвідчення,
виданого Маріупольським міським бюро
технічної інвентаризації 17.09.1992 року та
записано в реєстрову книгу за № 165 за
реєстровим № 36707 на підставі довідки
ЖБК «МОРЯК» від 08.09.1992р. № 11 про виплату
позички за ОСОБА_3 зареєстровано право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Із довідки, виданої 02 липня 2014 року,
вбачається, що пайовий внесок в розмірі
5333 руб. за квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3
сплачений повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про власність", який діяв на час
реєстрації за позивачкою права
власності на спірну квартиру, член
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.

З викладеного суд дійшов висновку про
те, що сплативши пайовий внесок у
повному обсязі, ОСОБА_3 набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1, і це
майно увійшло до складу спадщини, яка
відкрилася з її смертю.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Згідно технічного паспорту від 08 липня
2014 року, квартира АДРЕСА_1, має загальну
площу 45,8 кв.м. та складається з двох
житлових кімнат, площею 10,5 кв.м. та 17,4
кв.м., кухні, площею 7,7 кв.м., вбиральні,
площею 0,8 кв.м., ванної кімнати, площею 2,1
кв.м., коридору, площею 4,7 кв.м.,
вбудованої шафи, площею 0,3 кв.м.,
обладнана лоджією, площею 2,3 кв.м.

Враховуючи те, що за загальним
принципом спадкове майно ділиться між
спадкоємцями в рівних частинах,
спадкодавцю ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_1
належала в цілому, а також те, що
спадкоємець за заповітом ОСОБА_4
відмовилась від прийняття спадщини на
користь ОСОБА_1, суд дійшов висновку про
те, що ОСОБА_2 належить 1/3 частина, а
ОСОБА_1 2/3 частини у спадковому майні.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини

Отже, спадкове майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1, належить позивачам з
ІНФОРМАЦІЯ_1 - часу відкриття спадщини
зі смертю спадкодавця.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За правилами ст. 124 Конституції України,
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

У відповідності до ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів, є
визнання права.

Частиною 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України
закріплене, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 130, 174, 197, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 15, 16,328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК
України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
житлово-будівельного кооперативу
«Моряк» про визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, що має
загальну площу 45,8 кв.м. та складається з
двох житлових кімнат, площею 10,5 кв.м. та
17,4 кв.м., кухні, площею 7,7 кв.м.,
вбиральні, площею 0,8 кв.м., ванної
кімнати, площею 2,1 кв.м., коридору,
площею 4,7 кв.м., вбудованої шафи, площею
0,3 кв.м., обладнана лоджією, площею 2,3
кв.м. у порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, що має
загальну площу 45,8 кв.м. та складається з
двох житлових кімнат, площею 10,5 кв.м. та
17,4 кв.м., кухні, площею 7,7 кв.м.,
вбиральні, площею 0,8 кв.м., ванної
кімнати, площею 2,1 кв.м., коридору,
площею 4,7 кв.м., вбудованої шафи, площею
0,3 кв.м., обладнана лоджією, площею 2,3
кв.м. у порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко