У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Мартинюка В.І.,

суддів: Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

Остапчука Д.О.,
Ступак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Балаклавського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
обслуговуючий кооператив
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2», про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку та витребування
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння за касаційною скаргою
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2», поданою його представником
Зубченко Мариною Володимирівною, на
рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 1 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 29 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л
а:

У жовтні 2010 року прокурор
Балаклавського району м.
Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської ради
звернувся до суду з позовом, у якому
просив визнати недійсним державний
акт, виданий ОСОБА_3 27 квітня 2010 року
головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, на право власності на
земельну ділянку площею 0,100 га,
розташовану у Севастопольській зоні
ПБК № НОМЕР_1, серії ЯИ № 067104 та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №
54; витребувати на користь держави
в особі Севастопольської міської ради
з незаконного володіння відповідача
зазначену земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
державний акт виданий відповідачеві
на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29 березня 2010 року №
825-р, однак указаним розпорядженням
земельну ділянку передано не ОСОБА_3, а
обслуговуючому кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2». Рішень щодо передачі
відповідачу земельної ділянки, на яку
видано державний акт, зазначеним
розпорядженням не приймалося,
відповідних заяв відповідач до
адміністрації не подавав.
Розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації,
зазначене у державному акті як
підстава набуття ОСОБА_3 права
власності на земельну ділянку, 13
вересня 2010 року скасовано
адміністрацією у зв'язку з відсутністю
у неї компетенції на розпорядження
землями у межах м. Севастополя.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 1 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Севастополя
від 29 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_3 27 квітня 2010 року
головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі і зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №
54.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судового збору.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Балаклавського
районного суду м. Севастополя від 1
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 29 жовтня 2013
року в частині визнання недійсним
державного акта, ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У іншій частині судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
оскаржено і підстав перевіряти їх
законність і обґрунтованість у цій
частині у суду касаційної інстанції
немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позов у частині визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_3 до Севастопольської
міської державної адміністрації із
заявами про передачу земельної ділянки
у власність, у тому числі, про надання
згоди на розробку проекту щодо
відведення земельної ділянки, не
звертався, проектно-технічної
документації не розробляв, на розгляд
її не надавав та, відповідно, рішень,
пов'язаних з передачею йому земельної
ділянки, Севастопольська міська
державна адміністрація не приймала.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що розпорядженням
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29 березня 2010 року №
825-р обслуговуючому кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 17 га у
Севастопольській зоні ПБК № 44/1143 для
індивідуального дачного будівництва.
Передано громадянам України - членам
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» (згідно з додатком) у
власність зазначені земельні ділянки
для індивідуального дачного
будівництва з віднесенням цих земель
до категорії земель рекреаційного
призначення. Також у розпорядженні
міститься вказівка про оформлення та
видачу державних актів громадянам
України - членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2» відповідно до
технічної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ст. 118 ЗК України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Судами встановлено, що з такою заявою
ОСОБА_3 до Севастопольської міської
державної адміністрації не звертався,
проектно-технічну документацію не
розробляв, на розгляд адміністрації не
надавав, та, відповідно, рішень,
пов'язаних з передачею йому земельної
ділянки, Севастопольська міська
державна адміністрація не приймала.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність та земель,
зазначених в абзаці другому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Землі комунальної та державної
власності на території
адміністративно-територіальної
одиниці міста Севастополя, як
встановлено судами попередніх
інстанцій, на даний час не розмежовано.

З рішення Севастопольської міської
ради № 4114 від 13 грудня 2005 року «Про
затвердження Генерального плану міста
Севастополя до 2025 року» суди
встановили, що спірна земельна ділянка
знаходиться в Балаклавському районі м.
Севастополя.

Встановивши, що спірна земельна
ділянка знаходиться в межах населеного
пункту - Балаклавського району м.
Севастополя, повноваження щодо
розпорядження якою здійснює
Севастопольська міська рада, і ОСОБА_3
до Севастопольської міської ради із
заявою про надання йому спірної
земельної ділянки у власність не
звертався, суди зробили правильний
висновок про отримання ОСОБА_3
земельної ділянки з порушенням вимог
земельного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов у частині визнання
недійсним державного акта на право
власності на спірну земельну ділянку,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, дослідивши докази у справі,
дав їм належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи та вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для набуття
відповідачем права власності на спірну
земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної
оцінки наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2», подану його
представником Зубченко Мариною
Володимирівною, відхилити.

Рішення Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 1 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 29 жовтня 2013 року в
частині вирішення позовних вимог про
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.Мартинюк

Судді:
С.О.Карпенко

М.І.Наумчук

Д.О.Остапчук

О.В.Ступак