РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29» серпня 2014 року
Володимир-Волинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули
Н.В.

за участю секретаря: Ваврисевич
О.О.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Володимирі-Волинському цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення сплаченого авансу та
моральної шкоди-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого
авансу та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує
тим, що 27 квітня 2012 року передала
відповідачу 20000 грн. авансу в рахунок
часткової оплати за будинок, що
знаходиться в с. Жовтнево,
Володимир-Волинського району, який
вона мала намір придбати у відповідача
за 44 000 грн., з умовою виплати решти суми
до 01.05.2014 року. За згодою з відповідачем
вона вселилась в зазначений будинок та
провела у ньому ремонт.

У вересні 2013 року відповідач
пред'явила їй вимогу сплатити залишок
суми. Через відсутність у неї всіх
коштів та постійних погроз зі сторони
відповідача, вона виселилась з будинку,
однак відповідач відмовилась
повертати сплачений нею аванс.

Просить в судовому порядку
стягнути з відповідача сплачений нею
аванс в сумі 20000 грн. та завдану
моральну шкоду в сумі 4000 грн.

Під час розгляду справи, позивач
збільшила позовні вимоги та просить
додатково стягнути з відповідача 630
грн., витрачених нею на ремонт будинку.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала
повністю, просить їх задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що між нею
та позивачем дійсно була домовленість
про купівлю-продаж будинку, однак за
ціною 45000 грн., з умовою, що вся сума буде
сплачена до квітня 2013 року. Після
отримання свідоцтва про право на
спадщину, вона, оскільки позивач не
сплатила їй всі кошти, в січні 2014 року
продала будинок іншій особі. Сплачену
позивачем суму вважає передоплатою за
будинок, як завдаток.

Заслухавши пояснення сторін,
свідків, проаналізувавши матеріали
справи та оцінивши їх в сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Сторонами не заперечується той
факт, що в квітні 2012 року між ними була
домовленість про купівлю-продаж
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що дійсно на
момент зазначеної домовленості, у
відповідача були відсутні
правовстановлюючі документи на
спірний будинок і він належав ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З пояснень відповідача
вбачається, що даний будинок вона мала
намір в подальшому успадкувати та
продати його позивачу.

З розписки від 27.04.2012 року
вбачається, що ОСОБА_3 продає належний
їй по спадщині житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і отримує
від неї аванс в сумі 20000 грн., а остання
сплачує зазначену суму за будинок, який
купує у неї.

Відповідач визнала, що 27.04.2012 року
отримала від позивача 20000 грн., як
передоплату за будинок.

Позивач ствердила, що зазначена
сума є авансом.

Судом встановлено, що в травні 2012
року позивач вселилась в спірний
будинок, а в листопаді 2013 року
виселилась з будинку за вимогою
відповідача.

Щодо строків сплати повної суми
за будинок, сторони їх зазначають
різними. Так, позивач
стверджує, що вся сума за будинок по
домовленості між ними, повинна бути
виплачена протягом двох років - до
травня 2014 року. Зазначене також
підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідач стверджує, що сплата
повної суми за будинок повинна була
бути здійснена позивачем після
виготовлення нею правовстановлюючих
документів на будинок.

Аналогічні показання дали свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що при
передачі авансу строки сплати решти
суми, обумовлені не були.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що з заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини після
смерті чоловіка ОСОБА_5, відповідач
звернулася 14.12.2012 року.

Свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок по
АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його
обслуговування їй було видано 14.12.2012
року, а державна реєстрація права
власності на них проведена 01.02.2013 року.

Аналіз зазначених обставин
свідчить, що сторонами на момент
домовленості, конкретні строки
укладення договору купівлі-продажу в
майбутньому певною датою визначені не
були, і виходячи з встановлених
обставин, не могли бути визначені.

Як встановлено судом, позивач від
укладення договору купівлі-продажу не
відмовлялась.

Зазначену обставину підтвердили
в суді свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_9

В листопаді 2013 року відповідач
пред'явила позивачу письмову вимогу
про виселення з будинку та подала
оголошення в газетах про його продаж.

Як свідчить договір
купівлі-продажу, 21.01.2014 року, відповідач
продала спірний будинок за 15459 грн., а
земельну ділянку за 24892 грн., а всього за
40351 грн. гр. ОСОБА_13

Заперечуючи позовні вимоги,
відповідач посилається на порушення
виконання позивачем взятих на себе
зобов'язань, забезпечених завдатком,
який поверненню не підлягає, а
залишається у кредитора.

Однак, зазначені твердження є
безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України,
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Зобов'язання, встановлене
попереднім договором припиняється,
якщо основний договір не укладений
протягом строку (у термін),
встановленого попереднім договором,
або якщо жодна із сторін не направить
другій стороні пропозицію про його
укладення.

Відповідно до ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, доставкою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума, або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Згідно ж частини 2 зазначеної
статті, якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише в разі наявності
зобов'язань, яке повинно було виникати
на підставі договорів купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки.

Оскільки договори
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки, які б за своєю формою та
змістом відповідали вимогам закону,
між сторонами у справі укладені не
були, а сторони лише домовилися укласти
такі договори у майбутньому, передана
позивачем ОСОБА_1 відповідачу грошова
сума в розмірі 20000 грн. є авансом, який
підлягає поверненню.

Позовні вимоги в частині
стягнення моральної шкоди суд вважає є
безпідставними, так як позивачем
доказів на її спричинення не надано.

Також відшкодування не
підлягають понесені позивачем витрати
на ремонт будинку, який вона проводила
з метою покращення своїх умов
проживання.

Судові витрати підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача в частині задоволення
позовних вимог.

Беручи до уваги зазначене,
керуючись ст.ст.10, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК
України та на підставі ст.ст. 546, 570, 653 ЦК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 20 000 (
двадцять тисяч) гривень сплаченого
авансу та судового збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
Н.В. Пікула