Справа № 159/3754/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Окостень І.В. Провадження №
22-ц/773/1338/14 Категорія: 49 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Янко О.А.,

з участю :

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 23 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 23 липня 2014 року по даній
справі позовні вимоги ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу задоволено.

Постановлено шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1,
зареєстрований 20 лютого 2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ковелю Ковельського
міськрайонного управління юстиції,
актовий запис № 56, розірвати.

Вирішено питання щодо розподілу
судового збору.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій,
покликаючись на незаконність судового
рішення із-за порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповного з'ясування обставин, які
мають значення для справи, просить
рішення суду змінити, визначивши
спосіб участі батька у вихованні та
спілкуванні з малолітньою дитиною.

Судом першої інстанції встановлено, що
подальше збереження шлюбу між
подружжям буде суперечити інтересам
сторін, а тому суд задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
апеляційну скаргу заперечила, просила
її відхилити, а рішення суду першої
інстанції залищити без змін.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Апеляційну скаргу відповідача слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Із матеріалів справи убачається, що
сторони по справі уклали шлюб 20 лютого
2009 року, про що в книзі реєстрації
шлюбів 20 лютого 2009 року був зроблений
відповідний актовий запис № 56 (а.с.4).
Позивачка та відповідач мають дитину -
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом про розірвання шлюбу і
покликалася на те, що їх з відповідачем
сім'я фактично розпалася, протягом
тривалого часу подружніх відносин не
підтримують, а тому вважає, що подальше
збереження шлюбу суперечить їх
спільним інтересам.

Згідно з вимогами статті 112 СК України
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам одного з
них.

При цьому в судовому засіданні
встановлено, що протягом тривалого
часу сторони по справі проживають
окремо, спільного господарства не
ведуть, подружніх стосунків не
підтримують, зберегти сім'ю не бажають,
а навпаки кожен із них наполягає на
розірванні шлюбу.

Врахувавши наведені обставини, суд
першої інстанції обгрунтовано
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що судом не вирішено питання про
спосіб його участі у вихованні дитини
та спілкуванні з нею, не впливають на
правильність рішення суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статей 158, 159 СК України за
заявою матері, батька дитини орган
опіки і піклування визначає способи у
часті у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Якщо той з
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення таких перешкод.

Таким чином, батько дитини не
позбавлений права подавати заяву в
органи опіки і піклування про
визначення способу його участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею,
а у разі незгоди з рішенням органу
опіки та піклування - звернутися до
суду з позовом про усунення таких
перешкод.

Крім того, суд в даному випадку
вирішував спір щодо розірвання шлюбу і
не вирішував спір щодо участі батька у
вихованні дитини, оскільки батько
дитини такі вимоги не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідача є власним тлумаченням
останнього встановлених обставин
справи, були предметом дослідження
суду першої інстанції і їм суд в
сукупності з іншими доказами по справі
дав правильну юридичну оцінку.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 23 липня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: