Доманівський районний суд
Миколаївської області
35 м. смт. Доманівка Доманівський район
Справа № 475/952/14-ц
Провадження № 4-с/475/4/14
У Х В А Л А

05.09.2014смт. Доманівка

Доманівський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючої судді Вадовської А.В.,

за участю секретаря Кравець Л.В.,

представника стягувача: ОСОБА_1,

старшого державного виконавця Туз І.П. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу
представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_1
на постанову старшого державного
виконавця відділу ДВС Доманівського
РУЮ Туз Інни Павлівни від 05.06.2014 р. про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження, визнання її
неправомірною та скасування,
зобов'язання виконавця прийняти
виконавчий документ до провадження та
відкрити виконавче провадження,

В С Т А Н О В И В:

Представник стягувача ОСОБА_2
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
статтей 383-385 ЦПК України з
вищезазначеною скаргою.

Скарга мотивована тим, що 05.06.2014 р.
до відділу ДВС Доманівського РУЮ для
примусового виконання пред'явлений
виконавчий лист у справі №1409/1677/12 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійні
вимоги, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"НІБУЛОН" про захист честі, гідності і
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації в частині
зобов'язання ОСОБА_7 спростувати
поширену ним недостовірну інформацію
шляхом опублікування в газеті
Миколаївської області "Южная правда"
під заголовком "Спростування"
спростування у такій редакції:

"Мною, ОСОБА_7 22.11.2012 на
прес-конференції в приміщенні Інтернет
видання "Задира. Інфо" (м. Миколаїв), у
тому числі в прес-релізі до
прес-конференції "Прес-реліз.
Зародження феодалізму на
Миколаївщині", була розповсюджена
недостовірна інформація щодо ОСОБА_2.
Повідомляю, що ця поширена мною
інформація і в частині посилання на
неправомірні дії ОСОБА_2 не відповідає
дійсності, рішенням суду, що набрало
законної сили, визнана недостовірною і
такою, що принижує честь, гідність та
наносить шкоду діловій репутації
ОСОБА_2".

Того ж дня старший державний
виконавець відділу ДВС Доманівського
РУЮ Туз І.П. винесла постанову про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа, посилаючись на
невідповідність виконавчого листа
вимогам ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме:
відсутність індивідуального
ідентифікаційного номера стягувача та
боржника та не зазначення строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Представник стягувача ОСОБА_1 вважає
вищезазначену постанову виконавця
незаконною, такою, що підлягає
скасуванню, оскільки, на її думку,
відсутність індивідуального номера
стягувача та боржника не є підставою
для відмови у прийнятті виконавчого
документа до виконання, а посилання
виконавця про відсутність у
виконавчому документі строку
пред'явлення до виконання не
відповідають дійсності, так як така
інформація у виконавчому листі
зазначена.

З цих підстав ОСОБА_1 у скарзі
просила визнати неправомірною
постанову, скасувати її та зобов'язати
старшого державного виконавця відділу
ДВС Доманівського РУЮ Туз І.П. прийняти
до провадження виконавчий лист і
відкрити виконавче провадження.

У судовому засіданні представник
стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_1 скаргу
підтримала в повному обсязі, просила
задовольнити її з підстав, викладених у
скарзі.

Старший державний виконавець
відділу ДВС Доманівського РУЮ Туз І.П.
просила відмовити у задоволенні
скарги, посилаючись на відповідність
винесеної нею постанови про відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та відмову у відкриті
виконавчого провадження вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Боржник ОСОБА_7 у судове засідання
не з'явився, надав письмові
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні скарги через її
безпідставність та розглянути її у
його відсутність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та
Туз І.П., дослідивши письмові документи,
суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення скарги.

Так, згідно ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким
видано документ;

3) повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

2. У разі якщо рішення ухвалено на
користь кількох позивачів або проти
кількох відповідачів, а також якщо
належить передати майно, що перебуває в
кількох місцях, у виконавчому
документі зазначаються один боржник та
один стягувач, а також визначається, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що
обов'язок чи право стягнення є
солідарним.

З дослідженої у судовому засіданні
копії виконавчого листа, виданого
Доманівським районним судом
Миколаївської області у справі
№1409/1677/12, вбачається, що у ньому дійсно
відсутні ідентифікаційні
індивідуальні номери стягувача та
боржника та зазначено, що він виданий
05.06.20__ року. При цьому лист містить
інформацію про те, що рішення набрало
законної сили 09 червня 2013 р., строк
пред'явлення зазначений з помилкою
«один рык».

Суд погоджується з доводами
представника стягувача ОСОБА_1 про те,
що відсутність у виконавчому листі
індивідуальних

номерів боржника та стягувача не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Такий висновок суду ґрунтується на
тому, що відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону
України від 21.04.1999 р. «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Така правова позиція викладена в
постановах Судової палати у цивільних
справах Верховного суду України: від 21
травня 2014 р. у справі №6-45цс14, від 25
червня 2014 р. у справі №6-62цс14.

Згідно ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

З урахуванням зазначеного посилання
старшим державним виконавцем у
оскаржуваній постанові на відсутність
індивідуальних ідентифікаційних
номерів стягувача та боржника, як на
підставу для відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа та
відмову у відкритті виконавчого
провадження, суперечить ст.11 Закону
України «Про виконавче
провадження» та порушує права
стягувача, тобто є неправомірним. Крім,
цього рішення у справі №1409/1677/12 є
заочним, а тому такі дані ні стягувачу
ні суду не були відомі на день
ухвалення рішення.

Також слушним є посилання представника
стягувача ОСОБА_1 про безпідставність
відмови через не зазначення у
виконавчому документі строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Так, статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання. За нормами
цієї статті виконавчий лист у справі
№1409/1677/12 підлягає пред'явленню до
виконання протягом року з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили.

Виконавчий лист містить інформацію про
набрання рішенням законної сили 09
червня 2013 року та строк пред'явлення,
хоча і з помилкою, але зазначений - до
виконання один «рык». Зазначена
помилка не дає підстави трактувати
строк пред'явлення виконавчого
документа, інакше, як один «рік». Також
допущена в цій частині помилка не може
бути розцінена як відсутність
відомостей про строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання у
виконавчому документі, оскільки він
рахується від зазначеної у листі дати
набрання рішенням законної сили, тобто
з 09 червня 2013 р. За такого в цій частині
посилання державного виконавця також є
безпідставними та неправомірними.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що зазначені старшим державним
виконавцем відділу ДВС Доманівського
РУЮ Туз І.П. у постанові від 05.06.2014 р.
про відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа та відмови у
відкритті виконавчого провадження
підстави для відмови: відсутність
індивідуальних ідентифікаційних
номерів стягувача та боржника,
відсутність строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання є
необґрунтованими: такими, що
суперечать Закону (в частині не
зазначення ідентифікаційних номерів),
такими, що не відповідають фактичним
обставинам (відсутність строку).

Зазначене є підставою для визнання
постанови неправомірною та її
скасування.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення скарги в частині
зобов'язання старшого державного
виконавця Туз І.П. прийняти до
провадження виконавчий лист та
відкрити провадження.

Такий висновок суд обґрунтовує тим, що
виконавчий документ має відповідати
вимогам ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження». Пред'явлений
до виконання виконавчий документ його
вимогам не відповідає в частині
зазначення повної дати видачі (року), на
що не звернула увагу при винесенні
постанови старший державний
виконавець Туз І.П.

За такого зобов'язання виконавця судом
прийняти до виконання виконавчий
документ, який не відповідає вимогам
Закону, та відкрити виконавче
провадження за таким документом не
ґрунтується на Законі і суперечитиме
загальним засадам судочинства щодо
законності судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Керуючись цією нормою, суд визнає
неправомірною та скасовує постанову
від 05.06.2014 р. старшого державного
виконавця відділу ДВС Доманівського
РУЮ Туз Інни Павлівни про відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження.

Скасування постанови є підставою
виконавцю розглянути заяву
представника позивача ОСОБА_1 про
відкриття виконавчого провадження від
04.06.2014 р. та прийняти рішення відповідно
до вимог Закону.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Доманівського
районного управління юстиції Туз І.П.
від 05.06.2014 р. про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа та
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №1409/1677/12, виданого 05.06.2014 р., в
частині зобов'язання ОСОБА_7
спростувати поширену ним недостовірну
інформацію шляхом опублікування в
газеті Миколаївської області "Южная
правда" під заголовком "Спростування"
спростування у такій редакції:

"Мною, ОСОБА_7 22.11.2012 на прес-конференції
в приміщенні Інтернет видання "Задира.
Інфо" (м. Миколаїв), у тому числі в
прес-релізі до прес-конференції
"Прес-реліз. Зародження феодалізму на
Миколаївщині", була розповсюджена
недостовірна інформація щодо ОСОБА_2.
Повідомляю, що ця поширена мною
інформація і в частині посилання на
неправомірні дії ОСОБА_2 не відповідає
дійсності, рішенням суду, що набрало
законної сили, визнана недостовірною і
такою, що принижує честь, гідність та
наносить шкоду діловій репутації
ОСОБА_2".

В іншій частині відмовити в
задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Доманівський районний
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : А. В. Вадовська