Справа № 236/1141/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року Краснолиманський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді
Мірошниченко О.В.

при секретарі
Коровченко Г.В.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритих судових
засіданнях в залі суду міста Красний
Лиман цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

21 травня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, обґрунтувавши позовні вимоги
тим, що рішенням Краснолиманського
міського суду Донецької області від 26
грудня 2006 року з нього стягуються
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання його сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини
заробітку доходу, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з 13.11.2006 року до
досягнення повноліття. Крім того
рішенням Краснолиманського міського
суду Донецької області від 24 червня 2011
року з нього стягуються аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання його сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. У зв'язку з
погіршенням його матеріального стану
та стану здоров'я просив зменшити
розмір аліментів, що стягуються з нього
з 1/4 частини до 1/6 частини за кожним
рішенням суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити, навів доводи аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2. і ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнали,
посилаючись на відсутність підстав для
зменшення аліментів, просили відмовити
в задоволенні позову.

Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду спору по
суті, суд встановив фактичні обставини
та відповідні їм сімейні
правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з рішенням
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 26 грудня 2006 року
з ОСОБА_1 стягуються аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання його
малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
в розмірі 1/4 частини заробітку доходу,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку з 13.11.2006
року до досягнення повноліття (а.с. 14)

Судовим наказом судді
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 24.06.2011 року з
ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 на
утримання його неповнолітнього сина
аліменти в розмірі 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
(а.с 15).

Відповідно до розрахунку
заборгованості за виконавчим
документом № 2-744-06 від 26.12.2006 року про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь ОСОБА_2 починаючи з 13.11.2006 року
по 30.04.2014 року включно заборгованість з
виплати аліментів складає 31 857,02 грн.
(а.с 55-56).

Довідками №451 від 16.04.2014 року та від
15.04.2014 року підтверджується понесені
витрати позивачем на сплату
комунальних послуг в розмірі 413,41 грн.
та 82,12 грн. відповідно (а.с 70, 72).

На підставі довідки від 25.07.2014 року
ОСОБА_1 в період з 03 грудня 2007 року по 19
квітня 2009 року перебував на обліку в
Краснолиманському міському центрі
зайнятості як безробітній, де в період
з березня по листопад 2008 року отримував
допомогу в розмірі від 203, 23 грн. до 360
грн. (а.с. 94).

Згідно з довідками наданими ТОВ
«Чайка», позивач працює на зазначеному
підприємстві в якості електрика з
05.04.2013 року та середньомісячний розмір
заробітної плати складає (1651,41+1093,18)/2 =
1372, 30 грн. (а.с 71, 83).

Даних про доходи в період з травня 2009
року по квітень 2013 року ОСОБА_1 суду не
надав.

Відповідно до довідки
Краснолиманського центру первинної
медико-санітарної допомоги ім. М.І.
Лядукіна від 23.04.2014 року, ОСОБА_1
перебуває на «Д» обліку з діагнозом:
ДОА лівого колінного суглоба, лівого
плечового суглоба І ст, НФС І ст.;
подагра; подагріческій артрит, НФС І
ст.; МКБ; хр. калькульозний пієлонефріт
ХПНО (а.с 73).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України №
789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення (ч.1
ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.
183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки ст. 192
СК України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від 5
лютого 2014 року по справі № 6-143цс13.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
зменшення розміру аліментів позивач
ОСОБА_1 посилається на дві підстави: 1)
суттєве погіршення матеріального
стану, 2) погіршення здоров'я.

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених законом. Суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяг із них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

В підтвердження погіршення
матеріального стану позивач надає
довідку з місця роботи видану ТОВ
«Чайка», відповідно до якої ОСОБА_1
працює на підприємстві в якості
електрика з квітня 2013 року та його
середньомісячний розмір заробітної
плати складає 1372, 30 грн. В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що до
працевлаштування в ТОВ «Чайка» він в
період з 03 грудня 2007 року по 19 квітня 2009
року перебував на обліку в
Краснолиманському міському центрі
зайнятості як безробітній, де в період
з березня по листопад 2008 року отримував
допомогу в розмірі від 203, 23 грн. до 360
грн. в підтвердження чого надав суду
довідку. Після зняття з обліку до
працевлаштування в квітні 2013 році він
жив за рахунок нерегулярного,
мінливого доходу

Надані позивачем документи
беззаперечно свідчать про те, що за
період з грудня 2007 року по час розгляду
справи в суді матеріальний стан
платника аліментів змінився -
поліпшився.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
про те що він вимушений нести додаткові
витрати на утримання житла з тих
підстав, що зазначені правовідносини
регулюються нормами Житлового кодексу.

Оцінюючи довідку Краснолиманського
центру первинної медико-санітарної
допомоги ім. М.І. Лядукіна видану 23.04.2014
року про стан здоров'я позивача, суд
приходить до висновку, що зазначена
довідка не містить даних про те з якого
часу ОСОБА_1 перебуває на диспансерному
обліку, що позбавляє суд можливості
визначити з якого часу змінився стан
здоров'я позивача.

Зазначене свідчить про те, що позивач
не довів наявність підстав для
зменшення розмиру присуджених
аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судовим наказом судді
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 24.06.2011 року з
ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 на
утримання його неповнолітнього сина
стягуються аліменти в розмірі 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

ОСОБА_1 в позовній заяві заявляє вимоги
про зменшення розміру аліментів
стягнутих на користь ОСОБА_3 з 1/4
частини до 1/6 частини, при цьому вимог
щодо зміну способу присудження
(визначення у частці від доходу) не
заявляє.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог
суд позбавлений можливості змінити
розмір аліментів присуджених на
користь відповідача ОСОБА_3

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про необґрунтованість вимог
та відмови в їх задоволені у зв'язку з
відсутністю підстав.

Керуючись, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209,
212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів - відмовити у зв'язку з
відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі, якщо рішення було
проголошено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя -