У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк» Київ»
про стягнення суми банківського
вкладу, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк» Київ»
до якої приєдналося Міністерство
фінансів України на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 22 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 29 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Акціонерний
комерційний банк» Київ» про стягнення
суми банківського вкладу,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 12
листопада 2009 року між ним та ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ» в
особі Оболонської філії було укладено
договір про банківський вклад (депозит)
«Базис» за №16243 на суму 600 000 євро під 10 %
річних строком на 3 місяця (з 12
листопада 2009 року до 12 лютого 2010 року
включно). У відповідності до умов
пунктів 1.1 та 3.4.1 договору він вніс на
депозитний рахунок НОМЕР_1 вклад
(депозит) у сумі 600 000 євро. Згідно пункту
2.1 договору відповідачем при
розрахунку відсотків не враховується
день надходження та день повернення
банківського вкладу (депозиту). Пунктом
2.2 договору встановлено, що сплата
нарахованих відсотків здійснюється
відповідачем щомісячно шляхом
перерахування коштів на відкритий у
банку поточний рахунок вкладника або
готівкою з каси банку.

Вказував, що 04 грудня 2013 року він
звернувся до відповідача з письмовою
заявою з проханням не пізніше третього
банківського дня від дати одержання
даної заяви повернути йому готівкою
банківський вклад (депозит) у сумі 600 000
євро та відсотки за користування ним у
сумі 14 958,90 євро, сплатити
також відсотки, виходячи з
встановленої в банку процентної ставки
для вкладів на вимогу та суми вкладу у
розмірі 614958,90 євро, починаючи з 12
лютого 2010 року і до дня повернення
вкладу.

Проте, на вказану заяву позивач отримав
відповідь, що зазначений вклад йому вже
було повернуто.

Жодних коштів із зазначеного вкладу
він не отримував, як і не давав
розпорядження банку про розпорядження
ними іншим чином.

Вважаючи, що дії відповідача, які
полягають у невиконанні умов договору
та порушенні вимог чинного
законодавства України, порушують його
права, позивач просив стягнути з
відповідача на свою користь суму
банківського вкладу (депозиту) у
розмірі 600000 євро та 14 958,90 євро
нарахованих на депозит відсотків.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 22 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 29 вересня 2014 року, позов було
задоволено. Стягнуто з ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
на користь ОСОБА_4 заборгованість по
договору про банківський вклад
(депозит) «Базис» від 12.11.2009 року № 16243 в
розмірі 614 958,90 Євро. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Акціонерний
комерційний банк» Київ» до якої
приєдналося Міністерство фінансів
України просить скасувати ухвалені
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Суди, вирішуючи справу, вірно виходили
із того, що вимоги позивача ОСОБА_4 до
ПАТ «Акціонерний комерційний банк»
Київ» про стягнення суми банківського
вкладу та відсотків є законними та
обґрунтованими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк» Київ» до якої
приєдналося Міністерство фінансів
України відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 22 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 29 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.В.
Ступак