Справа №538/671/14-ц
Провадження по справі №2/538/262/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року Лохвицький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого судді -
Крекотень С.А.

при секретарі -
Криворучко В.І., Чепурко Л.В.

з участю сторін :

позивача -
ОСОБА_1

відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лохвиця, Полтавської
області справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності, ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації та стягнення моральної
шкоди. В позові ОСОБА_1 посилався на те,
що 08 квітня 2014 року на пленарному
засіданні 46 сесії 6 скликання
Лохвицької міської ради Лохвицького
району Полтавської області, де він
працює Лохвицьким міським головою, в
присутності 17 депутатів, 1 працівника
Лохвицької міської ради і 1 працівника
районної газети «Зоря» ОСОБА_2 публічно
заявила, що нещодавно Лохвицький мер
приїхав на зустріч з представниками
озброєного формування Правого сектору,
яке розташувалося в с. Сенча
Лохвицького району, і запропонував їм
проживання і харчування в Лохвиці в
обмін на те, щоб вони розібралися з
сім'ями ОСОБА_2 і ОСОБА_6. ОСОБА_2 заявила
також, що в її сім'ї є дві доньки і що
вона хоче почути, від мера, що значить
розібратися (це: зґвалтувати, побити,
порізати чи що) ? Позивач стверджує, що
розповсюджена ОСОБА_2 на сесії
Лохвицької міської ради інформація є
недостовірною, принижує його честь,
гідність та ділову репутацію. ОСОБА_1
вважає, що неправомірними діями
відповідача йому заподіяно моральну
шкоду, яка виразилась в моральних
стражданнях, переживаннях, порушенні
душевної рівноваги. Позивач просив суд
визнати розповсюджену ОСОБА_2 на
засідання сесії Лохвицької міської
ради інформацію недостовірною;
зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
недостовірну інформацію протягом
одного календарного місяця з дня
набрання рішення суду законної сили
шляхом виступу на найближчому
засіданні пленарної сесії Лохвицької
міської ради; стягнути на його користь
з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1 грн.;
покласти на ОСОБА_2 судові витрати.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, суду пояснив,
що він працює Лохвицьким міським
головою. 08 квітня 2014 року на пленарному
засіданні 46 сесії 6 скликання
Лохвицької міської ради Лохвицького
району Полтавської області, в
присутності 17 депутатів, 1 працівника
Лохвицької міської ради і 1 працівника
районної газети «Зоря» ОСОБА_2
представилась приватним підприємцем
та довіреною особою кандидата у
Президенти України ОСОБА_4, попросила
слова для виступу, під час якого
заявила, що нещодавно до Лохвицького
району прибуло озброєне формування
Правого сектору, яке розташувалося в с.
Сенча. До них приїхав Лохвицький мер і
запропонував представникам Правого
сектору проживання і харчування в
Лохвиці в обмін на те, щоб вони
розібралися з сім'ями ОСОБА_2 і ОСОБА_6.
ОСОБА_2 заявила також, що в її сім'ї є дві
доньки і, що вона хоче почути, від мера,
що значить розібратися (це:
зґвалтувати, побити, порізати чи що) ?
ОСОБА_2 заявила, що прийшла подивитися в
очі міському голові. Позивач
стверджував, що розповсюджена ОСОБА_2
на сесії Лохвицької міської ради
інформація є недостовірною. Насправді
він зустрічався з представниками
правого сектору в кабінеті начальника
міліції Лохвицького РВ, але не просив у
них ніякої допомоги. Представники
Правого сектору були розміщені у
гуртожитку ПТУ № 27, за проживання вони
сплачували власні кошти. Позивач
вважає, що публічна заява ОСОБА_2
принижує його честь, гідність та ділову
репутацію. ОСОБА_1 вважає, що
неправомірними діями відповідача йому
заподіяно моральну шкоду, яка
виразилась в моральних стражданнях,
переживаннях, порушенні душевної
рівноваги, він відчуває себе ображеним
і приниженим. Позивач просив суд
визнати розповсюджену ОСОБА_2 на
засіданні сесії Лохвицької міської
ради інформацію недостовірною;
зобов'язати ОСОБА_2 спростувати
недостовірну інформацію протягом
одного календарного місяця з дня
набрання рішення суду законної сили
шляхом виступу на найближчому
засіданні пленарної сесії Лохвицької
міської ради; стягнути на його користь
з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1 грн.;
покласти на ОСОБА_2 судові витрати.

Відповідачка - ОСОБА_2, позовні вимоги
не визнала суду пояснила, що вона
-дійсно є приватним підприємцем і була
довіреною особою кандидата у
Президенти України ОСОБА_4. 08 квітня 2014
року ОСОБА_2 була присутня на
пленарному засіданні 46 сесії 6
скликання Лохвицької міської ради
Лохвицького району Полтавської
області. Після завершення розгляду
усіх питань сесією міської ради
відповідач попросила слова і попросила
ОСОБА_1 роз'яснити інформацію, яка їй
стала відома від джерела, відомості про
яке вона не буде розголошувати. Ця
інформація стосувалась зустрічі
ОСОБА_1 в с. Сенча з представниками
Правого сектору, яких він просив
розібратися з сім'ями ОСОБА_2 та ОСОБА_6
в обмін на проживання та харчування в
Лохвиці. Відповідачка пояснила суду, що
вона виступила на сесії міської ради зі
зверненням, щоб їй повідомив ОСОБА_1
свою думку щодо цієї інформації та
роз'яснив, що означають слова
розібратися з сім'ями так як вона
боялася за життя своїх дітей. ОСОБА_2
вважає, що вона не розповсюджувала
недостовірну інформацію про ОСОБА_1, її
виступ звучав як запитання, а не
ствердження, своїми діями вона не
принизила честь, гідність та ділову
репутацію позивача та не завдала йому
моральної шкоди. Відповідачка просила
суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, показання свідків, дослідивши
та давши оцінку доказам по справі суд
прийшов до наступного.

Як видно з показань свідків та тексту
статті ОСОБА_5 «Пристрасті
по-депутатськи або від гарячого
галасування до холодного голосування»
Лохвицької районної газети « Зоря» від
23 квітня 2014 року 08 квітня 2014 року на
пленарному засіданні 46 сесії 6
скликання Лохвицької міської ради
Лохвицького району Полтавської
області, в присутності 17 депутатів, 1
працівника Лохвицької міської ради і 1
працівника районної газети «Зоря»
ОСОБА_2 представилась приватним
підприємцем та довіреною особою
кандидата у Президенти України ОСОБА_4,
попросила слова для виступу, під час
якого заявила, що вона звертається по
питанню захисту життя. ОСОБА_2
повідомила, що коли в с. Сенчі був
«Правий сектор» до них приїздив мер і
запропонував «Правому сектору»
харчування, проживання в обмін на те,
щоб вони розібралися з сім'ями ОСОБА_2 і
ОСОБА_6. Потім ОСОБА_2 звернулась до
ОСОБА_1 щоб вияснити цю інформацію,
почути його думку, пояснювала свої
побоювання за життя своїх дітей. ОСОБА_1
своїми поясненнями спростував цю
інформацію.

Статтею 34 Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Разом з тим
відповідно до ст.68 Конституції України
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей. Праву на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань
відповідає обов'язок не поширювати про
особу недостовірну інформацію та таку,
що ганьбить її гідність, честь чи
ділову репутацію.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про
звернення громадян», громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами,
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 94, 277 ЦК
України фізична чи юридична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Негативна інформація,
поширена на особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного.

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини від 04.11.1950 року,
яка ратифікована Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини» від 11.09.1997
року кожна людина має право на свободу
виявлення поглядів. Це право включає
свободу дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і поширювати інформацію та
ідеї без втручання держави і незалежно
від кордонів.

Згідно ст. 47-1 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ч.2 ст.47-1 Закону України
«Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Окрім того, оціночні судження не
підлягають спростуванню та доведенню
їх правдивості.

Відповідно до роз'яснень п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року № 1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
відповідно до ст. 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецендентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень ст. 10
Конвенції.

Отже, відповідач, як і будь-яка інша
особа, яка висловила свої погляди,
оціночні судження, а не факти, не може
бути зобов'язана доводити їх
правдивість, оскільки це є порушенням
свободи поглядів, яка є основною
складовою права, гарантованого ст. 10
Конвенції.

Враховуючи викладене суд вважає, що
позивач як публічна особа погодився
«виставляти» себе на публічне
політичне обговорення та на ретельний
громадський контроль, оскільки
публічні особи неминуче відкриваються
для прискіпливого висвітлення їх слів
та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Таким чином суд дійшов висновку,
виступ ОСОБА_2 на пленарному засіданні
46 сесії 6 скликання Лохвицької міської
ради Лохвицького району Полтавської
області 8 квітня 2014 року не був
направлений на приниження честі,
гідності та ділової репутації
позивача, а лише ґрунтувався на
отриманій інформації від інших осіб,
яку відповідач довела до відома
депутатів міської ради та хотіла
перевірити шляхом отримання відповіді
від ОСОБА_1 Зміст розповсюдженої ОСОБА_2
інформації був оціночним судженням.
Тому такі судження відповідача не
підлягають спростуванню та доведенню
їх правдивості.

Отже позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст.34, 68 Конституції України,
ст.10 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини від 04.11.1950 року,
яка ратифікована Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини», ч.1 ст.1
Закону України «Про звернення
громадян», ст.47-1 Закону України «Про
інформацію», ст.ст.94, 277 ЦК України, п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», суд -

р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову
повністю.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
С.А. Крекотень

Згідно: голова суду
Г.Б. Савинський

ст. секретар
Л.Г. Несмирна