провадження 2/228/354/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Докучаєвськ

Докучаєвський міський суд
Донецької області у складі:

Головуючого - судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі - Остапенко
О.М.,

за участі:

представника відповідача
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у місті
Докучаєвську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 року позивач звернулася до
Волноваського районного суду
Донецької області із вищезазначеним
позовом. 10.07.2014 року цивільна справа
надійшла до Докучаєвського міського
суду Донецької області в порядку п.3 ч.1
ст. 116 ЦПК України. В обґрунтування
позовних вимог позивач, посилаючись на
положення статей 1167, 1187-1188, 1200-1201 ЦК
України зазначив, що відповідач є
власником транспортного засобу -
автомобіля Москвич-412, державний
номерний знак НОМЕР_1. 28.10.2007 року на 177
км автошляху Донецьк-Маріуполь
відбулося ДТП за участі зазначеного
транспортного засобу, внаслідок чого
ОСОБА_4, який є сином позивачки, отримав
тілесні ушкодження, від яких
ІНФОРМАЦІЯ_1 настала смерть ОСОБА_4
Відповідач, яка є власником
транспортного засобу, надала
довіреність на право керування
належним їй автомобілем ОСОБА_5, який
визнаний винним у скоєнні ДТП, що мало
місце 28.10.2007 року. Діями відповідача, як
власника транспортного засобу, завдано
моральної шкоди позивачу, яка
виразилася у душевних стражданнях,
пов'язаних зі смертю сина, погіршенням
стану здоров'я та необхідністю участі у
чисельних судових засіданнях, яки
тривали з 2007 року. Розмір завданої
моральної шкоди визначений позивачем у
сумі 1000000,00 грн. Крім того, позивачу
завдано матеріальної шкоди на загальну
суму 100000,00 грн., яка полягає у витратах
на надання медичної допомоги сину,
організації поховання, транспортні
витрати, поміни, встановлення
пам'ятника та витрати пов'язані з
переоформленням правовстановлюючих
документів на майно сина.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, надала на електронну адресу суду
письмову заяву про розгляд справи без
її участі, раніше під час судового
засідання висловлювала свою позицію з
приводу заявленого позову, який
підтримала у повному обсязі, на
позовних вимогах наполягала, надавши
пояснення, аналогічні тим, що викладені
у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, надала письмову заяву
про розгляд справи без її участі за
участі її представника - адвоката
ОСОБА_1 Проти позову заперечувала, у
його задоволенні просила відмовити.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_1 у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував, та
пояснив, що вироком Волноваського
районного суду Донецької області від
20.06.2013 року ОСОБА_5, який є онуком
відповідача, було визнано винним у
вчиненні ДТП, яке мало місце 28.10.2007 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 керував
транспортним засобом на підставі
довіреності, яка була видана
відповідачем, тому вона як володілець
транспортного засобу, в силу положень
ст. 1187 ЦК України, не несе
відповідальність за завдану
позивачеві як матеріальну так і
моральну шкоду.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 27, 31 ЦПК України,
позивач самостійно визначає предмет й
підстави позову та на власний розсуд
розпоряджається своїми правами щодо
предмета позову.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Відповідач ОСОБА_3 є власником
транспортного засобу автомобіля
«Москвич - М-412 ИЭ 028», реєстраційний
номер НОМЕР_1, що підтверджується
копією технічного паспорту серії
НОМЕР_5, виданого МРЕВ Волноваського РВ
Донецької області (а.с. 67-68).

29 грудня 2006 року ОСОБА_3 видана
довіреність, яка посвідчена секретарем
виконкому Бугаської сільської раду
Волноваського району Донецької
області Ходжиновою В.Ф. реєстровий № 139,
згідно якої ОСОБА_3 надала доручення
ОСОБА_5 на експлуатацію за цільовим
призначенням належного їй автомобіля
«Москвич - М-412 ИЭ 028», реєстраційний
номер НОМЕР_1 строком на три роки, а
саме: до 29.12.2009 року (а.с. 108).

Вироком Волноваського районного
суду Донецької області від 20 червня 2014
року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України та засуджено до 3 років
позбавлення волі з позбавленням права
керування транспортними засобами на 2
роки (а.с. 51-59).

Вироком Апеляційного суду Донецької
області від 14 листопада 2013 року
частково скасовано Вирок
Волноваського районного суду
Донецької області від 20 червня 2014 року,
зокрема в частині призначеного
покарання та ОСОБА_5 визнано винним та
засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 4
років позбавлення волі з позбавленням
права керування транспортними
засобами на 3 роки та стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рахунок
погашення спричиненої матеріальної
шкоди - 23444, 00 грн., який в цій частині
набув законної сили (а.с. 60-64).

Зазначеними судовими рішеннями
встановлено, що 28 жовтня 2007 року
близько о 01.00 годин, у темний час доби,
ОСОБА_5, керуючи на підставі
довіреності від 29.12.2006 року технічно
справним автомобілем «Москвич - М-412 ИЭ
028», реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_3, та рухаючись на
ділянці 176км. + 900м. автодороги
«Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь» в
сторону міста Маріуполя з пасажирами
ОСОБА_4 і ОСОБА_8, порушивши пункти 2.9
«а», 2.3 «в», 12.1 Правил дорожнього руху
України, здійснив наїзд на напівпричіп
ОДАЗ 9370, реєстраційний номер НОМЕР_3
автомобіля «КамАЗ» 5410, реєстраційний
номер НОМЕР_4, який стояв на узбіччі
вищевказаної автодороги. Внаслідок
зіткнення ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні
ушкодження, які знаходяться у прямому
причинному зв'язку з настанням його
смерті 31 жовтня 2007 року у Волноваській
центральній районній лікарні.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Суд не приймає доводи позивача
щодо обов'язку відповідача, як власника
транспортного засобу, на відшкодування
завданої внаслідок ДТП шкоди, оскільки
судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 28 жовтня 2007
року ОСОБА_5 керував автомобілем
«Москвіч - М-412 ИЭ 028», реєстраційний
номер НОМЕР_1, належний відповідачці
ОСОБА_3 на відповідній правовій
підставі, а саме: довіреності, яка
посвідчена секретарем виконкому
Бугаської сільської раду
Волноваського району Донецької
області Ходжиновою В.Ф., порушив ПДР
України та скоїв ДТП, в результаті чого
ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження і
саме його дії знаходяться у прямому
причинному зв'язку з настанням смерті
ОСОБА_4

Виходячи зі змісту положень ст.ст.
10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивачем ОСОБА_2 у даній справі
не подано до суду належних та
допустимих доказів, які б відповідно до
закону підтверджували обставини щодо
наявності протиправності діяння у
заподіянні матеріальної та моральної
шкоди з боку відповідача ОСОБА_9 та
наявності причинного зв'язку між
завданою шкодою і протиправним діями
відповідача та вини останньої в її
заподіянні.

Відповідно до статті 212 ЦПК
України, суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Проаналізувавши встановлені
фактичні обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами докази, в їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10-11, 57-61, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином -
відмовити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частина
рішення складена і підписана у
нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 26 серпня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Докучаєвський міський суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя