Провадження №2/761/7023/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 листопада 2014 року
Шевченківський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого - судді: Осаулова
А.А.

при секретарі: Вольда
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

Позивач КП «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача ОСОБА_1, в якому просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
суму заборгованості за
житлово-комунальні послуги - 11 595,12 грн.;
інфляційні нарахування у розмірі - 127,55
грн., 3,0 % річних в сумі - 423,39 грн., а також
понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що відповідач є
наймачем квартири АДРЕСА_1, в якій він
зареєстрований і проживає, але не
сплачує в повному обсязі плату за
комунальні послуги та послуги за
утримання будинку. Так, за час
проживання у вказаній квартирі
відповідачу надавались комунальні
послуги, а саме холодне водопостачання,
гаряче водопостачання, користування
тепловою енергією, газ, вивезення
побутових відходів, водовідведення,
газ, а також інші послуги з утримання
будинку та прибудинкової території.

До того ж відповідач щомісяця
отримував від позивача рахунки на
оплату квартирної плати та комунальних
послуг, однак платежі здійснювали не
регулярно, внаслідок чого за період з
01.04.2012 року по 01.04.2014 року утворився борг
в розмірі - 11 595,12 грн., а оскільки
відповідач у добровільному порядку
борг не погашає, позивач вимушений був
звернутися до суду за його примусовим
стягненням, а також просив суд стягнути
інфляційні втрати та 3,0 % річних.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, але направив до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов не визнав та суду пояснив, що
дійсно був борг по сплаті комунальних,
але не подачі цього позову до суду в
червні 2014 року він оплатив борг
повністю, а тому ніяких підстав для
його стягнення, а також для стягнення
нарахованих позивачем сум 3% річних і
інфляційних витрат немає. За таких
обставин, просив в задоволенні позову
відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так, Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (далі -
Позивач) створено відповідно до
рішення Київської міської ради від
22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання
діяльності комунальних підприємств, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва»
перейменоване з Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, зареєстрованого
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 31.10.2001 року.
Згідно статуту КП «ЦОС Шевченківського
району» від 2012 року передбачено: 2.2.1
Забезпечення послугами
газопостачання, водопостачання
(водовідведення) та централізованого
опалення до споживачів по внутрішньо
будинкових мережах на підставі
договорів, укладених Підприємством з
виробниками послуг, а також на підставі
договорів, укладених Підприємством
безпосередньо зі споживачами послуг.

2.2.1. Здійснення нарахувань та
виготовлення рахунків на сплату
житлово-комунальних послуг для
споживачів (власників, наймачів) жилих
та нежилих приміщень.

2.2.2. Забезпечення збору платежів
від споживачів зазначених послуг на
користь виробників послуг.

2.2.4. Здійснення комплексних
заходів по підвищенню платіжної
дисципліни

населення.

Згідно п.2.1.1 укладеного договору між КП
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» та Комунальним підприємством з
утримання житлового господарства
Шевченківського району в м.Києві від
01.02.2012 року надано право другій стороні
укладати договори, здійснювати
стягнення коштів з власників за
утримання будинку і прибудинкової
території, тощо. З аналізу статуту КП
«ЦОС Шевченківського району» та інших
установчих документів і договорів
вбачається, що вказане підприємство є
належним позивачем у цій справі,
оскільки надає послуги споживачам
району і має право на їх оплату на свій
рахунок, оскільки воно є
правонаступником Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради, яке в свою чергу було
створено рішенням Шевченківської
районної ради в м.Києві від 04.10.2001 року
№18 шляхом реорганізації підприємств,
заснованих на комунальній власності
Старокиївського, Шевченківського і
Радянського районів м.Києва.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, відповідач ОСОБА_1
є наймачем квартири АДРЕСА_1, що не
заперечується сторонами і
підтверджується поясненнями самого
відповідача в судовому засіданні.

Згідно довідки Форми №3 від 20.01.2014 року
ЖЕК «Михайлівська» у вказаній квартирі
зареєстрований відповідач із членами
його сім»ї.

Згідно із ч. 3 ст. 815 ЦК України, ч. 1 ст. 68
ЖК України наймач зобов'язаний
своєчасно вносити плату за житло.
Наймач зобов'язаний самостійно вносити
плату за комунальні послуги, якщо інше
не встановлено договором найму.

Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник. Одним
із обов'язків споживача є здійснення
оплати за житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом (ч.3 ст.20 Закону).

За змістом ст. 32 зазначеного Закону
плата за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно, розмір плати
за комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу
Української РСР наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги. Квартирна
плата та плата за комунальні послуги в
будинках державного і громадського
житлового фонду вносяться щомісяця в
строки, встановлені Радою Міністрів
Української РСР.

Стаття 67 ЖК України передбачає, що
квартплата та плата за комунальні
послуги визначається затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Пунктом 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630 передбачено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Однак, в порушення вимог вказаного
законодавства відповідач, будучи
наймачем вказаної квартири, не
виконуючи належним чином зобов»язання
з його утримання, до 17.06.2014 року мав
заборгованість по оплаті за
житлово-комунальні послуги.

Згідно розрахунку боргу, зробленого
бухгалтерією позивача, то за період з
01.04.2012 року по 01.05.2014 року включно за
відповідачем рахується борг в розмірі -
11595,12 грн., на який нараховані
інфляційні у розмірі - 127,55 грн. та 3,0 %
річних в сумі - 423,39 грн.

Між тим, в судовому засіданні
відповідачем було надано суду як доказ
квитанцію від 17.06.2014 року про сплату ним
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за увесь вказаний позивачем
період в сумі - 13 636,85 грн. Вказаний
доказ суд вважає належним та
допустимим доказом сплати
відповідачем боргу в повному обсязі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Окрім того, слід зазначити, що однією з
засад судочинства, регламентованих п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними до суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

З огляду на викладене, оскільки
позивачем не надано доказів наявності
на даний час заборгованості по сплаті
основного боргу, тому підстав для
задоволення позову в частині стягнення
суми основного боргу в розмірі - 11 595,12
грн. за період з 01.04.2012 року по 01.05.2014
року суд не вбачає, тому в цій частині в
задоволенні позову слід відмовити.

При вирішення позовних вимог про
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат судом враховано, що сторонами не
оспорюється наявність заборгованості
відповідача перед позивачем по сплаті
осново боргу, позивач знав про його
існування, він погоджувався із
тарифами, що не заперечується ним самим
в судовому засіданні. Доказів
звернення відповідача із заявами про
оспорювання сум нарахувань по наданим
тарифам суду надано не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону
встановлена відповідальність за
несвоєчасне здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому посилання відповідача на те, що
він не повинен сплачувати нараховані
йому на основну суму боргу 3% річних та
інфляційні нарахування є помилковими.

Даючи юридичну оцінку зібраним по
справі доказам, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення вказаних сум, що
нараховувались на наявну за період з
01.04.2012 року по 01.04.2014 року суму основного
боргу є законними, обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню, а
тому з відповідача підлягає стягненню
на користь позивача інфляційні
нарахування у розмірі - 127 гривень 55
коп.; 3% річних від суми боргу у розмірі -
423 гривні 39 коп.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 212 - 215,
217, 218, 223, 224, 228, 294 ЦПК України; ст. ст. 257,
264, 267, 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 815, 901, 903 ЦК
України, ст. ст. 64, 66, 67, 68, 156, 162 ЖК
України; ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» інфляційні
нарахування у розмірі - 127 гривень 55
коп.; 3% річних від суми боргу у розмірі -
423 гривні 39 коп.; судовий збір у розмірі -
243, 60 коп., а всього в розмірі - 794 (сімсот
дев»яносто чотири) 54 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: