Номер провадження: 22-ц/785/9594/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні відповідача
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту нікчемним, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсним заповіту, усунення
перешкод у володінні спадковим майном
та його поділ, за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, к якої приєднався ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 03 жовтня 2014 року,

встановила:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, яка
складається з будинку АДРЕСА_1.

З метою прийняття спадщини ОСОБА_2,
вважаючи себе спадкоємцем за правом
представлення, звернувся із заявою про
прийняття спадщини до приватного
нотаріуса від якої дізнався, що ОСОБА_6
під час свого життя склав заповіт від
13.07.2009 року, за яким заповідав все своє
майно ОСОБА_3 Заповіт був підписаний
ОСОБА_7 на особисте прохання ОСОБА_6 в
зв'язку із його хворобою.

Зазначив, що ОСОБА_6 не страждав
хворобами або вадами, які б обмежували
його можливість підписувати документи.
В зв'язку з чим, складений та
посвідчений приватним нотаріусом
заповіт від 13.07.2009 року є нікчемним,
оскільки складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення.

В червні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з зазначеним позовом та
посилаючись на ст. 1257 ЦК України, просив
визнати недійсним заповіт складений
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 посвідчений
13.07.2009 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, р. № 813; виселити ОСОБА_3 з
житлового будинку АДРЕСА_1 визнавши за
позивачем право власності на вказаний
будинок, здійснивши поділ будинку між
ним та ОСОБА_2

Ухвалою суду від 08.07.2013 року в одне
провадження були об'єднанні позовні
вимоги ОСОБА_2 з позовними вимогами
ОСОБА_5

ОСОБА_2 та його представник в судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник в судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник у судовому
засіданні вважали, що пред'явлені
позовні вимоги є безпідставні та
задоволенню не підлягають у повному
обсязі. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що
за згодою ОСОБА_6 він починаючи з 2000
року періодично проживав з ним однією
сім'єю, допомагав йому, турбувався про
стан його здоров'я тощо. Починаючи з 2008
року, після укладання шлюбу, ОСОБА_3
постійно став проживати з ОСОБА_6
Вселився ОСОБА_3 в будинок за проханням
його бабусі, яка на його твердження є
дальньою родичкою ОСОБА_6 Під час їх
спільного проживання ОСОБА_6 виявив
бажання скласти на його ім'я заповіт.
Посвідчення заповіту відбувалося у
приватного нотаріуса за участю ОСОБА_6,
двох свідків і ОСОБА_7, яка підписувала
заповіт замість ОСОБА_6, так як останній
страждав на хворобу очей.

ОСОБА_3 також пояснив, що під час його
життя з ОСОБА_6 родичі останнього
приходили до дідуся, проте приходили
дуже рідко, 2-3 рази на рік. ОСОБА_3
вважає, що заповіт був укладений на
його користь, так як рядом з ОСОБА_6 не
було ні яких родичів, які б допомагали
йому. Посилаючись на зазначені
обставини просив відмовити у
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в судовому
засіданні вважала, що пред'явлені
позовні вимоги є безпідставні.

Зазначила, що дійсно до неї декілька
разів особисто приходив ОСОБА_6 з
проханням посвідчити заповіт.

При посвідченні заповіту нотаріус
вимагала від ОСОБА_5 щоб він особисто
написав текст наступного змісту: «цей
заповіт на моє прохання та з моїх слів
записано нотаріусом вірно мною
прочитано у голос, заповіт підписано
мною особисто». Але ж враховуючи, що він
не міг власноручно підписати заповіт з
текстом зазначеним вище, нею було
роз'яснено, що текст заповіту може бути
підписаний іншою особою, в присутності
свідків, чим він і скористався.

В наступному, заповіт було посвідчено
нею в присутності свідків і підписаний
особою, яку запросив заповідач. ОСОБА_6
особисто прочитав текст заповіту, який
був роздрукований великим шрифтом.
Вона, як нотаріус, переконалася у його
власному волевиявленні, після чого
посвідчила заповіт.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 03 жовтня 2014 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено в повному обсязі. В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено у повному обсязі.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_5, к якої
приєднався ОСОБА_2

В скарзі з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення, яким визнати недійсним
заповіт складений ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3 посвідчений 13.07.2009 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстраційним № 813. В поясненнях до
апеляційної скарги апелянт зазначив,
що оскаржуваний заповіт був складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, а отже є нікчемним.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9,
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи в апеляційному суді
повідомлялися належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Установлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_6 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями від 03.09.2012
року, виданого виконавчим комітетом
Одеської міської ради.

13.07.2009 року ОСОБА_6 зробив розпорядження
за яким на випадок своєї смерті
заповідав все належно йому майно
ОСОБА_3, 01.10.1980 року. Заповіт був
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований за №
813.

В заповіті зазначено, що у зв'язку з
хворобою ОСОБА_6 на його особисте
прохання заповіт був підписаний ОСОБА_7
Підписання заповіту та його
посвідчення нотаріусом було проведено
в присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер про що було
складено а/з № 11505 від ІНФОРМАЦІЯ_1 у
відділі ДРАЦС у м. Одесі Одеського
міського управління юстиції.

Після його смерті відкрилася спадщина,
яка складається з житлового будинку
АДРЕСА_1.

07.12.2012 року із заявою про прийняття
спадщину в порядку спадкування за
законом, до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу звернувся ОСОБА_2, який є онук
померлого, тобто ОСОБА_2 набув право на
спадкування за представленням (ст. 1266
ЦК України).

В зв'язку з чим, нотаріусом була
відкрита спадкова справа №15/2012 року до
майна ОСОБА_6

15.01.2013 року до нотаріуса із заявою також
звернувся ОСОБА_3, який просив видати на
його ім'я свідоцтво про право на
спадщину за заповітом.

01.06.2013 року із заявою про прийняття
спадщини до приватного нотаріуса
звернувся ОСОБА_5, який є племінником
ОСОБА_6 по лінії його батька, тобто є
спадкоємцем п'ятої черги.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповіт
є особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України, право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Згідно ст. 1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо
фізична особа у зв'язку з хворобою або
фізичною вадою не може підписатися
власноруч, за її дорученням текст
правочину у її присутності підписує
інша особа. Підпис іншої особи на
тексті правочину, що посвідчується
нотаріально, засвідчується нотаріусом
із зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Згідно ст. 1248 ЦК України, нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках.

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках. У
випадках, встановлених абзацом третім
частини другої статті 1248 і статтею 1252
цього Кодексу, присутність не менш як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою. Свідками можуть бути
лише особи з повною цивільною
дієздатністю. Свідки, при яких
посвідчено заповіт, зачитують його
вголос та ставлять свої підписи на
ньому. У текст заповіту заносяться
відомості про особу свідків.

Зміст коментованої статті передбачає
три підстави для залучення свідків при
посвідченні заповіту: 1) бажання
заповідача; 2) неможливість заповідача
через фізичні вади самостійно
прочитати заповіт (абзац третій ч. 2 ст.
1248 ЦК); 3) посвідчення заповіту
здійснюється посадовими, службовими
особами, перерахованими у частинах 1 - 6
ст. 1252 ЦК.

Згідно із п. 16, 157 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
року № 20/5, (яка діяла на час посвідчення
заповіту) якщо фізична особа внаслідок
фізичної вади, хвороби або з інших
поважних причин не може власноручно
підписати документ, то за її дорученням
і в її присутності та в присутності
нотаріуса цей документ може підписати
інша особа. Про причини, з яких фізична
особа, зацікавлена у вчиненні
нотаріальної дії, не могла підписати
документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Правочин не
може підписувати особа, на користь або
за участю якої її посвідчено.

Якщо фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії є сліпою,
нотаріус, крім того, прочитує їй текст
документа, про що на документі робиться
відповідна відмітка. Якщо сліпа особа
письменна, вона сама підписує документ.

заповіт має бути складений у письмовій
формі, із зазначенням місця і часу
складення заповіту, дати та місця
народження заповідача та підписаний
особисто заповідачем.

Нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним, про що зазначається ним перед його
підписом.

Якщо заповідач унаслідок фізичної
вади, хвороби або з будь-яких інших
причин не може власноручно підписати
заповіт, за дорученням заповідача він
може бути підписаний іншою фізичною
особою за правилами, викладеними в
пункті 16 цієї Інструкції.

Фізична особа, на користь якої
заповідається майно, не вправі
підписувати заповіт за заповідача.

Аналіз вказаних норм позволяє зробити
висновок, що заповіт це одностороння
угода, в якій викладено особисте
розпорядження громадянина щодо
переходу на випадок його смерті права
власності на належне йому майно до
інших осіб.

Заповіт складається у письмової формі,
із зазначенням місця та часу його
складення; має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, його
підписує інша особа, що засвідчується у
відповідному порядку із зазначенням
причин, за яких текст заповіту не міг
підписати заповідач власноруч; має
бути посвідчений нотаріусом або
уповноваженою на це посадовою особою,
службовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

При посвідченні заповіту нотаріусом,
заповідувач особисто подає йому
написаний власноруч або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 районний суд, виходив з
того, що ОСОБА_6 на час складання
заповіту 13.07.2009 року взагалі не бачив на
ліве око, а праве око мало гостроту зору
0,07, наявність особистого волевиявлення
ОСОБА_6 при складанні та посвідченні
заповіту. Заповіт був складений у
відповідній формі, з урахуванням
встановлених приватним нотаріусом
обставин, та посвідчений з додержанням
вимог чинного на той час законодавства,
в присутності свідків, після його
підписання іншою особою, запрошеною за
проханням ОСОБА_6, так як останній не
був в змозі власноруч зробити запис та
особисто підписати заповіт.

Проте, погодитись з такими висновками
районного суду колегія суддів не може,
оскільки суд внаслідок порушення норм
матеріального та процесуального права
дійшов цього висновку без всебічного,
повного й обґрунтованого з'ясування
дійсних обставин справи, а надані
докази по справі оцінені судом першої
інстанції односторонньо.

Згідно висновку комісійної судової
медичної експертизи № 25 від 28.05.2014 року
Одеського обласного бюро
судово-медичної експертизи, ОСОБА_6
встановлено діагноз: 2-х стороння
катаракта, ангіосклероз сечтатки.
Гострота правого ока 0,07 н/к, лівого ока
відсутня.

На час надходження його в очний шпиталь
20.07.2009 року зір на лівому оці був
відсутній, на правому гострота зору 0, 07
дпт (без корекції).

Враховуючи незначний проміжок часу між
часом складання заповіту та часу
поступлення на лікування слід вважати,
що 13.07.2009 року стан зору ОСОБА_6 було
таким самим.

Так як на правому оці зір частково
зберігався, то при додатковій корекції
(окуляри, лупа), міг частково бачити,
розрізняти текст, зображання. Інші
наявні у нього хвороби, станом на 13.07.2009
року не обмежували можливість
виконувати підпис. Крім того, слід
вважати, що людина в змозі виконати
власний підпис навіть заплющеними
очима.

Таким чином, незважаючи на наявність
вищезазначених хвороб у ОСОБА_6 на час
складання заповіту 13.07.2009 року він міг
власноруч підписувати документи. (т. 2
а.с. 2-6)

Зазначені висновки експертизи
узгоджуються з правилами ч. 3 п. 16
Інструкції, відповідно до яких, якщо
сліпа особа письменна, вона сама
підписує документ. Також висновок
експерта відповідає «Порядку та
Критеріїв встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким заподіяно
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків»
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 05 червня
2012 року № 420, відповідно до якого
абсолютною сліпотою вважається
гострота зору менша ніж 0,01 н/к.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
показав, що на момент складання
заповіту здоров'я у ОСОБА_5 було
нормальне, він не бачив на одне око.

Допитаний в судовому засіданні в
якості спеціаліста лікар-офтальмолог
«ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної
терапії ім. В.П. Філатова» ОСОБА_12
зазначив, що з такою гостротою зору, як
у ОСОБА_6 хворі здатні прочитати першу
строчку таблиці Рабкіна на відстані
чотири метра і такі хворі здатні читати
за допомогою лупи. Крім того,
спеціаліст пояснив, що хворі-сліпі із
гостротою зору 0,01 дпт на одному оці,
також здатні підписувати документи,
оскільки володіють такстильною
пам'яттю. Будь яка особа, яка раніше
підписувала документи здатна закрити
очі і вчинити свій підпис.

Допитаний в судовому засіданні експерт
Одеського обласного бюро
судово-медичної експертизи ОСОБА_13
підтвердив висновок комісійної
судової медичної експертизи № 25 від
28.05.2014 року, зазначив, що аналіз
медичної документації ОСОБА_6 вказує
про відсутність фізичних вад або
хвороб, які обмежували ОСОБА_6 вчинити
підпис на заповіті. ОСОБА_6 не був
сліпим та з огляду на стан його зору
неможна виключати, що ОСОБА_6 був здатен
читати.

Отже ОСОБА_6 був письменний, що
підтверджується застереженням у
оскаржуваному заповіті про те, що
ОСОБА_6 самостійно вголос прочитав
текст заповіту, а також дослідженими
письмовими документами, які ОСОБА_6
складав та підписував у період з 1997 по
2012 рік, а саме: заявою до Управління
соціального захисту населення
Одеської облдержадміністрації від
05.05.1999 року про забезпечення
автомобілем, договором про надання
послуг населенню з газопостачання від
01.10.2001 року, заявою до Управління
пенсійного фонду України в
Суворовському районні м. Одеси про
призначення та перерахування пенсії
від 11.01.2006 року, договором про
постачання і водовідведення від 14.12.2007
року, пенсійними відомостями за період
з лютого 2010 року по жовтень 2012 року,
нотаріально посвідченою довіреністю
від 19.03.2010 року, декларацією про
готовність об'єкту до експлуатації від
17.05.2012 року, заявою до начальника
паспортного столу Суворовського
районну м. Одеси від 23.04.2102 року.

Таким чином, судовою колегією
встановлено, що хоча ОСОБА_6 і мав вади
зори, він був письменний, при цьому не
був сліпим та не страждав фізичними
вадами або хворобами, що обмежували
його здатність вчинити свій підпис на
заповіті, а тому у нотаріуса не було
підстав застосовувати правила ч. 4 ст. 207
ЦК України та посвідчувати заповіт за
відсутності особистого підпису ОСОБА_6
на заповіті.

Тому висновок суду першої інстанції
про те, що унаслідок вад зору ОСОБА_6 не
здатен був самостійно підписати
заповіт є помилковим та не відповідає
фактичним обставинам справи.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи, що в свою чергу призвело до
поверхневого вирішення спору. В ході
розгляду даної справи судом не
дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
щодо обов'язку сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Оскільки, заповіт складений ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 посвідчений 13.07.2009 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстраційним № 813, складений із
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК
України є нікчемним, тому на підставі
ст. 215 ЦК України визнання такого
заповіту недійсним судом не
вимагається. (п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування».

За змістом п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивної
частині суд вказує на нікчемність
правочину або відмову в цьому.

За таких обставин, рішення районного
суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України в частині відмови ОСОБА_5 у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання заповіту недійсним, підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні
решти позовних вимог ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому рішення в
цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п.
3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, к якої
приєднався ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 03 жовтня 2014 року в частині
відмови ОСОБА_5 у задоволенні вимог
щодо визнання заповіту недійсним
складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
посвідчений 13.07.2009 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстраційним № 813 скасувати та в цій
частині постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати заповіт складений ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_3 посвідчений 13.07.2009 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстраційним № 813 нікчемним.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні
решти позовних вимог залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева