15.07.2014 року Московський районний суд
м. Харкова у складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
до ОСОБА_3, треті особи - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ОЗОН», Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про визнання права
власності в порядку спадкування за
Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з урахуванням
наступних уточнень просить визнати за
неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на квартиру АДРЕСА_1
(далі - Квартира), загальною площею 39,0
кв.м., яка складається з однієї житлової
кімнати розміром 17,9 кв.м., кухні
розміром 8,0 кв.м., туалету розміром 1,2
кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м.,
коридору розміром 5,8 кв.м., встроєнні
шкафи розміром 0,5; 0,7; 0,5 кв.м, лоджії
розміром 3,6 кв.м., в порядку спадкування
за заповітом після смерті її батька
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.
В обґрунтування позову зазначила,
що власником Квартири був ОСОБА_4, який
виплатив пай за неї в 1992 році. Після
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року
відкрилась спадщина, до складу якої
входить Квартира. ОСОБА_4 залишив
заповіт від 19.07.2004 року, згідно якого
все своє майно заповідав дочці ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. До моменту смерті ОСОБА_4
постійно проживав за адресою Квартири,
за цією ж адресою зареєстрована ОСОБА_2
Діючи в інтересах неповнолітньої
дочки, позивач в жовтні 2012 року
звернулась до Першої ХДНК з заявою про
прийняття спадщини. Батько померлого
ОСОБА_5, який за законом має право на
обов'язкову частку в спадщині, 16.10.2012
року написав заяву, в якій відмовився
від спадщини на користь ОСОБА_2 Проте в
Першій ХДНК позивачу відмовили у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
посилаючись на відсутність реєстрації
права власності на Квартиру та
правовстановлюючих документів на неї.
Як стало відомо позивачу, після смерті
ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини
до нотаріальної контори також
звернувся син померлого ОСОБА_3
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги та доводи,
викладені в позові, підтримала в
повному обсязі, не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, заперечень проти позову,
заяви про розгляд справи за його
відсутності суду не надав.
Представник Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ОЗОН» в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Представник Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності, просив суд ухвалити
рішення з урахуванням інтересів
неповнолітньої дитини.

Оскільки позивач не заперечував
проти такого вирішення справи, суд
проводить заочний розгляд справи та
вирішує її на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, приходить до висновку, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні ним правовідносини.

Згідно довідки ОСББ «ОЗОН» № 79
від 11.12.2013 року, членом ЖБК «ОЗОН» та
володільцем вказаної вище Квартири з
листопада 1986 року по серпень 1991 року
був ОСОБА_5 В березні 1991 року ОСОБА_5
звернувся до Правління ЖБК «ОЗОН» з
заявою про передачу свого пайового
внеску та своєї Квартири своєму сину
ОСОБА_4 Рішенням загальних зборів
кооперативу від 14.03.1991 року вказана
заява ОСОБА_5 була задоволена в повному
обсязі. На підставі рішення загальних
зборів від 14.03.1991 року бюро обміну
житловими приміщеннями Харківського
міськвиконкому видало ОСОБА_4 ордер на
житлове приміщення № 4000 від 19.08.1991 року.
Таким чином, з 19.08.1991 року членом ЖБК
"Озон" та володільцем Квартири став
ОСОБА_4, який був таковим до моменту
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Перший
пайовий внесок склав 2325,00 руб. та
внесений в січні 1987 році. Повна
вартість Квартири виплачена 23.06.1992
році.

Як вбачається з листа КП
«Харківське міське БТІ» № 1901 від 26.03.2013
року, право власності на Квартиру не
зареєстровано.

З матеріалів спадкової справи, а
саме повного витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян щодо актового запису про шлюб
№ 7 від 15.11.2012 року, копії запису
акта про укладення шлюбу № 1974
вбачається, що ОСОБА_4 (дошлюбне
прізвище - ОСОБА_4) станом на момент
сплати пайових внесків за Квартиру в
шлюбі не перебував.

Відповідно до ст. 15 Закону України
«Про власність» член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані йому в користування, набуває
права власності на це майно. Згідно ч. 3
ст. 384 ЦК України в разі викупа квартири
член житлово-будівельного кооперативу
становиться його власником.

Враховуючи, що пайові внески за
Квартиру виплачені в повному обсязі в
1992 році, коли членом ЖБК "Озон" був
ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що
останній набув право власності на
Квартиру.

Відповідно до Свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 52 років.

Згідно заповіту, посвідченого
09.07.2004 року державним нотаріусом 11-ої
Харківської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 5-994, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає
за адресою Квартири, все своє майно
заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з інформаційної
довідки зі спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 36253776 від
27.12.2013 року, вказаний заповіт є чинним,
інших заповітів ОСОБА_4 не залишав.

Відповідно до Свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3, батьками
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Згідно довідки ОСББ «ОЗОН» № 49
від 06.09.2012 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року
постійно проживав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
знятий з реєстраційного обліку 01.09.2012
року. Разом з ним на день його смерті
зареєстрована та проживала дочка
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з копії спадкової
справи № 620/2012, наданої Першою
Харківською державною нотаріальною
конторою, з заявами до нотаріальної
контори після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, звернулись: 18.09.2012
року його син ОСОБА_3 з заявою про
прийняття спадщини, в якій також
зазначив, що не має права на обов'язкову
частку у спадщині; 16.10.2012 року його
батько ОСОБА_5 з заявою про відмову від
спадщини, яка складається з
обов'язкової частки у спадщині; 11.06.2013
року дочка ОСОБА_2 з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину як
спадкоємцю за заповітом, що проживала
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

11.06.2013 року державним нотаріусом
Першої ХДНК Христенко Н.Л. винесено
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, згідно якої
відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що
на час відкриття спадщини право
власності на зазначену Квартиру не
зареєстровано та спадкоємцем не
наданий правовстановлюючий документ
щодо належності вищезазначеної
квартири спадкодавцю.

Згідно статті 1217 Цивільного
кодексу України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України
встановлено, що право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо впродовж строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, він не
подав заяву про відмову від спадщини.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України
малолітня, неповнолітня особа
вважаються такими, що прийняли
спадщину.

За таких обставин суд приходить
до висновку, що позивач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була малолітньою
особою та проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_4 на момент смерті
останнього і є його спадкоємцем за
заповітом, прийняла спадщину у вигляді
Квартири.

Батько померлого ОСОБА_5, який мав
право на обов'язкову частку у спадщині,
відмовився від спадщини у вигляді
такої частки.

Обставин, які б свідчили, що син
померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, має
право на обов'язкову частку у спадщині,
судом не встановлено. Так, з його заяви
від 18.09.2012 року, адресованої Першій
ХДНК, вбачається, що він є працездатною
особою, інвалідності не має, права на
обов'язкову частку у спадщині не має

Враховуючи наведене, суд
приходить до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог та
задовольняє позов в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215,
224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою м. Харкова,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з однієї кімнати житловою
площею 17,9 кв.м., загальною площею 39,0
кв.м., в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в апеляційному порядку
до апеляційного суду Харківської
області через Московський районний суд
м. Харкова протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у розгляді справи, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги позивачем та
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем.

Суддя
Крівцов Д.А.