Справа № 344/922/13- ц
Провадження № 2/344/245/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення
порядку користування нежитловим
приміщенням та припинення дії, яка
порушує право, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись з вказаним позовом
до відповідачів, в обґрунтування якого
покликались на те, що одноповерховий
будинок АДРЕСА_1 до 15.05.2007р. складався з
однієї 4-кімнатної квартири № 1,
житловою площею 72,8кв.м., кухні площею
11,9кв.м., санвузла - 6,0кв.м. та коридору -
5,2кв.м., квартиронаймач - ОСОБА_6 Крім
зазначених приміщень, даний будинок
складається з горища - мезоніну,
розділеного на два ізольовані
приміщення та сходової кліті. Дана
квартира, а по суті цілий будинок
колись був виділений батькам ОСОБА_6 на
підставі ордера № 09118 від 04.04.1945р.
згідно рішення МВК № 442 від 24.03.1945р. в
будинку станом на квітень 2007р. постійно
проживало 6 осіб: позивачі з матір'ю
ОСОБА_6 та відповідачі в повному складі.

Розпорядженням Івано-Франківського
міського голови від 15.05.2007р. № 270-р «Про
оформлення права власності на нерухоме
майно», квартира АДРЕСА_1 у складі
квартира 1, яку передано у власність
громадян, які там постійно проживали:
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, та квартира 2,
яку передано у власність ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі
вищезазначеного розпорядження
міського голови, ОКІП
«Івано-Франківське ОБТІ» видало
позивачам з ОСОБА_6 свідоцтво про право
власності на нерухоме майно САВ № 217018
від 16.05.2007р. Тобто ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6
у рівних частках по1/3 являються
власниками двохкімнатної квартири
АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласник ОСОБА_6
померла. ЇЇ частку у праві власності на
квартиру за заповітом у розмірі 3/4
успадкувала ОСОБА_5, а 1/4 за законом
успадкував ОСОБА_1

В січні 2012р. позивачі отримали від
приватного нотаріуса ОСОБА_9 заяву
відповідачів з вимогою звільнити
належне їм на праві приватної
власності приміщенні мезоніну - горища,
площею 24,8кв.м. не представивши при
цьому правовстановлюючих документів
на горище. Також відповідачі шляхом
відгородження, захопили кімнату площею
10,1кв.м. в їхній квартирі, у якій
проживала ОСОБА_6, мотивуючи
самозахоплення правом на спадщину за
заповітом, хоча ОСОБА_1 теж є
спадкоємцем за законом на 1/4 частки яка
належала спадкодавцю. Крім цього,
відповідачі чинять перешкоди
позивачам в користуванні
мезоніном-горищем, шляхом запиранням
дверей до приміщення і сходів, які
ведуть на горище, спробами відімкнення
електроосвітлення горища.

Для врегулювання конфлікту,
представник позивача звернувся до
відповідачів з листом надати копії
свідоцтв і технічних паспортів про
право власності на горище, однак таких
копій вони не надали. На запит
представника позивача міськвиконкомом
повідомлено проте, що виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради не приймалося рішення про
передачу у приватну власність
приміщенні мезоніну-горища, площею
24,85кв.м. по даній адресі, так як
відповідно до законодавства дані
приміщення є приміщеннями загального
користування та окремій приватизації
не підлягають. Про це позивачем ОСОБА_1
було повідомлено відповідачів, вони ж в
свою чергу надали йому копію
технічного паспорту на АДРЕСА_1.
Зазначений техпаспорт містить план
квартири і мезоніну-горища та текстову
частину технічної характеристики
приміщень квартири, до якої вписані
площі мезоніну, що разом склало 86,5кв.м.
Технічний паспорт складений 23.04.2007р.
Івано-Франківським ОБТІ.

З наданих міськвиконкомом первинних
документів з приватизації житла в буд.
АДРЕСА_1, зокрема копії «Договору найму
житлового приміщення» від 24.03.2003р.
вбачається, що до приватизації в
користуванні наймачів перебувало
95,9кв.м. загальної площі приміщень та
підсобне приміщення підвалу.
Приміщення мезоніну, розташовані на
горищі будинку у вищезгаданому
договорі не значаться, а отже у
будь-якому випадку взагалі не могли
передаватися у власність
(приватизовуватись) будь-кому з
наймачів, у тому числі відповідачам. З
відповідачами - власниками квартири 1
неможливо дійти згоди про порядок
користування горищем.

Тому звернулися до суду та просили
визначити порядок користування
горищем у будинку АДРЕСА_1 наступним
чином: виділити в користування
позивача з сім'єю нежитлове приміщення
горища площею 24,8кв.м., що розташоване
над їхньою квартирою № 1; виділити в
користування відповідача разом з
сім'єю нежитлове приміщення горища, що
розташоване над їхньою квартирою № 2; у
спільному користуванні залишити
коридор № 2-7 на плані технічного
паспорта площею 5,2кв.м., сходову кліть
та вхідні двері знадвору, що ведуть в
коридор на сходову кліть; 3) зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод
позивачам у користуванні нежитловим
приміщенням горища площею 24,8кв.м.,
розташованого над квартирою АДРЕСА_5;
заборонити відповідачам у подальшому
здійснення права користування
нежитловим приміщенням горища площею
24,8кв.м. над квартирою АДРЕСА_5, стягнути
з відповідачів судові витрати по
справі.

25.07.2014р. позивач збільшив позовні
вимоги та просив зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод
позивачам у користуванні приміщенням
кімнати-кухні площею 10,1кв.м., Літер «А»
поверх 1-й приміщення 1-4 на поверховому
плані та технічному паспорті квартири,
розташованої в квартирі АДРЕСА_4,
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод позивачам демонтувати
перегородку яка відгороджує
приміщення кімнати-кухні від приміщень
квартири АДРЕСА_4 та зобов'язати
відповідачів привести приміщенням
кімнати-кухні квартири АДРЕСА_4 у
первісний стан - встановити зруйновану
кехельну піч та відновити
газопостачання в даному приміщенні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_10 подали заяву
про залишення без розгляду цивільного
позову в частині заявлених вимог щодо
зобов'язання відповідачів не чинити
позивачам перешкод в користуванні
нежитловим приміщенням горища площею
24,8кв.м., розташованого над квартирою
АДРЕСА_5, а також позовних вимог щодо
приміщення мезоніну площею 24,8кв.м. В
решті частині вимог позов підтримали
покликаючись на викладені в заяві
обставини. Просили позов задоволити.

Ухвалою суду від 20.08.2014р. позовну заяву
в частині зазначених позовних вимог
залишено без розгляду.

Представник відповідачів - ОСОБА_11 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, покликаючись на викладені в
письмовому запереченні (а.с.154-158)
обставини та пояснила, що з експлікації
внутрішніх площ та технічного паспорта
до квартири № 2 завжди належав мезонін,
який складається із сходової, площею
5,02кв.м, кухні, площею 11,9кв.м., житлова
площа - 12,9кв.м., балкон площею 0,9кв.м. До
складу ізольованої квартири № 1
мезонін ніколи не відносився. При
розподілі будинку на дві квартири
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затвердили
те, що мезонін (як одна із жилих площ
будинку та квартири № 2) є і була
складовою квартири № 2, згідно
технічних документів, які були на
будинок АДРЕСА_1. Просила в задоволенні
позову відмовити, покликаючись на його
необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши позивача та його
представника, представника
відповідачів, спеціаліста ОСОБА_12,
дослідивши докази у справі, суд вважає
наступне.

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Ст. 328 ЦК України визначено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, а відповідно до
ст. 91 Конституції України право
власності є непорушним і правовий
режим власності визначається виключно
законами України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно договору найму житлового
приміщення від 24.03.2003р.(а.с.39 т.1), будинок
по АДРЕСА_1 складався з чотирьох жилих
кімнат, площею 72,8кв.м., та підсобних
приміщень: кухні 11,9кв.м., санвузол,
коридор 5,2кв.м.

Розпорядженням Івано-Франківського
міського голови від 15.05.2007р. № 270-р «Про
оформлення права власності на нерухоме
майно», квартира АДРЕСА_5 у складі кв. 1,
яку передано у власність громадян, які
там постійно проживали: ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та кв. 2 яку передано у власність
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 162).

ІНФОРМАЦІЯ_1 співвласник ОСОБА_6
померла. ЇЇ частку у праві власності на
квартиру за заповітом у розмірі 3/4
успадкувала ОСОБА_5, а 1/4 за законом
успадкував ОСОБА_1

Як вбачається з довідки № 748 від 27.10.2006р.
(а.с.165), виданої ЖЕО № 6 , виданої на ім'я
ОСОБА_3, про те, що за її квартирою № 2
закріплений мезонін площею 30 кв.м.

Згідно технічного паспорту на квартиру
АДРЕСА_6, власниками квартири є ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/3частки, загальна
площа квартири складає 86,5кв.м. та
мезонін (а.с.168-169 т.1)

Згідно експлікації внутрішніх площ до
житлового будинку(а.с. 172 т.1), під
літерою «А» по АДРЕСА_1, яка видається
на житлові будинки, що не мають
вбудованих приміщень, виходячи з
розрахунку ідеальних часток до
квартири № 1 відноситься: веранда
площею 4,3кв.м., ванна площею 1,9кв.м.,
житлова площею 11,2кв.м., житлова площею
25,6кв.м., кухня площею 10,1кв.м., а всього
разом - 55,5кв.м. До квартири № 2
відноситься: веранда площею 1,5кв.м.,
веранда площею 4,3кв.м., коридор площею
7,1кв.м., кухня площею 9,5кв.м., житлова
площею 23,1кв.м., сходова площею 5,2кв.м.,
кухня площею 11,9кв.м., житлова площею
12,9кв.м., балкон площею 0,9кв.м., а всього
разом - 76,4кв.м.

Крім цього встановлено, що на розгляді
в Івано-Франківському суді перебувала
позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
приватизації квартири частково
недійсною, визнання частково
незаконним та скасування
розпорядження міського голови,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, стягнення
судових витрат та витрат на правову
допомогу. Рішенням суду від 26.09.2013р. в
задоволенні вказаного позову
відмовлено в повному обсязі. Дане
рішення суду набрало законної сили на
підставі ухвали Апеляційного суду від
05.11.2013р.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

В той же час позивачами на подано
будь-яких доказів на підтвердження тих
обставин, що зі сторони відповідачів
чиняться їм перешкоди у користуванні
горищем в будинку по АДРЕСА_5, не
зрозуміло в чому саме полягає таке
порушення прав відповідачів.

Однією з позовних вимог є визначення
порядку користування горищем, однак
позивачами не доведена технічна
можливість користування таким та не
подано доказів про порядок
користування ним. При цьому судом
встановлено, що горище є у спільному
користуванні власників квартир № 1 і №
2, - сторін у справі.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи
зібрані у справі докази за внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, суд вважає позовні
вимоги безпідставними та недоведеними
в судовому засіданні належними та
допустимими доказами, відтак в
задоволенні позову ОСОБА_1 ОСОБА_13 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 91 Конституції
України, ст.ст. 316-319, 328, 391 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення
порядку користування нежитловим
приміщенням та припинення дії, яка
порушує право - відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 22 серпня 2014
року.