АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1-й інстанції - Панченко
Доповідач-Чобіток А.О.
Рішення

Іменем
України

13 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 25 вересня 2014
року в справі за позовом Комунального
підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т
а н о в и л а:

В жовтні 2013 року позивач пред»явив
вказаний позов до відповідача та
зазначав, що з 26.08.2010 року відповідач
працював на Комунальному підприємстві
«Київжитлоспецексплуатація» на посаді
начальника автотранспортного
господарства і з ним було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність від
26.08.2010 року.

Наказом №233-к від 03.10.2011 року в зв»язку
зі скороченням штату відповідача було
звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на інвентаризацію
основних засобів, яка була проведена
02.12.2011 року комісією по інвентаризації
основних засобів ,нематеріальних
активів та обладнання,що потребує
монтажу , в результаті якої виявлена
нестача домкрата гідравлік Travers 2.5
вартістю 20 410 грн. в автотранспортному
господарстві, позивач просив стягнути
з відповідача у відшкодування шкоди з
урахуванням ПДВ 6 374 грн. 00 коп..

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2014 року позов
задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_2
на користь Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» у
відшкодування матеріальної шкоди 6 374
грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі
229 грн.40 коп..

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що підставою для притягнення
до матеріальної шкоди має бути
порушення працівником покладених на
нього обов»язків, як це передбачено
ст.130 КЗпП України. Обов»язки щодо
збереження матеріальних цінностей, які
були йому ввірені за договором про
повну матеріальну відповідальність
від 26.08.2010 року діяли протягом часу
трудового договору, тобто до 03.10.2011
року, коли його звільнено і за
нестачу,яка була виявлена майже через
два місяця після його звільнення він не
може відповідати.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що з 26.08.2010 року
ОСОБА_2 працював на Комунальному
підприємстві
«Київжитлоспецексплуатація» на посаді
начальника автотранспортного
господарства і з ним було укладено
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність від
26.08.2010 року .

Пунктом 5 вказаного договору
встановлено , що його дія
розповсюджується на весь час роботи із
ввіреними працівникові матеріальними
цінностями підприємства ( а.с. 7).

Наказом № 233-к від 03.10.2011 року в зв»язку
зі скороченням штату відповідача було
звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України.

Протоколом комісії по інвентаризації
основних засобів, нематеріальних
активів та обладнання, що потребує
монтажу КП
«Київжитлоспецексплуатація» від 02.12.2011
року встановлено нестачу домкрата
гідравлік Travers 2.5 вартістю 20 410 грн. в
автотранспортному господарстві , який
знаходився в підзвіті
матеріально-відповідальної особи -
начальника АТГ ОСОБА_2 ( а.с. 8).

Відповідно до висновку ТОВ «Фінпрайс»,
розмір матеріальної шкоди та збитків,
завданих позивачу в результаті нестачі
домкрата гідравлік Travers 2.5 становить 6
374 грн. 00 коп.(а.с. 16).

Пред»явивши даний позов до
ОСОБА_2, позивач послався на ст. 130 КЗпП
України, що регулює підстави і умови
матеріальної відповідальності
працівників.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги КП
«Київжитлоспецексплуатація», суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 відповідно до ст. 130 КЗпП України
повинен нести відповідальність за
шкоду, заподіяну позивачу внаслідок
порушення покладених на нього трудових
обов»язків .

Проте з таким висновком суду
колегія суддів погодитись не може,
оскільки до нього суд прийшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов»язків .

Отже, правовою підставою
застосування заходів матеріальної
відповідальності є трудове
правопорушення - винне протиправне
невиконання чи неналежне виконання
трудових обов»язків, тобто порушення
трудової дисципліни працівником.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_2
під час роботи у позивача дійсно був
матеріально відповідальною особою , у
віданні якого перебував і домкрат
гідравлік Travers 2.5.

Відповідно до п. 5 договору про
повну індивідуальну матеріальну
відповідальність від 26.08.2010 року,
укладеного між сторонами, часом роботи
ОСОБА_2 із ввіреними йому матеріальними
цінностями є період виконання
працівником трудових обов»язків
протягом дії трудового договору.

Наказом № 233-к від 03.10.2011 року,
виданим КП
«Київжитлоспецексплуатація» ОСОБА_2
було звільнено за скороченням без
будь-яких матеріальних претензій до
нього, а 02.12.2011 року , позивачем
встановлено нестачу домкрата
гідравлік Travers 2.5 .

Поклавши на відповідача
обов»язок щодо відшкодування
матеріальної шкоди на підставі ст. 130
КЗпП України, суд не звернув уваги на
те, що на час виявлення нестачі, трудові
відносини між сторонами було припинено
, внаслідок чого припинена і
матеріальна відповідальність ОСОБА_2
як працівника .

Таким чином дані позовні вимоги
КП «Київжитлоспецексплуатація» до
ОСОБА_2 є безпідставними.

При цьому, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що виявивши
нестачу 02.12.2011 року, з позовом про її
відшкодування позивач звернувся лише
21.10.2013 року, тобто з пропуском річного
строку , передбаченого ст. 233 КЗпП
України, на що судом першої інстанції
також не звернуто увагу.

Таким чином, рішення суду
неможна визнати законним та
обґрунтованим, а тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України,колегія суддів,-

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити .

Рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 25 вересня 2014 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту .

Відмовити в задоволенні позову
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» до ОСОБА_2
про стягнення матеріальної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справі протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -