Провадження №22-ц/784/3204/14
Головуючий у першій інстанції: Тішко
Суддя-доповідач
апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Харитоновій І.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 27
листопада 2013 року

за позовом

Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_3 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням,

в с
т а н о в и л а :

30 вересня 2013 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ (далі - Університет) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
витрат, пов'язаних з навчанням.

В обґрунтування своїх вимог
Університет посилався на те, що
відповідач по закінченню навчання
звільнений з органів внутрішніх справ
до встановленого трирічного терміну
перебування на службі за порушення
дисципліни, тому, відповідно до
Договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі МВС України
від 1 вересня 2007 року,
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати, пов'язані з його утриманням за
весь період навчання в сумі 29985 грн.25
коп.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 27
листопада 2013 року позов задоволено. З
ОСОБА_3 на користь Харківського
національного університету внутрішніх
справ стягнуто 29985 грн.25 коп. фактично
понесених витрат та 299 грн.85 коп.
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність рішення
суду, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення по справі, просив його
змінити, зменшивши розмір стягнутої
суми до 16 422 грн.70 коп.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається
та судом встановлено, що наказом
ХНУВС від 26 липня 2005 року № 241 о/с
ОСОБА_3 було прийнято на службу в органи
внутрішніх справ та зараховано
курсантом І курсу за спеціальністю
«Фінанси» з 3 серпня 2005 року.

1 вересня 2007 року ХНУВС, Головне
управління МВС України в Миколаївській
області та ОСОБА_3 уклали договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України.

За умовами Договору Університет
зобов'язався здійснювати матеріальне
забезпечення відповідача протягом
усього періоду навчання, зокрема,
безкоштовним житлом, харчуванням,
медичним обслуговуванням, речовим
забезпеченням, комунальними послугами,
грошовим утриманням відповідно до
затверджених нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України.

Після закінчення ХНУВС, наказом
від 19 червня 2010 року № 294 о/с курсанта
5-го курсу лейтенанта міліції ОСОБА_3
відраховано зі складу курсантів та
відкомандировано для подальшого
проходження служби до ГУ МВС України в
Миколаївській області.

Відповідно до наказу начальника
ГУ МВС України в Миколаївській області
від 11 жовтня 2010 року № 123
оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ
Центрального РВ ММУ лейтенанта
міліції ОСОБА_3 звільнено з органів
внутрішніх справ України за порушення
дисципліни (пункт 64 «є»).

Відповідно до умов укладеного
Договору (п. 2.3.6), відповідач
зобов'язаний у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі згідно із
затвердженим розрахунком.

Відшкодування здійснюється в
розмірі фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням, оплатою комунальних
послуг і вартості спожитих
енергоносіїв (п. 4.1).

Відповідно до ч.7 ст. 18 Закону
України "Про міліцію" курсанти вищих
навчальних закладів Міністерства
внутрішніх справ України у разі
дострокового розірвання договору
через небажання продовжувати навчання
або через недисциплінованість чи в
разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Згідно із пунктами 1.1, 9.9 Положення
про вищі навчальні заклади
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого наказом МВС України від
14 лютого 2008 року № 62, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11 березня
2008 року за №193/14884, вищі навчальні
заклади Міністерства внутрішніх справ
України є державними навчальними
закладами, які підпорядковані
Міністерству внутрішніх справ,
засновані і діють згідно із
законодавством України, а кошти, які
відшкодовуються особами, в зв'язку з їх
утриманням в період навчання,
перераховуються на рахунок
Університету у Головному управлінні
Державної казначейської служби в
Харківській області.

Вищі навчальні заклади самостійно
використовують кошти загального і
спеціального фондів державного
бюджету відповідно до кошторису,
затвердженого МВС (п.9-10 Положення).

Згідно із розрахунком фактичних
витрат, пов'язаних з утриманням
відповідача в період навчання в
Університеті, який проведено у
відповідності до вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 1
березня 2007 року № 313 "Про затвердження
порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ", фактичні витрати на
утримання відповідача за весь період
навчання становлять 29 985 грн.25 коп., із
яких:

- 11725 грн.93 коп. - грошове забезпечення;

- 8311 грн.42 коп. - продовольче
забезпечення;

- 1830 грн.98 коп. - речове забезпечення;

- 8116 грн.92 коп. - вартість
житлово-комунальних послуг і спожитих
енергоносіїв.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно виходив із обґрунтованості
вимог позивача про необхідність
відшкодування відповідачем витрат,
пов'язаних з його навчанням.

Підстав для його скасування
колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про те,
що апелянт не проживав на території
учбового закладу з 2006 по 2010 роки та не
отримував за цей період харчування не
заслуговують на увагу, оскільки
належними та допустимими доказами
вказані обставини, в силу ст.ст.58-60 ЦПК
України не підтверджуються.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а заочне рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 27 листопада 2013 року року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: