Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/600 /14
Головуючий у 1 інстанції Макаров
Суддя-доповідач Ломейко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 листопада 2013 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя, зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя та розподіл боргових
зобов'язань, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що під час перебування в
шлюбі з відповідачем ним був укладений
кредитний договір на придбання
квартири АДРЕСА_1, який в подальшому
виплачувався лише ним за його кошти.
Пізніше, 26.07.2007 року ним був укладений
інший кредитний договір для отримання
грошей на сімейні потреби, який також
виплачувався ним самостійно. Крім того,
в результаті проживання в спірній
квартирі утворився борг по комунальним
послугам на суму 51 533,81 гривень, який
частково був стягнутий з нього
виконавчою службою.

Також зазначає, що займається
вихованням спільних з відповідачем
дітей, які проживають в спірній
квартирі, тому вважає, що право
власності на квартиру має бути визнано
за ним, тому просив визнати за ним право
власності на об'єкт нерухомого майна
спірну квартиру призначити
відповідачу грошову компенсацію у
розмірі половини вартості квартири в
сумі 120 000 грн., визнати борги за
комунальні послуги по обслуговуванню
квартири в сумі 51 533,81 гривень спільною
сумісною власністю подружжя, стягнути
з відповідача компенсацію в розмірі
половини сімейного боргу за комунальні
послуги в сумі 25 766,91 грн., визнати борг
за кредитом сплаченим після розлучення
114 049,02 грн. спільною сумісною власністю
подружжя, стягнути з відповідача
компенсацію у розмірі половини
сплаченої суми за кредитним договором
57 024,02 грн.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_4
звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя та розподіл боргових
зобов'язань

В обґрунтування свого позову вказала,
що згідно рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2009
року шлюб між ними було розірвано, двоє
неповнолітніх дітей залишились
проживати з нею, та з того часу мешкають
в спірній квартирі, іншого житла вона у
власності не має. Стверджує, що спірна
квартира купувалась під час шлюбу за
кредитні кошти, які погашались за
рахунок спільних коштів подружжя, тому
є спільною власністю подружжя. Також,
під час шлюбу за рахунок кредитних
коштів був придбаний автомобіль MISUBISHI
OUTLANDER, 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 який був зареєстрований
на ім'я ОСОБА_3 та відчужений ним без її
згоди. Враховуючи те, що борги по
комунальним послугам за квартиру
складають 29 704,28 грн., а не як зазначає
ОСОБА_3, спірна квартира є спільною
власністю, вона не заперечує проти
прийняття на себе 1/2 частини боргів в
сумі 14 852,14 грн. які готова сплатити
після визнання за нею права власності
на 1/2 частку квартири, також не
заперечує проти способу поділу майна,
при якому погашення всього боргу
покласти на ОСОБА_3 і на 1/2 частку боргу
зменшити належну частку грошових
коштів, виручених від продажу
позивачем без її згоди автомобіля, що
складає 51 412, 56 грн.

Посилаючись на ці обставини, просила в
порядку поділу майна подружжя визнати
за нею право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, стягнути з
відповідача на її користь 51 412,56 грн., а
також судові витрати, в задоволенні
первісного позову відмовити.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
листопада 2013 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов
задоволено.

В порядку поділу майна подружжя
визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 51412
грн. 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати в сумі 1714,13 грн.

Додатковим рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 28 липня 2014 року визнано
за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
нерухомого майна, а саме квартири, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати частково, визнати борги
за комунальні послуги в сумі 51533,81 грн.
спільною сумісною власністю подружжя,
стягнути з ОСОБА_4 компенсацію у
розмірі половини боргу за комунальні
послуги в сумі 25766,91 грн., визнати борг
за кредитом, сплачений після
розлучення у розмірі 114049,02 грн.
спільною сумісною власністю подружжя
та стягнути з ОСОБА_4 компенсацію за
кредитом в сумі 57024,02 грн., в іншій
частині зустрічних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Оскаржуючи рішення суду першої
інстанції ОСОБА_3, посилається на те, що
судом першої інстанції невірно взята
оцінка вартості автомобіля, та невірно
вираховано суму боргу за комунальні
послуги, не взято до уваги сплата ним
особово кредиту.

Однак, такі доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
відповідними висновками суду першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалами справи, що
сторони перебуваючи в шлюбі, з
28.09.2002року по 11.12.2009рік, від якого мають
двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та доньку
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, придбали квартиру
АДРЕСА_1, а також автомобіль MISUBISHI OUTLANDER,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 вартістю 132529.41гр., який був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми тощо) самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності.

Частиною 3 ст. 61 СК України
визначено, що якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Отже, оскільки квартира та
автомобіль придбані в шлюбі, є об*єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, то їх частки правильно
визнані судом першої інстанції
рівними, тобто по ?.

Як встановлено судом першої
інстанції, вбачається з матеріалів
справи, що автомобіль ОСОБА_3, продав
без згоди дружини, вартість якого на
час реєстрації, згідно довідки та акта
оцінки, склала 132529.41гр(а/с 76-86).

Тому, доводи апелянта, що оцінка
вартості автомобіля взята судом першої
інстанції не вірно, не заслуговують на
увагу, оскільки вказану довідку Центру
№3 ДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області від 26.09.2013року та звіт про
оцінку транспортного засобу від
21.06.2011року, апелянтом належними та
допустимими доказами відповідно до
ст.ст.58, 59 ЦПК країни не спростовано.

За таких обставин суд першої
інстанції обґрунтовано стягнув ?
частку вартості проданого автомобіля
з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, виходячи з
його вартості 132529.41гр.

Враховано судом першої інстанції і
суму заборгованості за комунальні
послуги, яка склала 29704.28гр, та
розділена між сторонами, шляхом
зарахування ? частки боргів ОСОБА_3(1/2
частка компенсації проданого
автомобіля 66264.70гр. - ? частку
комунальних платежів 14852.14гр = 51412.56гр).

Посилання апелянта, на те що лише
він сплачував кредит самостійно після
розірвання шлюбу, тому сплачені ним
кошти в рахунок погашення кредиту
також повинні бути поділені між
сторонами, спростовується ОСОБА_4, що
після розірвання шлюбу та реєстрації
розірвання в органах РАЦ в 2011році,
сторони продовжували проживати разом,
вести спільно господарство, вона
сплачувала свої кошти на погашення
кредиту на придбання автомобіля, на
рахунок ОСОБА_3, оскільки була
поручителем останнього за кредитним
договором, тому погашення кредиту
відбулося за рахунок спільних коштів.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими та не дають підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції яке ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: