Справа №489/309/14-ц 25.11.2014 25.11.2014 25.11.2014
Провадження №22-ц/784/2633/14
Провадження № 22-ц/784/2633/14
інстанції: Рум'янцева Н.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Харитоновій І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4, відповідача -
ОСОБА_5, представника відповідача -
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 04 червня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 р. ОСОБА_7 звернувся з
позовом до ОСОБА_5 про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 17 червня 2013 р. з
вини ОСОБА_5, який керував автомобілем
марки «Opel Vectra», реєстраційний номер
НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої належний
позивачеві транспортний засіб -
автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний
номер НОМЕР_2, отримав пошкодження.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
47 270 грн. 81 коп. майнової шкоди, 5 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, 1 100 грн.
- вартість проведеного
автотоварознавчого дослідження та
судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 21 лютого 2014 р. до
участі у справі в якості
співвідповідача залучено публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» (далі -
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто»).

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 04 червня 2014 р.
позов задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 47 270 грн. 81 коп.
у відшкодування майнової шкоди, 1 000 грн.
у відшкодування моральної шкоди, 1 100
грн. витрат на проведення
автотехнічного дослідження та 229 грн. 40
судового збору, а на користь держави - 486
грн. 91 коп. судового збору.

Додатковим рішенням суду від 12
вересня 2014 р. в позові до ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 вказує на невідповідність
висновків суду щодо покладення на
нього повної відповідальності за
спричинену майнову шкоду вимогам
закону і просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення,
врахувавши наведені обставини.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідача, позивача, його
представника, представника
відповідача ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто», дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково із таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 17 червня 2013 р. о 15
год. 50 хв. ОСОБА_5, який керував
автомобілем марки «Opel Vectra»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив
порушення Правил дорожнього руху, а
саме: рухаючись в м. Миколаєві по вул.
Космонавтів, не обрав безпечну
швидкість руху, виїхав на регульоване
перехрестя з вул. 12 Повздовжня на
заборонений червоний сигнал
світлофору, внаслідок чого допустив
зіткнення із належним на праві
власності ОСОБА_3 автомобілем марки
«Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_8, у зв'язку з чим
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодується на загальних підставах,
а саме: 1) шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою; 2) за наявності вини лише
особи, якій завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується; 3) за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Постановою судді Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 12
вересня 2013 р. ОСОБА_8 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП у зв'язку з порушенням
Правил дорожнього руху, які призвели до
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 17 червня 2013 р.

Постановою апеляційного суду
Миколаївської області від 18 жовтня 2013
р. ця постанова місцевого суду
скасована, провадження у справі
закрито за відсутності в діях ОСОБА_8
складу адміністративного
правопорушення.

Постановою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2013 р.
ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження
у справі закрито на підставі ч. 2 ст. 38
КУпАП.

З урахуванням наведених обставин
винним у завданні шкоди позивачу є
ОСОБА_5

Задовольняючи частково позов, суд
вважав, що є передбачені законом
підстави для покладання саме на
відповідача повної відповідальності
за спричинену позивачеві внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

Однак такий висновок суду є
помилковим.

Як визначено ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 р. № 1961-ІV (далі -
Закон № 1961-ІV) при настанні страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно наданого ОСОБА_5 Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 05 листопада 2013 р. № АВ/9917879,
виданого страховиком - ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
страхувальнику - ОСОБА_5, його
цивільно-правова відповідальність
застрахована з 06 листопада 2012 р. по 05
листопада 2013 р., а забезпеченим є
автомобіль марки «Opel Vectra»,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону № 1961-IV
у разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місце місцезнаходження
свого транспортного засобу та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу.

Як роз'яснено в п. 16 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», оскільки
відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Так, заперечуючи проти позову,
ОСОБА_5 пояснював, що у передбачений
законом спосіб повідомив страховика
про настання страхового випадку. Ці ж
обставини підтверджував й позивач.

Суд, в порушення ст. 10 ЦПК України
не сприяв сторонам щодо надання
належних доказів по справі та не
з'ясував належним чином обставини щодо
повідомлення ОСОБА_5 страхової
компанії про дорожньо-транспортну
пригоду, тоді як ці обставини мають
суттєве значення для вирішення спору.

Згідно відповіді директора
Одеської філії ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» ОСОБА_5
звертався до страховика з письмовим
повідомленням про
дорожньо-транспортну пригоду, що
сталася в м. Миколаєві за
участі транспортних засобів сторін 17
червня 2014 р., 19 червня 2013 р., заява
зареєстрована за № 11687.

Також до відповіді додано копію
вказаної заяви ОСОБА_5, яка відповідає
встановленому МТСБУ зразку, та його
письмові пояснення стосовно
страхового випадку.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав
передбачені Законом № 1961-IV вимоги щодо
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, він не
погоджується на відшкодування
потерпілому - ОСОБА_7 шкоди ним, а тому
відсутні підстави для покладення на
нього обов'язку в повному обсязі
відшкодувати заподіяну позивачу
майнову шкоду.

В той же час є підстави для
покладення на страховика - ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» обов'язку здійснення
страхових виплат позивачеві.

Посилання останнього на
положення п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV щодо
наявності підстав для відмови у
здійсненні страхового відшкодування у
зв'язку з відсутністю заяви
потерпілого не заслуговують на увагу,
оскільки у січні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся
до суду з даним позовом, 21 лютого 2014 р.
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» була залучена до участі у
справі в якості співвідповідача, але
жодних передбачених Законом № 1961-IV,
зокрема ст. 34, дій щодо з'ясування
обставин даної дорожньо-транспортної
пригоди не вчинила.

В силу ст. 29 Закону № 1961-ІV у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого в порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно звіту № 123/10/2013 Про оцінку
вартості (розміру) збитків, спричинених
пошкодженням транспортного засобу
позивача від 28 жовтня 2013 р., розмір
ринкової вартості пошкодженого
автомобілю марки «Volkswagen Caddy»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, до
пошкодження внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
становить 37 599 грн. 07 коп., а вартість
відновлювального ремонту складає з
урахуванням ступеню зносу 38 267 грн. 63
коп.

Статтею 30 Закону № 1961-ІV (в редакції, що
діяла на час укладення договору
страхуванням відповідачами)
передбачено, що транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
власник транспортного засобу не згоден
з визнанням транспортного засобу
фізично знищеним, йому відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб визнано фізично
знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишення транспортного засобу
отримує страховик чи МТСБУ.

За таких обставин та, враховуючи
наведені положення закону, договору
страхування, обставини справи, розмір
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
майнової шкоди має становити: 37 599 грн. 07
коп. (вартість автомобілю до
пошкодження) + 700 грн. (витрати на
евакуацію автомобілю), тобто 38 299 грн. 07
коп.

Між тим, суд помилково включив до суми
відшкодування майнової шкоди вартість
утилізації автомобіля позивача, тоді
як відшкодування таких витрат законом
не передбачено, з огляду також на те, що
в матеріалах справи відсутні докази
проведення позивачем такої утилізації.

Укладеним між відповідачами договором
страхування визначений ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну, - 50000 грн., а розмір
франшизи - 510 грн.

З урахуванням викладеного та положень
ст. 12 Закону № 1961-ІV щодо відрахування
розміру франшизи з ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
необхідно стягнути 37 789 грн. 07 коп. (38 299
грн. 07 коп. - 510 грн.) шкоди, заподіяної
майну позивача.

В той же час ст. 1194 ЦК України
передбачено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За такого розмір франшизи - 510 грн.
підлягає стягненню безпосередньо з
винної особи - ОСОБА_5

Статтею 34 Закону № 1961-ІV передбачено, що
страховик зобов'язаний протягом двох
робочих днів з дня отримання
повідомлення про настання події, що
містить ознаки страхового випадку,
розпочати її розслідування, у тому
числі здійснити запити щодо
отримання відомостей, необхідних для
своєчасного здійснення страхового
відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня
отримання повідомлення

про дорожньо-транспортну пригоду
страховик (у випадках, передбачених ст.
41 цього Закону, - МТСБУ) направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або
до місцезнаходження пошкодженого
майна для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у
випадках, передбачених ст. 41 цього
Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому разі страховик (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження)

Оскільки ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» передбачених
Законом дій щодо розслідування
страхового випадку та оцінки розміру
збитків не провела, 28 жовтня 2013 р. така
оцінка була проведена за зверненням
позивача, вартість такої оцінки
становить 1 100 грн. в силу наведеного
положення Закону № 1961-ІV слід стягнути
зі страхової компанії.

Відповідно до пункту 22.3 ст. 22 Закону 2004
р. № 1961-ІV потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України.

Таким чином, відшкодування
моральної шкоди, завданої душевними
стражданнями, яких зазнав потерпілий у
зв'язку з пошкодженням його майна,
страховиком не передбачено, тому суд
правильно вважав, що таку шкоду слід
стягнути з ОСОБА_5.

Що стосується визначення судом
розміру відшкодування моральної шкоди,
то суд на підставі положень ст. 1167, ст. 23
ЦК України вірно вважав, що відповідач
має компенсувати позивачеві заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди моральну шкоду, пов'язану з
душевними стражданнями позивача у
зв'язку з пошкодженням його майна, та
правильно визначив розмір такого
відшкодування, який відповідає засадам
розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного та положень
п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в
частині стягнення майнової шкоди
необхідно скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення про стягнення у
відшкодування майнової шкоди на
користь ОСОБА_3 з ОСОБА_5 - 510 грн., з ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» - 38 889 грн. 07 коп. 37 789 грн. 07
коп. + 1 100 грн.).

З урахуванням часткового задоволення
позовних вимог судові витрати
необхідно відповідно до положень ст. 88
ЦПК України розподілити наступним
чином.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_3, виходячи
з обсягу заявлених позовних вимог та
ставок судового збору, визначених
підпунктами 1, 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України про судовий збір, мав сплатити
за вимоги майнового характеру 483 грн. 21
коп. судового збору, але сплатив 229 грн.
40 коп., за заявлені вимоги немайнового
характеру: мав заплатити 243 грн. 60 коп.,
але судовий збір за ці вимоги не було
сплачено.

За такого за вимоги майнового
характеру підлягає стягненню на
користь позивача: з ОСОБА_5 - 2 грн. 98 коп.,
з ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» - 226 грн. 42 коп. та на
користь держави: з ОСОБА_3 - 89
(вісімдесят дев'ять) грн. 22 коп.; з ОСОБА_5
- 2 грн. 14 коп., з публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» - 162 (сто
шістдесят дві) грн. 45 коп.

Також за розглянуті вимоги немайнового
характеру з ОСОБА_5 на користь держави
підлягає стягненню 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 04 червня 2014 року в
частині відшкодування майнової шкоди
та стягнення судових витрат на користь
держави скасувати, ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» про відшкодування
майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_3: з
ОСОБА_5 - 510 (п'ятсот десять) грн. майнової
шкоди, з публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» - 38 889 (тридцять
вісім тисяч вісімсот вісімдесят
дев'ять) грн. 07 коп. майнової шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судовий
збір: з ОСОБА_5 - 2 (дві) грн. 98 коп., з
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» - 226 (двісті двадцять
шість) грн. 42 коп.

Стягнути в дохід держави судовий збір:
з ОСОБА_3 - 89 (вісімдесят дев'ять) грн. 22
коп.; з ОСОБА_5 - 245 (двісті сорок п'ять)
грн. 74 коп., з публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» - 162 (сто
шістдесят дві) грн. 45 коп.

Рішення в суду в частині
відшкодування моральної шкоди
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: