АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1644/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2819/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 21 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
автоінспекції Міністерства внутрішніх
справ України в Полтавській області
про зняття арешту з автомобіля,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до УДАІ УМВС України в
Полтавській області про зняття арешту
з автомобіля.

Позов обґрунтовувала наступним: 31.03.2011
року позивачка стала власницею
автомобіля «Хонда Акорд», 2008 року
випуску, р.н. НОМЕР_1. У 2011 році їй стало
відомо, що на даний автомобіль
накладено арешт постановою слідчого
Голосіївського РУ ГУМВС України в м.
Києві у кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_2 в скоєнні
злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК
України.

При зверненні до Голосіївського
районного суду м. Києва із заявою про
зняття арешту, ОСОБА_1 було повідомлено
про відсутність постанови слідчого про
накладення арешту та неможливість
вирішити питання в порядку ст. 409 КПК
України. При розгляді кримінальної
справи цивільного позову заявлено не
було і кримінальна справа була закрита
за ст. 6 п.4 КПК України. Звернувшись до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області із
заявою про зняття арешту позивачці
було повідомлено про неможливість
вирішення питання в порядку ст. 409 КПК
України, оскільки вона не брала участі
у кримінальній справі.

Оскільки на даний час відсутня
необхідність перебування зазначеного
автомобіля під арештом і дана
обставина перешкоджає їй, як власниці
автомобіля, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, ОСОБА_1
просила зняти арешт з автомобіля
«Хонда Акорд», 2008 року випуску, білого
кольору, р.н. НОМЕР_1, номер кузова
НОМЕР_2, який належить їй на праві
власності, на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, виданого Кременчуцьким МРЕВ
31.03.2011 року.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 21 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Державної автоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про зняття
арешту з автомобіля - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищевказане рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника апелянта та відповідача,
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги, приходить
до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.5 ст. 114 КПК України (1960 року)
постанови слідчого, винесені
відповідно до закону в кримінальній
справі, яка перебуває в його
провадженні, є обов'язковими для
виконання всіма підприємствами,
установами і організаціями, посадовими
особами і громадянами.

В силу п.9 розділу ХІ Перехідні
положення КПК України (2012 року),
запобіжні заходи, арешт майна,
відсторонення від посади, застосовані
під час дізнання та досудового
слідства до дня набрання чинності цим
Кодексом, продовжують свою дію до
моменту їх зміни, скасування чи
припинення у порядку, що діяв до
набрання чинності цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечується сторонами, що
постановою слідчого Голосіївського РУ
ГУМВС України в м. Києві від 24.02.2010 року
по кримінальній справі №01-17257 по
обвинуваченню ОСОБА_2 в скоєнні
злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК
України, в ході досудового слідства з
метою забезпечення виконання
можливого в майбутньому цивільного
позову по справі був накладений арешт
на автомобіль «Хонда Акорд», 2008 року
випуску, білого кольору, р.н. НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2.

Дана постанова була направлена на
адресу УДАІ ГУМВС України в
Полтавській області для виконання по
територіальності.

31.03.2011 року ОСОБА_1 стала власницею
автомобіль «Хонда Акорд», 2008 року
випуску, білого кольору, р.н. НОМЕР_1,
номер кузова НОМЕР_2, на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Кременчуцьким МРЕВ 31.03.2011 року.

Постанова про накладення арешту на
автомобіль була виконана, що
підтверджується повідомленням
начальника Кременчуцького ВРЕВ від
19.05.2011 року, витягом з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
карткою арешту транспортного засобу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не було доведено
порушення її прав з боку відповідача,
так як, УДАІ правомірно виконував
постанову слідчого органу, згідно норм
КПК України та діяв відповідно до
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілі автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою від 7 вересня 1998 р. N 1388 ( п. 41),
а будь-яких доказів, що вказаний
автомобіль був звільнений з-під арешту
уповноваженим на те органом чи
посадовою особою позивач суду не
надала, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, відмовивши у
задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що позивачка вірно звернулася із
захистом своїх прав у порядку
цивільного судочинства, оскільки право
власності особи, яка не є учасником
кримінального провадження, має
захищатися шляхом звільнення цього
майна з-під арешту, тобто на ці
правовідносини поширюється
законодавство про захист права
власності.

Зокрема, у Постанові Верховного Суду
України від 15 травня 2013 року зазначено,
що вимоги особи, що ґрунтуються на її
праві власності на арештоване майно,
розглядаються за правилами,
установленими для розгляду позовів про
звільнення майна з-під арешту. В
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні в кримінальній справі,
розглядається заяви боржників на
правильність арешту майна. Саме до
цього зводяться роз'яснення, надані
Пленумом Верховного Суду України у п. 4
Постанови «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»
від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30
червня 1978 року № 5.

При цьому, посилання у рішенні суду, що
постанова слідчого може бути оскаржена
в порядку КПК України, не може бути
підставою для скасування по суті
правильного рішення суду, так як суд
першої інстанції, як уже зазначалося,
прийшов до вірного висновку, що
відповідачем право ОСОБА_1 не порушено,
а постанова слідчого не є предметом
даного позову.

Таким чином, на підставі наведеного та
враховуючи, що позов пред'явлений до
неналежного відповідача, який право
позивачки не порушував, а апеляційна
скарга не містить доводів щодо
неправильності рішення суду, які б були
підставою для його скасування чи зміни,
колегія суддів приходить до висновку,
що підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 21 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль