АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа № 636/1431/13.
Головуючий 1 інст.: - Ковригін О.С.
Провадження № 22-ц/790/6127/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: спадкові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: -
Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 20 травня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
Чугуївської міської ради Харківської
області, 3-особа: ОСОБА_6 - про визнання
права власності на частину житлового
будинку в порядку спадкування за
законом та в порядку набувальної
давності,

в с т а н о в и
л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_7 звернулася
в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
чоловік ОСОБА_9

Після його смерті відкрилася
спадщина на 12/14 часток житлового
будинку АДРЕСА_1

6 липня 2012 року Чугуївською державною
нотаріальною конторою Харківської
області їй видано свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_9 на 10/14 часток житлового будинку
АДРЕСА_1

За життя чоловіка рішенням
Чугуївського міського суду
Харківської області від 2 грудня 1983
року визнано частково недійсним
заповіт, посвідчений Чугуївською
районною державною нотаріальною
конторою 16 січня 1967 року р. №72 на ім'я
ОСОБА_9 від імені його матері ОСОБА_10 та
визнано за сестрою ОСОБА_9 - ОСОБА_11
право власності на 1/7 частку житлового
будинку АДРЕСА_1

Зазначене рішення було скасовано за
протестом прокурора Харківської
області.

Рішенням Харківського обласного
суду від 24 листопада 1986 року у
задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_9
про визнання заповіту частково
недійсним та визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
законом на 1/7 частку житлового будинку
АДРЕСА_1 відмовлено за пропуском строку
на прийняття спадщини.

Таким чином, її чоловік успадкував
після смерті матері ОСОБА_10 4 /14 часток
житлового будинку АДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом про право на
спадщину, виданим Чугуївською держаною
нотаріальною конторою 30 листопада 1985
року р. №3339, а також спірні 2/14 (1/7)
частки житлового будинку, які за життя
документально на своє ім'я не оформив.

Після смерті чоловіка вона отримала
свідоцтво про спадщину в порядку
спадкування за законом, однак оформити
право власності на 2/14 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 не має можливості,
оскільки 2/14 частки будинку не
зареєстровані за її покійним
чоловіком.

Крім того, співвласником інших 2/14
часток житлового будинку АДРЕСА_1 є
ОСОБА_6 на підставі договору дарування
від 16 квітня 1976 року.

Остання в житловому будинку не
мешкає та своєю часткою не
користується.

В той же час, вона та її покійний
чоловік ОСОБА_9 більше 30 років
проживали в будинку та відкрито й
безперервно користувалися 2/14 частками
житлового будинку, які належать ОСОБА_6

Вважала, що вона набула права
власності на 2/14 частки житлового
будинку АДРЕСА_1, власником яких є
ОСОБА_6 за набувальною давністю.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 344, 1220, 1223, 1270 ЦК України, ОСОБА_7
просила суд визнати за нею право
власності на 2/14 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті свого чоловіка
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року;
визнати за нею право власності на 2/14
частки житлового будинку АДРЕСА_1, що
належать ОСОБА_6, в порядку набувальної
давності.

Представник Чугуївської міської
ради Харківської області проти
задоволення позову не заперечував.

3-особа: ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася.

Рішенням Чугуївського міського
суду Харківської області від 20 травня
2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
2/14 часток житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
2/14 частки житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстрованих на праві
власності за ОСОБА_6 в порядку
набувальної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з підстав,
передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивачка прийняла спадщину
після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, у
зв'язку з чим за нею слід визнати право
власності на 2/14 частки спірного
будинку в порядку спадкування за
законом. Крім того, з 1981 року по
теперішній час позивачка добросовісно,
відкрито та безперервно володіє 2/14
частками спірного житлового будинку,
власником яких є ОСОБА_6, а тому вона
набула право власності на них в порядку
набувальної давності.

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він дійшов його
з порушенням норм матеріального і
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_10, який
належало на праві власності 3/7 частки
житлового будинку АДРЕСА_1

Спадкоємцями за законом першої черги
після її смерті являлися її діти: дочка
- ОСОБА_11, син - ОСОБА_9

За життя ОСОБА_10 склала заповіт,
посвідчений Чугуївською районною
державною нотаріальною конторою 16
січня 1967 року р. №72, згідно з яким
заповіла все своє майно сину - ОСОБА_9

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 2 грудня 1983
року визнано частково недійсним
заповіт, посвідчений Чугуївською
районною державною нотаріальною
конторою 16 січня 1967 року р. №72 на ім'я
ОСОБА_9 від імені ОСОБА_10 та визнано за
ОСОБА_11 право власності на 1/7 частку
житлового будинку АДРЕСА_1 ( а. с.6 -7).

30 листопада 1985 року Чугуївською
держаною нотаріальною конторою за р.
№3339 видано ОСОБА_9 свідоцтво про право
на спадщину на 4/14 часток житлового
будинку АДРЕСА_1 (а. с. 28).

В подальшому рішення Чугуївського
міського суду Харківської області від
2 грудня 1983 року було скасовано за
протестом прокурора Харківської
області.

Рішенням судової колегії у
цивільних справах Харківського
обласного суду від 24 листопада 1986 року
у задоволенні позову ОСОБА_11 до ОСОБА_9
про визнання заповіту частково
недійсним та визнання за нею права
власності в порядку спадкування на 1/7
частку житлового будинку АДРЕСА_1
відмовлено за пропуском строку на
прийняття спадщини (а. с.12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

На час смерті ОСОБА_9 право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
був зареєстрований в КП «Чугуївське
МБТІ»:

- за ОСОБА_9 - 10/14 часток, з них 4/14
частки на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
Чугуївською державною нотаріальною
конторою Харківської області 30
листопада 1985 року р. №3339; 2/14 частки на
підставі свідоцтва про спадкування,
виданого Чугуївською державною
нотаріальною конторою 12 січня 1950 року
р. №155; 2/14 частки на підставі свідоцтва
про право на спадщину, виданого
Чугуївською державною нотаріальною
конторою 4 червня 1980 року р. №2422; 2/14
частки на підставі договору дарування,
посвідченого Чугуївською державною
нотаріальною конторою 10 серпня 1984 року
р. № 2234.

- за ОСОБА_6 - 2/14 частки на підставі
договору дарування, посвідченого
Чугуївською державною нотаріальною
конторою 30 листопада 1985 року р. №3339;

- за ОСОБА_11 - 2/14 частки на підставі
рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 2 грудня 1983
року (а. с. 28).

6 липня 2012 року Чугуївською
державною нотаріальною конторою
Харківської області ОСОБА_7 видано
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_9 на 10/14
часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с.
29-30).

У 2013 році ОСОБА_12 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_6, 3-особа: Чугуївська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності на частину
будинку в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Чугуївського міського
суду Харківської області від 19 березня
2013 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_12 право власності на 214 частки
житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Зазначене рішення набрало законної
сили 29 березня 2013 року та не оскаржено
співвласниками житлового будинку (а.
с.115-116).

Задовольняючи позов ОСОБА_7 про
визнання за нею право власності на 2/14
частки житлового будинку АДРЕСА_1, суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що право власності на вказану
частку будинку було вже визнано
рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 19 березня 2013
року за ОСОБА_12 в порядку спадкування
за законом після смерті її матері
ОСОБА_11, а сестри покійного ОСОБА_9, а
загальна частка співвласників будинку
за рішеннями обох судів складає 16/14
часток, тобто більше 1.

Крім того, вирішуючи спір в цій
частині, суд першої інстанції не
вирішив питання щодо залучення до
участі у справі у якості відповідачів
ОСОБА_12, ОСОБА_6, чим порушив їх права як
співвласників житлового будинку.

За таких обставин, рішення суду в
частині визнання за ОСОБА_7 права
власності на 2/14 часток житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не може
бути визнано колегією суддів законним
та обґрунтованим.

Судовим розглядом встановлено, що
власником 2/14 часток житлового будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 на підставі договору
дарування, посвідченого Чугуївською
державною нотаріальною конторою 16
квітня 1976 року р. №1896 (а. с.44, 96-98).

Відповідно до ст. 334 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю регулюється законом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на
підставі договору з його власником,
який після закінчення строку договору
не пред'явив вимоги про його
повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності. Втрата не з
своєї волі майна його володільцем не
перериває набувальної давності у разі
повернення майна протягом одного року
або пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи, і які у відповідно до ч. 1 ст. 60
ЦПК України повинен довести позивач - є:
законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння).

Володіння має бути добросовісним,
тобто володілець не знав і не міг знати
про те, що він володіє чужою річчю,
інакше кажучи, обставини, у зв'язку з
якими виникло володіння чужою річчю, не
давали найменшого сумніву щодо
правомірності набуття майна.

Позивачкою ОСОБА_7 не надано до суду
належних та допустимих доказів того,
що вона не знала, що власником 2/14 часток
житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_6

За таких обставин, суд першої
інстанції безпідставно визнав за
ОСОБА_7 право власності на 2/14 частки
житлового будинку АДРЕСА_1
зареєстрованих на праві власності за
ОСОБА_6 за набувальною давністю.

Крім того, ухвалюючи рішення в цій
частині, суд першої інстанції не
звернув увагу, що ОСОБА_6 залучена до
участі у справі позивачкою у якості
3-особи, а не відповідача, в той час як
згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким з
задоволенні позову ОСОБА_7 до
Чугуївської міської ради Харківської
області, 3-особа: ОСОБА_6 про визнання
права власності на частину житлового
будинку в порядку спадкування за
законом та в порядку набувальної
давності відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 20 травня 2013
року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до
Чугуївської міської ради Харківської
області, 3-особа: ОСОБА_6 про визнання
права власності на частину житлового
будинку в порядку спадкування за
законом та в порядку набувальної
давності - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: