Справа №583/3261/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ковальова О. О.Номер
провадження 22-ц/788/2039/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 23
УХВАЛА

20 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І..

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 06 жовтня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Охтирської міської ради про
зобов'язання прийняти з оренди
земельну ділянку,

в с т а н о
в и л а:

04 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом. Зазначав, що 22
липня 2004 року між ним та Охтирською
міською радою було укладено договір
оренди земельної ділянки площею 19 кв.м.
при будинку АДРЕСА_1. Строк дії договору
було поновлено до 22 липня 2014 року.
Вказував, що у зв'язку зі спливом строку
його дії, неодноразово звертався до
міської ради з вимогою прийняти від
нього земельну ділянку та оформити
належним чином акт приймання -
передачі, однак відповідач ухиляється
від таких дій. Посилаючись на вказані
обставини, позивач просив суд
зобов'язати Охтирську міську раду
прийняти у нього з оренди вказану
земельну ділянку площею 19 кв.м.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 06 жовтня 2014
року провадження по справі закрите у
зв'язку з тим, що позовна заява ОСОБА_3
не підлягала розгляду у порядку
цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції. Вказує, що
позивач при укладенні договору оренди
земельної ділянки діяв як фізична
особа, а не як суб'єкт господарювання.
Зазначає, що фізичні особи можуть бути
власниками будь - якого майна, у тому
числі і комерційного, факт володіння
позивачем приміщенням магазину не
надає правовідносинам ознак
господарських. Тому вважає, що поданий
позов підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню на підставі п. 1 ч.
1 ст. 312 ЦПК України.

З Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців України,
вбачається, що 12 квітня 1996 року
мешканець міста Харкова ОСОБА_3
зареєстрований як фізична особа -
підприємець. Перереєстрація відбулася
21 вересня 2004 року. На разі немає даних
про зняття з реєстрації ОСОБА_3 як
фізичної особи - підприємця.

Позивач визнає, що на першому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1
йому належить приміщення магазину
площею 66,1 кв.м. Ця обставина
підтверджується копіями свідоцтва про
право власності та витягом з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності н
а.с. 7, 8. Власність виникла у позивача на
підставі договору купівлі - продажу
посвідченого нотаріусом 16 січня 2003
року, рішенням виконкому Охтирської
міськради від 22 травня 2003 року та акту
державної технічної комісії про
готовність завершеного будівництвом
об'єкта до експлуатації. В документах
зазначений реєстраційний номер
облікової картки платника податків
ОСОБА_3 В подальшому за рахунок
прибудинкової території ним зроблена
прибудова до магазину.

22 липня 2004 року сторони уклали договір
оренди земельної ділянки, копія якого є
на а.с. 5, за умовами якого орендодавець
надав на підставі рішення 20-ї сесії 24
скликання Охтирської міської Ради від
04 червня 2004 року «Про надання в оренду
земельних ділянок», а орендар прийняв в
строкове платне володіння і
користування земельну ділянку
загальною площею 19 кв.м. для
комерційного використання, яка
знаходиться в АДРЕСА_1 та на якій
розташований об'єкт нерухомого майна -
магазин, що вказано в п.п. 1, 2, 3 договору.
Від імені ОСОБА_3, при підписанні
договору, на підставі доручення діяв
ОСОБА_4

Згідно з п. 14 договору оренди земельна
ділянка передана в оренду для
обслуговування магазину.

Закриваючи провадження у даній справі
місцевий суд прийшов до висновку, що
спір між сторонами має ознаки
господарського, пов'язаний з
господарською діяльністю та підлягає
розгляду в господарському суді за
правилами Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість - це визначена законом
сукупність повноважень судів щодо
розгляду справ, віднесених до їх
компетенції.

Перелік категорій справ, які
підвідомчі господарським судам,
наведено у статті 12 ГПК України, першим
пунктом частини першої якої визначено,
що господарським судам підвідомчі
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав.

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК України господарські суди
розглядають справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
п. 3.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011року № 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" з подальшими
змінами, господарський спір
підвідомчий господарському суду.

У вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції про нецивільно правовий
характер спору між сторонами колегія
суддів ураховує і наступне.

Як зазначено вище, договір оренди
земельної ділянки площею 19 кв.м.
укладений між сторонами на підставі
рішення Охтирської міської ради від 04
червня 2004 року № 385. У пункті 3-му цього
рішення ради щодо позивача зазначено
таке: «Затвердити проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки та
передати приватному підприємцю ОСОБА_3,
який мешкає в м. Харкові, в оренду
строком на п'ять років земельну ділянку
площею 19 кв.м. для комерційного
використання (обслуговування магазину)
по АДРЕСА_1 З цього рішення вбачається
два суттєвих положення для даного
спору, - земельна ділянка надавалася
позивачу як підприємцю; земельна
ділянка надавалася для комерційного
використання. Позивач не заперечує що і
на даний час використовує земельну
ділянку площею 19 кв.м. за комерційним
призначенням - для обслуговування
магазину.

Суттєвою обставиною є і те, що в
позовній заяві ОСОБА_3 не ставить
питання ні про розірвання договору
оренди земельної ділянки, ні про
припинення дії цього договору, ні про
визнання його недійсним. Тобто,
законність договору оренди ним не
оспорюється. Ним ставиться питання про
те, щоб суд зобов'язав міську раду
прийняти від нього земельну ділянку
площею 19 кв.м. Як зазначено в рішенні
ради, вона надала позивачу земельну
ділянку як підприємцю і для
комерційного використання. Іншими
словами - міська рада надала йому
земельну ділянку в оренду як
підприємцю для комерційного
використання, а він просить зобов'язати
раду прийняти від нього цю земельну
ділянку через 10 років, яка знаходиться
під забудовою.

З урахуванням усіх цих обставин
колегія суддів приходить до висновку
про те, що цей спір повинен
розглядатися в порядку господарського,
а не цивільного судочинства. Ухвалу
місцевого суду про закриття
провадження у справі колегія суддів
знаходить такою, що відповідає вимогам
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. За вказаних
обставин доводи апелянта про
скасування ухвали місцевого суду і
розгляд справи в порядку цивільного
судочинства (так як в договорі оренди
його не зазначили як фізичну особу -
підприємця) колегія суддів знаходить
не обґрунтованими на законі і на
рішенні міської ради про передачу йому
земельної ділянки як підприємцю і для
комерційного використання.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 06 жовтня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -