Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Парінової І.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
майном подружжя та стягнення моральної
шкоди, за касаційними скаргами
представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги,
просила ухвалити рішення, яким
установити порядок користування
спільно набутими автомобілями, а саме
Mercedes-Benz 500 SEL, Богдан DF-25 та JEEP Gran Gheroke 5.2,
які просила залишити в користуванні
ОСОБА_4 Крім цього, автомобіль IVEKO 35S18V та
автомобіль Mercedes-Benz S 500 L чорного кольору
просила залишити в її користуванні.
Зобов'язати ОСОБА_4 передати ОСОБА_3
технічний паспорт та комплекти ключів
від автомобілів, які просила залишити в
своєму користуванні та не чинити їй
перешкоди в користуванні та володінні
квартирою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_3
комплект ключів від цієї квартири.

На відшкодування моральної шкоди,
завданої протиправними діями
відповідача, просила стягнути з ОСОБА_4
на її користь 50 тис. грн. Обґрунтовуючи
позовні вимоги ОСОБА_3 вказувала на те,
що вона з відповідачем перебуває в
шлюбі, який зареєстровано 15 листопада
2003 року. Майно, яке є предметом спору,
придбано в період шлюбу, тому є
спільним майном подружжя, однак
відповідач позбавив позивача реальної
можливості користуватись та володіти
спірним майном, зокрема без її згоди
зняв з реєстрації автомобілі Mercedes-Benz S
500 L та JEEP Gran Gheroke 5.2. У добровільному
порядку згоди щодо користування
спірним майном сторони не дійшли.

Ухвалою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 29
січня 2014 року позовні вимоги в частині
зобов'язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3
перешкоди в користуванні та володінні
квартирою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_3
комплект ключів від цієї квартири за
заявою представника позивача залишено
без розгляду.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 30 січня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року рішення Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 30 січня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди скасовано, ухвалено в цій частині
нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 на відшкодування
моральної шкоди 10 тис. грн. У решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційних скаргах представники
ОСОБА_4 ‒? ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю.

Згідно зі ст. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Установлено, що сторони перебувають у
шлюбі, який зареєстровано 10
листопада 2003 року (а.с. 6).

У період шлюбу було придбано
автомобілі: Mercedes-Benz 500 SEL, Богдан DF-25 та
JEEP Gran Gheroke 5.2, IVEKO 35S18V, Mercedes-Benz S 500L,
порядок користування якими просила
визнати позивач.

На розгляді Галицького районного суду
Івано-Франківської області перебуває
спір між сторонами щодо вирішення
питання про розірвання шлюбу та поділ
майна подружжя.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів
чинення відповідачем перешкод
позивачу в користуванні спільним
майном подружжя.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні вимог ОСОБА_3
щодо усунення їй перешкод у
користуванні спільним майном подружжя,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано вказував на те, що
позивачем не доведено чинення їй
перешкод у користуванні автомобілями.
Що стосується автомобіля IVEKO 35S18V, то
відповідач займається підприємницькою
діяльністю, для забезпечення
здійснення якої використовує цей
автомобіль, а тому є недоцільним
позбавляти його доходу у таких спосіб.
Щодо автомобіля Mercedes-Benz S 500L, то позивач
не довела, що таких є у наявності та
нереалізований.

Крім цього, зазначені автомобілі
входять в обсяг майна, що підлягає
поділу, а справа про поділ майна
перебуває на розгляді в суді.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення апеляційного
суду в частині, якою залишено без змін
рішення суду першої інстанції в
частині вирішення вимог про
встановлення порядку користування
майном, слід залишити без змін.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог щодо відшкодування ОСОБА_3
моральної шкоди та ухвалюючи в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення цієї позовної вимоги,
апеляційний суд виходив із тривалості
чинення перешкод відповідачем
позивачу в користуванні та
розпорядженні спільним майном
подружжя, глибину та ступінь тяжкості
перенесених нею моральних страждань.

Однак з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Вказаним вимогам рішення апеляційного
суду повністю не відповідає.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає
загальні підстави відшкодування
моральної шкоди: моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала
за наявністю її вини у спричиненні
такої шкоди.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди визначається
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Ураховуючи недоведеність наявності
неправомірних дій відповідача по
відношенню до позивача щодо
користування спільним майном подружжя
та залишаючи в силі рішення місцевого
суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про встановлення
порядку користування автомобілями як
обґрунтоване належними доказами, суд
апеляційної інстанції дійшов
невірного висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 в частині
відшкодування моральної шкоди.

Отже судами не доведено порушення прав
позивача як власника у користуванні
майном відповідно до вимог ст. 386 ЦК
України.

Згідно з вимогами ст. 341 ЦПК України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення і ухвалити
нове рішення або змінити рішення, якщо
застосовано закон, який не поширюється
на ці правовідносини, чи не застосовано
закон, який підлягав скасуванню.

Ураховуючи викладене, рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 26 березня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові в цій частині.
Рішення Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 30 січня
2014 року в нескасованій частині та
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від
26 березня 2014 року в частині
вирішення вимог про усунення перешкод
у користуванні майном подружжя слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 341, 344, 346 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

в и р і ш и л а :

Касаційні скарги представників ОСОБА_4
- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 26 березня 2014 року
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року в частині задоволення
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди скасувати. Ухвалити в цій частині
нове рішення у справі, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
30 січня 2014 року в нескасованій частині
та рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26
березня 2014 року в частині вирішення
вимог про усунення перешкод у
користуванні майном подружжя залишити
без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С. Висоцька

Судді:
О.В.
Кафідова

І.К. Парінова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська