Справа № 369/1580/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М. Провадження №
22-ц/780/4080/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Горощук І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Служба у
справах дітей Києво-Святошинської
райдержадміністрації, про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» звернувся до суду з позовом
з наступними змінами до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на те, що 30
жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», назву якого змінено на Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого позичальнику було надано кредит
у вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 135000 доларів США на
строк до 30 жовтня 2027 року з процентною
ставкою - 11,25 % річних.

Додатково для забезпечення вимог банку
31 жовтня 2007 року до кредитного договору
було укладено договір іпотеки між
банком і ОСОБА_1 (іпотекодавець),
предметом якого є майнові права на
квартиру, яка буде збудована в
майбутньому та перейде у власність
іпотекодавця після введення об'єкту
будівництва в експлуатацію та
оформлення на неї правовстановлюючих
документів. Предмет іпотеки оцінювався
сторонами в сумі 730 284 грн.

06 жовтня 2008 року на підставі рішення
виконавчого комітету Крюківщинської
сільської ради від 22 серпня 2008 року №
48/14 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Додатково для забезпечення вимог
кредитного договору 31 жовтня 2007 року
було укладено договір іпотеки між
банком і ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
предметом якого є квартира за адресою:
АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцям в
рівних частинах на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вишневої міської
ради 28 червня 1995 року згідно
розпорядженням від 27 червня 1995 року №
33, зареєстрованого Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 15 липня 1995 року, у
реєстрову книгу за № 157/87.

Заставна вартість предмета іпотеки
визначена сторонами у сумі 555 000 грн. (п.
1.5. договору іпотеки).

29 січня 2008 року кредитор і позичальник
уклали Додаткову угоду № 2 до
кредитного договору, відповідно до
якої сторони домовились, що
позичальник зобов'язався сплачувати
кредитору плату у вигляді процентів за
процентною ставкою 14,25 % річних.

18 лютого 2008 року між кредитором і
позичальником було укладено Додаткову
угоду № 3 до кредитного договору про
графік погашення кредиту та інших
платежів.

28 листопада 2008 року кредитор і
позичальник уклали Додаткову угоду № 4
до кредитного договору про графік
погашення кредиту та інших платежів та
зміну процентної ставки на 13 % річних.

24 лютого 2009 року між кредитором і
позичальником було укладено Додаткову
угоду № 5 до кредитного договору,
відповідно до якої з 24 лютого 2009 року
процентна ставка складає 11 % річних і
діє до 24 лютого 2010 року. З 25 лютого 2010
року процентна ставка за користування
кредиту встановлюється на
попередньому рівні і становить 13 %
річних.

З метою зменшення фінансового
навантаження на позичальника в умовах
кризових явищ в економіці кредитор та
позичальник 17 травня 2010 року та 06
червня 2011 року уклали Додаткову угоду
відповідно № 6 та № 7 до кредитного
договору, відповідно до умов якої
тимчасово на період з 15 червня 2010 року
по 15 травня 2011 року і з 15 червня 2011 року
по 14 червня 2012 року сторони домовилися
зменшити розмір щомісячного платежу
позичальника (кредитні канікули) та
прострочену заборгованість за
кредитним договором було додано до
тіла кредиту.

Оскільки позичальник не виконував
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, cума боргу є
значною та щомісячно збільшується
внаслідок нарахування відсотків за
користування кредитом та штрафних
санкцій, 28 травня 2012 року ОСОБА_1 була
надіслана вимога про дострокове
виконання грошових зобов'язань. Проте в
установлений строк заборгованість за
кредитом повернута не була.

Загальна сума заборгованості станом на
22 жовтня 2013 року становить 227 518,88
доларів США, що становить в еквіваленті
по курсу НБУ 1 818 558,41 грн., із них:
заборгованість за кредитом-142 927,16
доларів США, що еквівалентно 1 142 416,79
грн., в тому числі прострочена
заборгованість за кредитом-1345,63
доларів США, або 10755,62 грн.;
заборгованість за відсотками-32444,51
доларів США, що становить в еквіваленті
по курсу НБУ 259 328,97 грн., в тому числі
прострочена заборгованість за
відсотками-32 088,17 доларів США, або 256 480,74
грн.; пеня за прострочення погашення
кредиту та відсотків-52 147,21 доларів США,
що становить в еквіваленті по курсу НБУ
416 812,65 грн..

Враховуючи викладене, позивач Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» просив у рахунок погашення
заборгованості у сумі 227 518,88 доларів
США, що становить в еквіваленті по
курсу НБУ 1 818 558,41 грн. за кредитним
договором від 30 жовтня 2007 року,
звернути стягнення на предмет іпотеки
зазначений у договорах іпотеки на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк шляхом
продажу на прилюдних торгах за
початковою ціною, на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій та
стягнути судовий збір.

Ухвалою суду від 28 березня 2013 року
судом залучено до участі у справі в
якості співвідповідачів ОСОБА_3 і
ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Службу у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
грудня 2013 року позов банку задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання за Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» права власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на
праві власності на підставі Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виданого 06 жовтня 2008 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Крюківщинської сільської ради від 22
серпня 2008 року № 48/14 та квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить іпотекодавцям ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в рівних частинах на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого виконавчим комітетом
Вишневої міської ради народних
депутатів 28 червня 1995 року згідно з
розпорядженням від 27 червня 1995 року №
33, зареєстрованого Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 15 липня 1995 року, у
реєстрову книгу за № 157/87, в рахунок
погашення 227 518,88 доларів США, що за
курсом Національного банку України
становить 1 818 558 грн. 41 коп. суми боргу
ОСОБА_1 за Кредитним договором №
014/4038/74/63331 від 30 жовтня 2007 року, шляхом
продажу предмету іпотеки за Договорами
іпотеки від 31 жовтня 2007 року на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження за початковою
ціною, що встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/належним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Крім того, суд стягнув з відповідачів
солідарно на користь банку понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3 441 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
січня 2014 року виправлено описку в
рішенні та замість зазначеного у
рішенні звернення стягнення на предмет
іпотеки шляхом визнання права
власності за банком ухвалено зазначити
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом продажу предмету іпотеки за
Договорами іпотеки від 31 жовтня 2007 року
на прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження за початковою
ціною, що встановлюється на рівні, не
нижчому за звичайні на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/належним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, просить
скасувати рішення та ухвалити нове про
відмову в позові, оскільки не
погоджується з сумою заборгованості,
посилається на те, що судом не
врахована відсутність у справі
розрахунку суми пені, неналежне
повідомлення його про дострокове
погашення кредиту, порушення майнових
та житлових прав малолітньої дитини,
яка проживає в одній з квартир предмету
іпотеки. Вважає додаткові угоди про
збільшення процентної ставки
нікчемними, тому вимоги банку до нього
незаконними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про її часткове
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, 30
жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», назву якого змінено на Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого позичальнику було надано кредит
у вигляді невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 135000 доларів США на
строк до 30 жовтня 2027 року з процентною
ставкою - 11,25 % річних.

В подальшому були укладені додаткові
умови до кредитного договору про зміну
графіку погашення кредиту та інших
платежів, зміну процентної ставки.

Крім того, для забезпечення вимог банку
31 жовтня 2007 року до кредитного договору
було укладено договір іпотеки між
банком і ОСОБА_1 (іпотекодавець),
предметом якого є майнові права на
квартиру, яка буде збудована в
майбутньому та перейде у власність
іпотекодавця після введення об'єкту
будівництва в експлуатацію та
оформлення на неї правовстановлюючих
документів. Предмет іпотеки оцінювався
сторонами в сумі 730 284 грн.

06 жовтня 2008 року на підставі рішення
виконавчого комітету Крюківщинської
сільської ради від 22 серпня 2008 року №
48/14 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, а
саме трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Додатково для забезпечення вимог
кредитного договору 31 жовтня 2007 року
було укладено договір іпотеки між
банком і ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
предметом якого є квартира за адресою:
АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцям в
рівних частинах на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вишневої міської
ради 28 червня 1995 року згідно
розпорядженням від 27 червня 1995 року №
33, зареєстрованого Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 15 липня 1995 року, у
реєстрову книгу за № 157/87.

Згідно з наданого банком
довідки-розрахунку, станом на 22 жовтня
2013 року сума заборгованості ОСОБА_1
перед банком становила 227 518,88 доларів
США, що становить в еквіваленті по
курсу НБУ 1 818 558,41 грн., із них:
заборгованість за кредитом-142 927,16
доларів США, що еквівалентно 1 142 416,79
грн., в тому числі прострочена
заборгованість за кредитом-1345,63
доларів США, або 10755,62 грн.;
заборгованість за відсотками-32444,51
доларів США, що становить в еквіваленті
по курсу НБУ 259 328,97 грн., в тому числі
прострочена заборгованість за
відсотками-32 088,17 доларів США, або 256 480,74
грн.; пеня за прострочення погашення
кредиту та відсотків-52 147,21 доларів США,
що становить в еквіваленті по курсу НБУ
416 812,65 грн.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що позичальник за
кредитним договором допустив
неналежне виконання його умов щодо
повернення тіла кредиту та відсотків
за користування кредитними коштами, що
дає право банку звернути стягнення на
предмети іпотеки.

Такий висновок районного суду
відповідає фактичним обставинам
справи.

Дійсно, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
доведено наявність у ОСОБА_1
невиконаних зобов'язань за договором
про надання кредиту від 30 жовтня 2007
року, за обставин чого у банку, у силу
положень ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" та умов договорів іпотеки від
31 жовтня 2007 року, виникло право
задовольнити свої вимоги за рахунок
предметів іпотеки.

Разом з цим, на момент перегляду справи
у апеляційному порядку, 7 червня 2014 року
набрав чинності Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від
3 червня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 цього Закону не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку. У
свою чергу, частиною 4 визначено, що
протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

У переданій в іпотеку банку квартирі за
адресою: АДРЕСА_2, згідно паспортних
даних та довідок про реєстрації місця
проживання, зареєстровані відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_4, /а.с. 123-127/.

Таким чином, відповідачу ОСОБА_1 був
наданий кредит в іноземній валюті та на
його забезпечення ОСОБА_1, ОСОБА_3
ОСОБА_4, передали в іпотеки банку
житлову квартиру, загальною площею 51,6
кв. м, за адресою: АДРЕСА_2, яка
використовується, як місце їх
постійного проживання.

Враховуючи норми Закону № 1304-VII від 3
червня 2014 року, який є чинним на момент
апеляційного розгляду, колегія суддів
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог банку в частині
звернення стягнення на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, як на
предмет іпотеки слід відмовити.

В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін оскільки доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Відмова з цих підстав у задоволенні
позову щодо звернення стягнення на
спірну квартиру не позбавляє
іпотекодержателя права на повторне
звернення до суду в майбутньому після
зняття мораторію на задоволення вимог
кредитора за валютними кредитами.

За таких обставин, рішення суду та
ухвала про виправлення описки в
рішенні в цій частині підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
заявлених позовних вимог.

В решті рішення суду та ухвала про
виправлення описки підлягає залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково
задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 25
грудня 2013 року та ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року
про виправлення описки в рішенні суду
від 25 грудня 2013 року в частині
звернення стягнення на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить іпотекодавцям ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в рівних частинах на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого виконавчим комітетом
Вишневої міської ради народних
депутатів 28 червня 1995 року згідно з
розпорядженням від 27 червня 1995 року №
33, зареєстрованого Київським
міжміським бюро технічної
інвентаризації 15 липня 1995 року, у
реєстрову книгу за № 157/87 - скасувати,
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на вказану
квартиру, як предмет іпотеки відмовити
у зв'язку з набуттям чинності 7 червня
2014 року Закону України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" №1304-VII від 03.06.2014 року.

В решті рішення суду та ухвалу про
виправлення описки залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :