У х в а л а

іменем україни

28 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, компенсації
моральної шкоди, за касаційною скаргою
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 10 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, компенсації
моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
наказом директора Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності №
602-К від 27 грудня 2013 року її було
звільнено з посади начальника
управління господарського
забезпечення Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Підставою для її звільнення слугував
наказ № 581-К від 12 грудня 2013 року «Про
оголошення догади ОСОБА_4». Зазначала,
що про існування наказу від 12 грудня 2013
року дізналась лише 20 січня 2014 року
під час ознайомлення з наказом про
звільнення. Пояснень щодо порушення
трудової дисципліни у неї не вимагали,
а тому вважала наказ незаконним та
просила поновити її на роботі на посаді
начальника управління господарського
забезпечення Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності;
стягнути на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
завдану моральну шкоду.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 04 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 10 липня 2014
року рішення районного суду скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Визнано наказ № 602-К від 27 грудня 2013
року директора Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
незаконним.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника
управління господарського
забезпечення Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності з 27
грудня 2013 року.

Стягнуто з Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 27 грудня 2013 року
по 10 липня 2014 року у розмірі 67 497 грн 30
коп. (сума визначена без утримання
податку та інших обов'язкових платежів)
та 10 тис. грн моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за один
місяць допущено до негайного
виконання.

У касаційній скарзі Виконавча дирекція
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов, апеляційний суд на підставі
доказів, поданих сторонами, що належним
чином оцінені (ст. 212 ЦПК України),
дійшов до правильного висновку про те,
що звільнення ОСОБА_4 було проведено з
порушення норм трудового
законодавства, а тому вона повинна бути
поновлена на роботі, на її користь
повинен бути стягнутий середній
заробіток за час вимушеного прогулу, а
також моральна шкода.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 10 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова