АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А ЛА [1]

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [2]

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Рейнарт І.М.,
Качан В.Я.

при секретарі: Шалапуді Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на заочне рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 04 лютого 2011
року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 04.02.2011 року
даний позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, солідарно на
користь Публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» заборгованість
за кредитним договором № 038/015/08-22-4 від
15.08.2008 року в розмірі 148 022,95 грн., 1480,22
грн. судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-техічне забезпечення
розгляду справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 11.03.2014 року у задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення
поданої представником відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_1, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,який діє в
інтересах ОСОБА_2 за довіреністю,
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 та ухвалення в
цій частині нового рішення про відмову
у задоволені позовних вимог до неї .
Апелянт посилається на незаконність
та необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права. Зазначає, що договір поруки є
нікчемним на підставі ч. 2 ст. 547 ЦК
України, оскільки даний договір ОСОБА_2
не підписувала та не укладала, він був
вчинений без її відома.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав з підстав
наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного
товариства «БТА Банк» в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином. Виходячи з положень ч.2
ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за його
відсутності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилися. Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76,
ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів
визнала їх повідомлення належним, а
неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про стягнення всієї
суми кредиту, процентів за
користування ним з позичальника та
поручителів, суд першої інстанції
виходив із того, відповідач ОСОБА_3
взяті на себе зобов'язання за договором
не виконав, а відтак, позичальник
повинен сплатити заборгованість за
кредитним договором в розмірі 148 022 грн.
95 коп. Оскільки порука поручителів не
припинилася, то є підстави і для їх
солідарної з позичальником
відповідальності.

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду є правильними.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 05.08.2008 року між ПАТ
«БТА Банк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 038/015/08-22-4
відповідно до якого позивач надав
останній кредит в розмірі 15 000 дол. США
на придбання, зі сплатою за
користування кредитними коштами 18 %
річних, кінцевим строком повернення
05.08.2010 року.

На забезпечення виконання кредитного
договору в цей же день з ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 були укладені договори поруки №
038/015/08-22-4 (ДП 1); 038/015/08-22-4 (ДП 2)
відповідно. За умовами укладених
договорів поруки, поручителі прийняли
на себе зобов'язання солідарно
відповідати перед Банком у повному
обсязі за виконання зобов'язань
позичальника ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦПК, інших актів цивільного
законодавства (ч.1 ст. 526 ЦПК України).

Судом установлено, що відповідачі, у
порушення положень статті 1054 ЦПК
України та умов укладених договорів,
свої зобов'язання щодо сплати кредиту
та процентів у встановлені строки не
виконують, в наслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 148 022, 95 грн.,
яка складається з: - 114 529,43 грн.-
заборгованість по тілу кредиту; - 1145,36
грн. - строкова заборгованість зі
сплати процентів; - 32348,16 грн.
простроченої заборгованості зі сплати
процентів.

15.11.2010 року на адресу поручителів
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були направлені
досудові вимоги про усунення порушень
з вимогою сплати повної суми
заборгованості за кредитним договором
протягом 10 днів з моменту отримання
вимоги, проте ці вимоги були залишені
без виконання,що стало підставою для
звернення позивача 07.12.2010 року до суду.

Ураховуючи, що відповідно до умов
договору поруки відповідачі є
солідарними боржниками та виходячи з
положень ст.554 ЦК України, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що у позивача виникло право
на стягнення заборгованості по
кредиту, процентів за користування ним
і такі кошти правильно стягнуті з
відповідачів солідарно.

Статтею 204 ЦПК України встановлено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Оскільки недійсність укладеного між
сторонами правочину законом не
встановлена, то він міг бути визнаний
таким на підставі поданого про це
позову. Зазначені відповідачкою
обставини можуть бути підставою для
визнання договору недійсним. Проте
такий позов ОСОБА_2 не подала.

Посилання в апеляційній скарзі на
нікчемність договору поруки 038/015/08-22-4
(ДП 1) від 05.08.2008 року є безпідставними,
оскільки за формою і змістом він
відповідає вимогам закону.

Крім того, отримавши особисто 18.11.2010
року відповідну досудову вимогу (а.с. 24
зворот), ОСОБА_2 з будь-якими заявами,
скаргами або з окремим позовом до
банку не зверталася.

За клопотанням ОСОБА_2 судом
апеляційної інстанції була призначена
судово- почеркознавча експертиза.
Проте, ухвала суду повернута без
виконання, оскільки за матеріалами
справи провести експертизу не
виявилося можливим у зв'язку із
недостатністю вільних зразків підпису
ОСОБА_2 у період укладення договору
поруки, а на вимогу експерта додаткових
матеріалів нею не подано.

Виходячи з того, що справа перебувала в
експертній установі тривалий час,
вимога експертів та суду щодо надання
додаткових зразків ОСОБА_2 не виконана,
ураховуючи положення ч.1 ст.146 ЦПК
України колегія суддів дійшла висновку
про недоведеність факту не підписання
договору поруки ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що у суду не
було підстав для проведення заочного
розгляду справи та ухвалення заочного
рішення не знайшли свого
підтвердження, оскільки вимоги
процесуального закону необхідні при
ухваленні заочного рішення судом
першої інстанції були дотримані.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 -відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 04 лютого 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий : Судді :

Справа № 2-1045/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5547/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Андрієнко А.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.