Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/4843/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: представника
позивача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3
та його представника - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
та апеляційною скаргою Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради на заочне рішення
Галицького районного суду м. Львова від
05 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 05 червня 2014 року
задоволено частково позов Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради до Відділу приватизації
державного житлового фонду Галицького
району м.Львова, Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Львівське комунальне
підприємство "Снопківське", Обласне
комунальне підприємства Львівської
обласної ради "Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки"
про визнання приватизації квартири
недійсною, скасування свідоцтва про
право власності та визнання недійсними
договорів купівлі-продажу.

Визнано недійсною приватизацію
квартири АДРЕСА_1.

Скасовано свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
частині права приватної власності
ОСОБА_9 на приміщення коридору площею 5,1
кв.м під літерою 6-1.

Зобов'язано реєстраційну службу
Львівського міського управління
юстиції скасувати реєстрацію
свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9 в частині
права приватної власності на
приміщення коридору площею 5,1 кв.м.під
літерою 6-1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3 та
Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, позивач серед інших вимог просив
визнати недійсним договір купівлі -
продажу спірної квартири, який був
укладений 20.12.2009 року між ним та ОСОБА_11,
тобто оспорюючи його право власності
на дану квартиру, проте визначив його
процесуальне положення як третя особа
без самостійних вимог та відмовив у
прийнятті його позовної заяви як
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги, чим порушив його права, не
змінивши його процесуальне положення
та не залучивши до участі у справі в
якості співвідповідача. Вважає
неправильним висновок районного суду
про те, що будинок АДРЕСА_1 належить
Львівській міській раді, так як він не
підтверджений належними доказами.
Звертає увагу суду на те, що
застосування рішення Конституційного
суду України від 02.03.2004 року і його
висновки не можуть бути розповсюджені
на момент приватизації квартири,
оскільки в цьому рішенні приймається
практика з приводу застосування
новацій нового ЦК України, який вступив
в дію у 2004 році, в якому ст. 382 ЦК України
передбачає те, що власникам квартири у
дво- або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Апелянт також вказує на те, що під час
обстеження спірного будинку на предмет
наявності доступу до горища, актом від
15.05.2014 року було встановлено те, що в
загальному коридорі є доступ до горища
та це не перешкоджає доступу до нього
працівників ЛКП для його
обслуговування.

Крім того, апелянт зазначає, що даний
позов стосується скасування
приватизації спірної квартири, яка
відбулась у 1998 році, однак не зважаючи
на це, позивач не надав жодних доказів
на підтвердження того, що така
приватизація відбулась незаконно.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову Галицької РА ЛМР за
безпідставністю.

Галицька районна адміністрація
Львівської міської ради вважає рішення
суду першої інстанції таким, що
підлягає скасуванню в частині відмови
у задоволенні решти її позовних вимог,
позаяк вважає, що скасувавши лише
свідоцтво про право власності та
визнавши недійсною приватизацію
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_12, районний суд
неповно врегулював правові наслідки,
які настануть, оскільки майно, що є
предметом спору, неодноразово
відчужувалось після приватизації.
Вказує на те, що для надання
передбачених законодавством
житлово-комунальних послуг мешканцям
будинку АДРЕСА_1 необхідний постійний
та безперешкодний доступ працівників
ЛКП «Снопківське» до горища будинку,
однак на даний час це неможливо робити,
оскільки коридор, який веде до горища
та є єдиним доступом до нього,
віднесений до квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які беруть участь у справі, котрі
належним чином відповідно до вимог
ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про
час та місце розгляду справи, але не
з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не у повній мірі відповідає
даним вимогам.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_3
та ОСОБА_8 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

Власником будинку АДРЕСА_1 є Львівська
міська рада і цей будинок перебуває на
обслуговуванні ЛКП «Снопківське».

Житловий фонд України утворюють жилі
будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться на
території України(ст.4 ЖК України).

Згідно ст.5 ЖК України державний
житловий фонд перебуває у віданні
місцевих рад(житловий фонд місцевих
рад) та у віданні міністерств,
державних комітетів і відомств
(відомчий житловий фонд).

Відповідно до ч.2 ст.9 ЖК України
громадяни мають право на приватизацію
квартир(будинків) державного житлового
фонду або придбання їх у житлових
кооперативах, на біржових торгах,
шляхом індивідуального житлового
будівництва чи одержання у власність
на інших підставах, передбачених
законодавством України.

До об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках(житлові
кімнати, житлові блоки(секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два та більше
наймачів(далі - квартири(будинки), які
використовуються громадянами на
умовах найму (ст.2 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду»).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду" право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового
фонду з використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону.

Згідно архівної довідки з місця
проживання про склад сім'ї наймача
ізольованої квартири та займані ним
приміщення, виданої
Житлово-експлуатаційною конторою №106,
засвідченою печаткою відділу
приватизації державного житлового
фонду Галицького району, у квартирі
АДРЕСА_1 з 10.02.1950 року прописана ОСОБА_12,
яка була наймачем вказаної квартири.

08.05.1998 року ОСОБА_12 подала у відділ
приватизації державного житлового
фонду Галицької районної
адміністрації заяву про оформлення
права власності на квартиру АДРЕСА_1
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Згідно долучених до заяви копії
поверхневого плану вказаного будинку,
а саме плану мезоніну, та експлікації
на квартиру АДРЕСА_1, зазначена
квартира складається з коридору площею
5,1 кв.м., вбиральні 1,3 кв.м., житлової
кімнати 15,3 кв.м.

Розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації від 19.05.1998 року
№567 «Про передачу квартири у власність
громадян», яке було затверджено
розпорядженням міського голови Львова
від 21.05.1998 року №294, квартира АДРЕСА_1
була передана у власність ОСОБА_12

З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору купівлі - продажу від
25.12.1998 року ОСОБА_12 продала дану
квартиру ОСОБА_13, яка 30.10.2006 року
продала її ОСОБА_11

20.08.2009 року ОСОБА_11 відчужив спірну
квартиру ОСОБА_3, уклавши відповідний
договір купівлі - продажу.

Згідно з положеннями цивільного
процесуального законодавства
відповідач - це особа, яка має
безпосередній зв'язок зі спірними
матеріальними правовідносинами та, на
думку позивача, порушила, не визнала
або оспорила його права, свободи чи
інтереси і тому притягується до участі
у цивільній справі для відповіді за
пред'явленими вимогами.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 33, 36, 119
ЦПК України на позивача покладено
обов'язок визначати відповідача у
справі. Водночас позивач не
позбавлений права звернутись до суду з
клопотанням про залучення до участі у
справі співвідповідачів і третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог.

Суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача(ч.1ст.33
ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного судочинства та за змістом
ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до
участі у справі особи як
співвідповідача можливе лише як
результат вирішення судом клопотання
позивача про заміну первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом.

Визнаючи недійсною приватизацію
квартири АДРЕСА_1 та скасовуючи
свідоцтво про право власності на дану
квартиру в частині права приватної
власності ОСОБА_12 на приміщення
коридору площею 5,1 кв.м під літерою 6-1,
районний суд до участі у справі ОСОБА_12
як співвідповідача не залучив, хоча
вирішив питання про її права та
обов'язки.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваним
рішенням також вирішено питання про
права та обов'язки ОСОБА_13 та ОСОБА_11,
ОСОБА_3, які в подальшому стали
власниками спірної квартири, у тому
числі і спірного коридору, однак
ОСОБА_13 та ОСОБА_11 взагалі не були
залучені до участі у справі, а
процесуальне положення ОСОБА_3
визначено як третя особа, хоча він був
стороною договору купівлі - продажу
квартири від 20.08.2010 року, який
оспорюється позивачем.

Крім того, позивач просив визнати
недійсними вказані вище три договори
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
сторонами у яких також були ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_14

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскільки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_11 до участі у справі не були
залучені, ОСОБА_14 приймав участь у
справі як третя особа, а не відповідач,
а суд апеляційної інстанції згідно
чинного законодавства позбавлений на
стадії апеляційного розгляду
змінювати процесуальне положення будь
- кого з учасників процесу та залучати
до участі у справі осіб, які не приймали
участі у справі у суді першої
інстанції, то оскаржуване рішення у
частині задоволення позову слід
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
Галицької районної адміністрації
Львівської міської., що не позбавляє її
можливості у подальшому звернутись з
даними позовними вимогами, залучивши
до участі у справі ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_11

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 05 червня 2014 року у
частині задоволення позову скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до Відділу
приватизації державного житлового
фонду Галицького району м.Львова,
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Львівське комунальне підприємство
"Снопківське", Обласне комунальне
підприємства Львівської обласної ради
"Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки", про визнання
приватизації квартири недійсною,
скасування свідоцтва про право
власності.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: