Справа № 296/716/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого-судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетініної Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну
справу за позовом Приватного виробничо
- комерційного підприємства "Ятрань" до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ПВКП "Ятрань" звернулося до суду з
позовом та згідно уточнень від 10.02.2014р.
просило стягнути з ОСОБА_1 365400 грн.
шкоди, завданої розтратою чужого майна.
В обгрунтування позову вказано, що
19.11.2013р. вироком Корольовського
районного суду м.Житомира від 19.11.2013р.
по справі №296/95/12-к ОСОБА_1 визнано
винною в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України.
01.02.2010р. між ПВКП "Ятрань" в особі
директора ОСОБА_2 та СНВФ "Авгур" в особі
директора ОСОБА_1 було укладено договір
№01/02 про зберігання
товарно-матеріальних цінностей,
відповідно до якого ОСОБА_1 взяла на
себе зобовязання щодо забезпечення
повної схоронності
товарно-матеріальних цінностей -
цукру-піску вартістю 365400,00грн. строком
на один рік. Згідно договору ОСОБА_1
гарантувала передати
товарно-матеріальні цінності на першу
вимогу ОСОБА_2. Згідно накладної №1 від
03.02.2010р. ОСОБА_1 отримано на зберігання
за договором №01/02 від 01.02.2010р. 40,6 т.
цукру -піску на загальну суму 365400,00грн.
У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором №01/02 цукор
підприємству не повернуто, чим
заподіяно значних збитків. ОСОБА_1
повернуто ПВКП "Ятрань" лише 27400,00грн.
Заборгованість ОСОБА_1 по
відшкодуванню збитків ПВКП "Ятрань"
становить 338000,00грн., яку позивач
просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги позову.

Представник відповідача заперечив
проти доводів та вимог позовної заяви.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
подані докази, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
вироком Корольовського районного суду
м.Житомира від 19.11.2013р. у справі №296/95/12-к
ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК
України, на підставі якої, з
застосуванням ст. 69 того ж КК,
призначено покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі, без
позбавлення права обіймати певні
посади чи займатися певною діяльністю
та без конфіскацію майна.

Вказаним вироком суду встановлено, що
згідно договору відповідального
збереження товарно-матеріальних
цінностей (далі тмц) від 27.04.2009 року за №
27/04, укладеного між СНВФ «Авгур» в
особі директора ОСОБА_1 та ПВКП
«Ятрань» в особі директора ОСОБА_2, ПВКП
«Ятрань» передало на відповідальне
збереження СНВФ «Авгур» цукор
буряковий у кількості 40,8т. на загальну
суму 220000грн.

Будучи учасником та працюючи
директором СНВФ «Авгур», виконуючи
свої функціональні обов'язки, діючи
умисно, ОСОБА_1 розтратила 40,8 т.
цукру-піску, що був їй ввірений, на
загальну суму 224 400 грн., чим заподіяла
шкоду ПВКП «Ятрань» на вказану суму.

Згідно ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні представник
позивача пояснив, що після закінчення
дії договору №27/04, ОСОБА_2 звернувся до
ОСОБА_1 з проханням отримати належний
ПВКП «Ятрань» цукор. ОСОБА_1
повідомила, що цукор відсутній,
оскільки вона передала його іншому
підприємству за борги. Зважаючи на те,
що на початку 2010 року ціна на цукор
збільшилася, було запропоновано ОСОБА_1
укласти новий договір відповідального
збереження. З цією метою, 01.02.2010 року між
ПВКП «Ятрань» в особі директора ОСОБА_2
та СНВФ «Авгур» в особі директора
ОСОБА_1 було укладено договір
відповідального збереження №01/02, за
яким СНВФ «Авгур» зобов'язалося
прийняти на відповідальне збереження
цукор буряковий в кількості 40,6 т. На
момент укладення договору №01/02
вартість 40,6 т. цукру бурякового
становила 365 400 грн. Після укладення
договору виписано накладну №1 від
03.02.2010 року та складено акт
приймання-передачі
товарно-матеріальних цінностей на
зберігання по договору збереження №01/02
від 01.02.2010 року з яких вбачається, що на
зберігання СНВФ «Авгур» в особі
директора ОСОБА_1 передано цукор в
загальній кількості 40,6 тон вартістю
365400 грн. Таким чином, договір
відповідального збереження було
укладено новий, однак тмц залишалися ті
ж, що і в договорі №27/04.

На даний час ПВКП «Ятрань» частково
відшкодовано шкоду в сумі 27400 грн., а
тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1
338000 грн. майнових збитків.

Вказані обставини підтверджується
матеріалами справи (а.с. 18 - 34).

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що ОСОБА_1, згідно наказу
СНПФ "Авгур" від 18.12.2002р. №23к, призначено
на посаду директора підприємства.

Встановлено, що договори
відповідального зберігання
товарно-матеріальних цінностей від
27.04.2009р. №27/04 та від 01.02.2010р. №01/02 було
підписано ОСОБА_1 як директором СНВФ
«Авгур», і саме СНВФ «Авгур», а не
особисто ОСОБА_1, було передано на
зберігання цукор.

Таким чином, майнова шкода ПВКП
«Ятрань» була спричинена
неправомірними діями директора СНВФ
«Авгур» ОСОБА_1

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Підприємницькі
товариства, кооперативи відшкодовують
шкоду, завдану їхнім учасником (членом)
під час здійснення ним підприємницької
або іншої діяльності від імені
товариства чи кооперативу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України
убачається, що законодавець розрізняє
поняття "особа, яка завдала шкоду" та
"особа, яка відповідає за шкоду".

За наявності вини особи, яка завдала
шкоду, особа, яка є відповідальною за
шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України
набуває права зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного
суду України N 14 від 29.12.92 "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками", за шкоду, заподіяну
внаслідок порушення трудових
обов'язків, працівник несе
відповідальність перед підприємством
(установою, організацією), з яким
перебуває в трудових відносинах. За
вимогами інших осіб, що грунтуються на
неналежному виконанні працівником
своїх трудових обов'язків
(відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю,
виплаченої пенсії, допомоги по
соціальному страхуванню та ін.),
відповідає підприємство, перед яким
винний працівник несе матеріальну
відповідальність у порядку регресу за
нормами трудового законодавства.

З огляду на викладене, особою, яка
зобов"язана відшкодувати завдані
ОСОБА_1 збитки, є СНВФ «Авгур».

В судовому засіданні представники ПВКП
«Ятрань» заперечили щодо залучення до
розгляду справи СНВФ «Авгур» як
відповідача та підтримали свої позовні
вимоги виключно до ОСОБА_1

Таким чином, оскільки позовні вимоги
заявлені до неналежного відповідача, в
їх задоволенні необхідно відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 1166, 1172 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України N14 від 29.12.1992 "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками" ст.ст. 1, 3, 4, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
В. П. Маслак