У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства
співвласників багатоквартирного
будинку «Комфорт» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за опалення,
житлово-комунальні послуги та послуги
з утримання будинку і гаража за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство
співвласників багатоквартирного
будинку «Комфорт» (далі - ТСББ
«Комфорт») звернулося до суду із
указаним позовом, у якому просило
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість з оплати за
житлово-комунальні послуги та послуги
з утримання та обслуговування будинку
у розмірі 21 615 грн 17 коп. та 650
грн 23 коп. штрафних санкцій;
заборгованість зі сплати за опалення у
розмірі 10 935 грн 67 коп. та 328 грн 97 коп.
штрафних санкцій; заборгованість за
обслуговування гаражного боксу в
розмірі 8 435 грн та 253 грн 74 коп.
штрафних санкцій, а також стягнути
судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначало, що
відповідачка є власником квартири № 145
загальною площею 130,7 кв. м, яка
розташована у АДРЕСА_1.
Власники квартир у зазначеному будинку
АДРЕСА_1 об'єдналися у ТСББ «Комфорт».
Відповідно до Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» та статуту
ТСББ «Комфорт» власники квартир,
житлових та нежитлових приміщень,
зобов'язані виконувати вимоги статуту
ТСББ. Листом ТСББ «Комфорт»
за від 5 червня 2003 року № 102 відповідачу
було запропоновано укласти договір про
обслуговування та оплату комунальних
послуг, однак останній до цього часу
договір не підписав, чим порушує вимоги
законодавства України стосовно його
обов'язку укласти договір з ТСББ.

Ураховуючи те, що відповідач не бажає
погасити заборгованість у
добровільному порядку, просив
задовольнити позов.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 червня 2014
року у задоволенні клопотання ОСОБА_3
про зупинення провадження по цивільній
справі за позовом ТСББ «Комфорт» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
опалення, житлово-комунальні послуги
та послуги з утримання будинку і гаража
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу апеляційного суду та
направити справу для продовження
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу на ухвалу
суду про відмову у задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що у разі подання
апеляційної скарги на ухвалу суду, що
не підлягає оскарженню окремо від
рішення суду, суд першої інстанції
повертає ії заявнику, про що
постановляє ухвалу, яка не підлягає
оскарженню.

Проте такого висновку апеляційний суд
дійшов із порушенням вимог
процесуального закону.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено
перелік ухвал суду першої інстанції,
які можуть бути оскаржені окремо від
рішення суду в апеляційному порядку.
Зокрема, пунктом 13 ч. 1 ст. 293 ЦПК України
зазначено, що окремо від рішення суду
може бути оскаржена в апеляційному
порядку ухвала суду першої інстанції
про зупинення провадження у справі.

Рішеннями Конституційного Суду
України від 27 січня 2010 року №
3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010,
від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 дано
офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 ч. 1
ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень, наданих
Конституційним Судом України,
положення вказаних пунктів ЦПК України
необхідно розуміти як такі, що
передбачають право оскаржувати окремо
від рішення суду в апеляційному
порядку ухвали суду першої інстанції:
як про забезпечення позову і щодо
скасування забезпечення позову, так і
про відмову в забезпеченні позову та
скасуванні забезпечення позову; як про
роз'яснення рішення, так і про відмову в
роз'ясненні рішення; як про видачу
дубліката виконавчого листа, так і про
відмову в його видачі.

Приймаючи такі рішення, Конституційний
Суд України виходив із того, що згідно з
п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України
апеляційне оскарження судового
рішення можливе в усіх випадках, крім
тих, коли закон містить заборону на
таке оскарження.

Судом апеляційної інстанції при
поверненні апеляційної скарги
заявнику було зазначено, що у разі
апеляційного оскарження ухвали суду
про відмову у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у справі
суддя постановляє ухвалу про
повернення скарги на підставі ст. 297 ЦПК
України. Разом з тим, враховуючи логіку
тлумачення Конституційним Судом
України п. п. 2, 12, 18 ч. 1 ст. 293 ЦПК України,
судом не було звернуто уваги, що з
урахуванням рішень Конституційного
Суду України від 27 січня 2010 року
№ 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010,
від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010
апеляційному оскарженню також
підлягає й ухвала суду першої
інстанції про відмову у зупиненні
провадження у справі.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов передчасного висновку про
повернення апеляційної скарги
заявнику та не врахував роз'яснень,
викладених у листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 липня 2011 року.

Ураховуючи викладене та положення п. 13
ч. 1 ст. 293 ЦПК України, оскаржувана
ухвала судді апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа направленню до
суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26
червня 2014 року скасувати, справу
направити до суду апеляційної
інстанції для вирішення питання про
відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко