Провадження № 2/522/3484/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 р.

Приморський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.

при секретарі - Герасименко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 , за участю третьої особи на боці
позивачів-Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради в
особі органу опіки та піклування про
усунення перешкод у спілкування з
дитиною і онукою, встановлення порядку
зустрічей з дитиною ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 07.11.2013 року звернулися до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до ОСОБА_5, третя особа:
Орган опіки та піклування ПРА ОМР про
зобов'язання не перешкоджати у
спілкуванні та визначення способів
спілкування та виховання. Позивачі в
обґрунтування позову зазначили, що їх
син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_5
розірвали шлюб , проживають окремо,
онук проживає разом зі своєю матір'ю,
яка перешкоджає у спілкуванні з сином
та онуком, не поясняючи причину своєї
поведінки. Позивачі намагалися
вирішити дане питання спілкування з
дитиною у позасудовому порядку, однак
відповідачки не йде на компроміс та не
надає для спілкування дитину, тому
вимушені звернутися до суду та просять
зобов'язати відповідачку не
перешкоджати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
спілкуванні з сином та онуком ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити такі способи
участі у спілкуванні та вихованні
дитини: системні побачення з сином та
онуком ОСОБА_6 за наступним графіком: 1
та 3 субота місяця з 10 години до 19 годину
з батком ОСОБА_1; 2 та 4 субота місяця з 10
години по 19 годину з бабусею ОСОБА_2 та
дідусем ОСОБА_3; святкові дні, дні
державних та релігійних свят. Дні
народження та канікули з 9 години по 16
годину.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3,
та її представник ОСОБА_7 (діє на
підставі довіреності від 17.10.2013р.)
позовні вимоги повністю підтримали з
викладених в позові підстав. При цьому
представник зазначив, що у позивачів з
відповідачкою склалися несприятливі
стосунки, але дідусь і бабуся дуже
люблять онука і бажають допомогти у
його вихованні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, у минулих засіданнях
підтримав позов, просив задовольнити
та пояснив, що в нього єдиний син він
хоче з ним спілкуватися та бачитися,
вони з відповідачкою розірвали шлюб в
2010 році з березня 2013 року відповідачка
перестала давати спілкуватися з
дитиною.

Відповідачка ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явилася, надала до суду заяву в
якій вказала, що у зв'язку з
перебуванням після пологів з'явитися у
судове засіданні не може. Також в
минулих засідання заперечувала проти
задоволення позову, та пояснила, що
вона проти спілкування дитини із сім'єю
колишнього чоловіка, так як одного разу
дитина була у батька, який перебуває у
другому шлюбі, та йому сказали, що у
нього буде інша мама, щоб він залишився
там жити. У дитини після цього був
нервовий зрив. Коли вони жили разом то,
колишній чоловік при дитині
замахувався на неї, брутально
висловлювався на її адресу у
присутності сина. Вона неодноразово
намагалася пояснити бабусі та дідусю,
що батько дитини повинен взяти себе в
руки та припинити при дитині крики та
рукоприкладство. Позивач не дзвонить
щодо зустрічей з дитиною, дзвонить
тільки бабуся. Також відповідачка
надала свідоцтво про шлюб та зміну
прізвища на ОСОБА_8. При цьому вона
також пояснила, що дід і баба добре
ставилися до дитини, проте побачення з
онуком одного разу відбулося в
присутності батька, на що вона
категорично проти

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Приморської районної
адміністрації Рачук В.В. у судове
засідання не з'явилася, надала заяву в
якій просила прийняти рішення в
інтересах дитини, підтримала висновок
органу опіки та піклування та просила
розглядати справу без участі
представника.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
у шлюбі з ОСОБА_5, згідно свідоцтва про
шлюб від 22.08.2008 року (а.с. 7) Від шлюбу у
них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження від 22.10.2008 року (а.с. 8) та
який проживає разом з матір'ю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було
розірвано на підставі рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 29.07.2010 року (а.с. 16-17), ОСОБА_5 змінила
прізвище на дошлюбне «ОСОБА_5».

Позивачка ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 13.08.1988 року (а.с. 18).
Позивачка ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з
ОСОБА_3, згідно свідоцтва про одруження
від 06.09.2008 року (а.с. 19), який є вітчимом
позивачу ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_4 зареєструвала
шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується
свідоцтвом про шлюбі від 19.06.2014 року та
змінила прізвище після реєстрації
шлюбу на «ОСОБА_4», та від якого
народила дитину.

З пояснень сторін судом встановлено, що
стосунки між матір'ю дитини з одного
боку та його батьком , дідусем та
бабусею з другого боку є конфліктними.

Відповідно до частини 3 статті 9
Конвенції про права дитини, дитина, яка
не проживає з одним чи обома батьками,
має право підтримувати на регулярній
основі особисті і прямі контакти з
обома батьками, за винятковими
випадками коли це суперечить інтересам
дитини.

Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини, на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства (ст. 7 СК України).

Дитина має природну потребу
спілкуватися з батьком.

Згідно з ст. 159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема
якщо він ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.ст. 150, 151 СК України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини. Батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини
та право обирати форми та методи
виховання, крім тих які суперечать
закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 157 вказаного
Кодексу питання виховання дитини
вирішується батьками спільно. Той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 15 Закону
України «Про охорону дитинства», які
регулюють права дитини та її батьків,
дитина має право на регулярні особисті
стосунки з батьками та прямі контакти з
ними.

Добровільно сторони не дійшли згоди
щодо встановлення порядку зустрічі
батька з малолітньою донькою.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 31.03.2014р. № 01-11/504 (а.с. 62-63), який надано
згідно заяви ОСОБА_1, було зобов'язано
ОСОБА_4 не перешкоджати зустрічам і
спілкуванню батька гр. ОСОБА_1 з його
малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та визначено способи участі батька у
вихованні дитини.

Також суду надано висновок органу
опіки та піклування Приморської рай
адміністрації Одеської міської ради
про визначення порядку участі
гр.ОСОБА_2 та гр..ОСОБА_3 у вихованні їх
малолітнього внука ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яким зобов'язано
гр..ОСОБА_4 не перешкоджати зустрічам і
спілкуванню гр. ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_3 з їх
малолітнім внуком ОСОБА_6 та визначено
способи участі їх у вихованні.

В судовому засіданні позивачі
пояснили, що вони бажають приймати
участь у вихованні дитини, проте
відповідачка чинить їм перешкоди.

Відповідно до ст.153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою
крім випадків, коли це право обмежене
законом.

За ч.2 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 159
Сімейного Кодексу України позов про
усунення перешкод у вихованні дитини є
позовом про заперечення поведінки
особи, яка чинить перешкоди іншому у
здійсненні ним свого права. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров`я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин справи, що мають істотне
значення.

Таким чином судом встановлено. що
батько дитини. бабуся і не рідний дід
люблять дитину, тому мають право на
спілкування.

Суд вважає, що графік зустрічей батька
з малолітнім сином відповідно до
рішення органу опіки та піклування від
31.03.2014р., відповідатиме як інтересам
батька, так і інтересам дитини, праву
бачитися та спілкуватися.

За таких підстав, батько дитини має
рівні права на участь у вихованні
малолітньої дитини, однак враховуючи
суперечки між батьками дитини, суд
вважає можливим задовольнити позов та
визначити порядок спілкування
позивача ОСОБА_1 з дитиною, у спосіб
встановлений висновком Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, як орган опіки та
піклування від 31.03.2014 року та за
попередньою домовленістю батьків
дитини.

Судом також встановлено, що
відповідачка не погоджується на
зустрічі бабусі з онуком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до змісту ст. 257 СК України
баба, дід мають право спілкуватися зі
своїми внуками, правнуками, брати
участь у їх вихованні. Батьки чи інші
особи, з якими проживає дитина, не мають
права перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом, прабабою, прадідом своїх прав
щодо виховання внуків, правнуків. Якщо
такі перешкоди чиняться, баба, дід,
прабаба, прадід мають право на
звернення до суду з позовом про їх
усунення.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо
участі баби у вихованні дитини
вирішується судом відповідно до статті
159 цього Кодексу.

За змістом ст.ст.3,9 Конвенції про права
дитини від 10.11.1989р., яка набрала
чинності для України 27.09.1991р., во всіх
діях-щодо дітей, у тому числі коли
дитина розлучається з одним з батьків,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини. Статетю 24 передбачено також
право дитини на користування найбільш
досконалими послугами системи охорони
здоров'я та засобами лікування хвороб і
відновлення здоров'я.

Крім того, графік систематичних
побачень бабусі ОСОБА_2 з дитиною
відповідно до рішення органу опіки та
піклування від 09.07.2014., відповідатиме як
інтересам бабусі, так і інтересам
онука, їх праву бачитися та
спілкуватися.

За таких підстав, бабуся онука має
рівні права на участь у вихованні
малолітньої дитини, однак враховуючи
суперечки між батьками дитини, суд
вважає можливим задовольнити позов та
визначити порядок спілкування
позивача ОСОБА_1 з дитиною, у спосіб
встановлений висновком Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, як орган опіки та
піклування від 31.03.2014 року та за
попередньою домовленістю батьків
дитини.

Враховуючи вік дитини, її інтереси,
стан здоров'я, забезпечуючи баланс між
правами баби на особисте спілкування з
онуком та його інтересів, суд вважає,
задовольнити позов та визначити
порядок спілкування позивача ОСОБА_2 з
онуком, у спосіб встановлений
висновком Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
як орган опіки та піклування від 09.07.2014
року та за попередньою домовленістю з
матері дитини з бабою.

При цьому, суд не вважає доречним
встановлювати зустрічі з дитиною с
кожним із позивачів в окремі суботи.

В частині позовних вимог ОСОБА_3, суд
вважає за необхідне відмовити, так як
ОСОБА_3 не є дідусем та родичем
неповнолітньої дитини.

При цьому суд також роз'яснює, що жодні
права та обов'язки сторін за цим
рішенням не можуть розумітися та
використовуватися на шкоду дитини.

На підставі вище вказаного та
керуючись ст.ст.10, 11, 15,16, 57, 60,61, ч.1ст.88,
208,209 213-215, 218 , ЦПК України, ст.ст. 3,6, 19,257,
258, 263, Сімейного Кодексу України,
Конвенції ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовіні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої
особи на боці позивачів-Приморська
районна адміністрація Одеської
міської ради в особі органу опіки та
піклування про усунення перешкод у
спілкування з дитиною і онукою,
встановлення порядку зустрічей з
дитиною - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, не
перешкоджати ОСОБА_1, у спілкуванні та
вихованні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у встановленому порядку.

Зобов'язати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, не
перешкоджати ОСОБА_2, у спілкуванні та
вихованні з онуком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у встановленому порядку.

Встановити порядок спілкування та
побачень ОСОБА_1, ОСОБА_2 з сином та
онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення систематичних побачень
батька та баби щосуботи з 10.00 до 17.00.

Встановити порядок спілкування та
побачень ОСОБА_1, ОСОБА_2 з сином та
онукою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
встановлення систематичних побачень
батька та баби також в святкові дні,
дні народження за попередньою
домовленістю з матері.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси
Домусчі Л.В.

13.08.2014