АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Ящук Т.І., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
публічного акціонерного товариства
«Спеціальне науково-реставраційне
проектне будівельно-виробниче
підприємство «Укрреставрація» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 березня 2012 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
дочірнього підприємства
«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 публічного акціонерного
товариства «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація», публічного
акціонерного товариства «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
індексації.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до дочірнього підприємства №5
АТЗТ «Укрреставрація», АТЗТ
«Укрреставрація» про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
індексації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
працював на посаді
електрозварювальника п'ятого розряду
слюсарно-механічної дільниці
дочірнього підприємства №5 АТЗТ
«Укрреставрація». 20 травня 2010 р. було
видано наказ про звільнення його з
займаної посади з 26 травня 2010 р., у
зв'язку із скороченням штату
працівників.

Зазначав, що вказаний наказ є
незаконним, остільки профспілковий
комітет надав свою згоду на звільнення
14 квітня 2010 р., а звільнення відбулося 26
травня 2010 р., тобто з порушенням
місячного стоку визначеного ст.43 КЗпП
України.

Вказував, що розрахунку у день
звільнення не одержав, а тому просив
суд стягнути з дочірнього підприємства
№5 АТЗТ «Укрреставрація» на його
користь заборгованість по заробітній
платі в сумі 16 834 грн. 18 коп., індексацію
заробітної плати в сумі 3 459 грн. 84 коп.
та середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 9 107 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 березня 2012 р., з
урахуванням ухвали того ж суду від 18
грудня 2012 р., позов задоволено частково.
Постановлено стягнути солідарно з
ДП«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація», ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» на користь ОСОБА_1 10 031
грн. 80 коп. В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовлено.

Постановлено стягнути солідарно з
ДП«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація», ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 214 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, за її
змістом, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове рішення, яким, з
урахуванням його подальшого
працевлаштування, визнати звільнення
незаконним і зарахувати до його
трудового стажу період вимушеного
прогулу з 26 травня 2010 р. по 04 квітня 2011
р. та стягнути з АТЗТ «Укрреставрація»
середню заробітну плату за період
вимушеного прогулу з червня 2010 р. по
березень 2011 р. в сумі 9 107 грн. і 3 459 грн.
84 коп. - інфляційних втрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація», посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для
справи,невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду першої інстанції змінити та в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ПАТ «Спеціальне науково-реставраційне
проектне будівельно-виробниче
підприємство «Укрреставрація» -
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши позивача,
який підтримав свою апеляційну скаргу
та заперечував проти задоволення
апеляційної скарги товариства,
представника товариства, який
підтримав подану апеляційну скаргу та
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційних скарг, обговоривши доводи
апеляційних скарг, приходить до
наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з ДП №5 АТЗТ
«Укрреставрація» /нині ДП
«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація»/ на посаді
електрозварника п'ятого розряду
слюсарно-механічної дільниці /а.с.3,29-32
т.1/.

На підставі наказу №10к від 20 травня 2010
р. ДП №5 АТЗТ «Укрреставрація» /нині
ДП«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 ПАТ «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація»/ ОСОБА_1 звільнено з
роботи з 26 травня 2010 р. на підставі п.1
ст.40 КЗпП України - у зв'язку із
скороченням штату працівників /а.с.4-7,
85/.

Як свідчить долучена до матеріалів
справи довідка про заборгованість по
заробітній платі ОСОБА_1 станом на 31
жовтня 2011 р. така заборгованість
складає 16 834 грн. 18 коп. /а.с.139 т.1/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання наказу про
звільнення незаконним, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
районний суд, вважаючи їх доведеними,
керувався тим, що ДП «СЕРПЕВ майстерня
№5» ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація»
перебуває в стані припинення
підприємницької діяльності.

Разом з тим, такі висновки суду не
узгоджуються з положеннями
матеріального права, а також фактично
не містять мотивів та відповідних
обґрунтувань.

Як свідчать матеріали справи, ДП
«СЕРПЕВ майстерня №5» ПАТ «СНРПБВП
«Укрреставрація» перебуває на стадії
припинення підприємницької діяльності
/а.с137,151,238б т.1/, проте рішення про
припинення підприємства не прийнято
до теперішнього часу, його не виключено
є Єдиного державного реєстру
юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.104, ч.5 ст.111
ЦК України юридична особа припиняється
в результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення. Юридична особа є
ліквідованою з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Отже, ДП «СЕРПЕВ майстерня №5» ПАТ
«СНРПБВП «Укрреставрація» не
припинило свою діяльність, й як
юридична особа - існує.

Положеннями ч.1 ст.43 КЗпП України
визначено, що власник або
уповноважений ним орган має право
розірвати трудовий договір не пізніш
як через місяць з дня одержання згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника).

Згідно копії протоколу засідання №1
профспілкового комітету дочірнього
підприємства від 14 квітня 2010 р.,
долученого до матеріалів справи
представником відповідачів в суді
апеляційної інстанції, рішення
профкому, яким надано згоду на
звільнення ОСОБА_1 поступило на адресу
адміністрації підприємства 21 квітня
2010 р., про що свідчить відмітка про
отримання /а.с.5 т.2/.

Отже, згоду профспілкового комітету
підприємством було отримано 21
квітня 2010 р., а наказ про звільнення
ОСОБА_1 видано 20 травня 2010 р., тобто в
межах місячного строку, передбаченого
ст.43 КЗпП України.

Матеріалами справи не доведено
порушення трудових прав ОСОБА_1 під час
прийняття рішення про його звільнення,
у зв'язку з чим правові підстави до
визнання незаконним звільнення
позивача з займаної посади, відсутні.

За таких обставин, позовні вимоги про
визнання звільнення незаконним та
поновлення на роботі не підлягають
задоволенню не з причин перебування
відповідача на стадії припинення, а з
підстав їх недоведеності.

Не узгоджуються з вимогами
матеріального права й висновки суду в
частині вирішення вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України
встановлено, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Матеріалами справи доведено, що в
порушення вимог ст.47, 116 КЗпП України,
розрахунок з ОСОБА_1 в день його
звільнення та у період розгляду справи
судом першої інстанції, проведено не
було, у зв'язку з чим ДП «СЕРПЕВ
майстерня №5» ПАТ «СНРПБВП
«Укрреставрація» зобов'язано оплатити
йому середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні.

Звертаючись у суд з вказаними вимогами,
ОСОБА_1 просить стягнути середній
заробіток за період з 01 червня 2010 р. по
березень 2011р. включно.

Встановлено, що доходи позивача під
час перебування у трудових стосунках з
підприємством є нижчими від
встановленої законом мінімальної
заробітної плати /а.с.139 т.1/, а згідно
положень Законів України «Про
державний бюджет України на 2010рік» та
«Про державний бюджет України на
2011рік», мінімальний розмір заробітної
плати, у червні 2010 р. становив 884 грн., з
липня по вересень 2010 р. - 888 грн., з жовтня
по листопад 2010 р. - 907 грн., у грудні 2010 р. -
922 грн., а з січня по березень 2011
р. - 941 грн.

З урахуванням викладеного, позивач має
право на стягнення з відповідача на
свою користь середній заробіток, який
за період з червня 2010 р. по березень 2011
р. становить 9 107 грн., а також суми 3 459
грн. 84 коп. індексації, розрахунок якої
представником відповідача
підтверджено.

Визначаючи розмір заборгованості
невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати,
в сумі 10 864грн.18коп., районний суд
належним чином не конкретизував
правову природу вказаних грошових
коштів, що призвело до неправильного
вирішення заявленого по справі в цій
частині спору.

Так, згідно долученої до справи ДП
«СЕРПЕВ майстерня №5» ПАТ «СНРПБВП
«Укрреставрація» довідки від 31 жовтня
2011 р. щодо заборгованості по
заробітній платі, державне
підприємство вказало про наявність
такої заборгованості перед ОСОБА_1
станом на 31 жовтня 2011 р., в сумі 16 834 грн.
18 коп. /а.с.139 т.1/.

Відповідно до пояснень позивача, які
підтвердив представник державного
підприємства шляхом надання в суді
апеляційної інстанції копій
відомостей про виплату грошей, у
подальшому, у серпні 2012 р. державне
підприємство виплатило позивачу
заборгованість, саме в сумі 16 834 грн. 18
коп. /а.с.5-6 т.2/, а тому саме у вказаному
розмірі підлягала до стягнення
існуюча перед ОСОБА_1 заборгованість
по оплаті його праці.

Окрім цього, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1 про солідарне стягнення
з відповідачів на його користь
грошових коштів, районний суд виходив
з того, що невиплата позивачу належних
сум відбулася з вини як дочірнього
підприємства, так і товариства.

Однак, як свідчать матеріали справи,
ОСОБА_1 перебував у трудових стосунках
із ДП «СЕРПЕВ майстерня №5», а ПАТ
«СНРПБВП «Укрреставрація» є його
засновником.

Відповідно до п.п.1.4, 1.8 Статуту ДП
«СЕРПЕВ майстерня №5» є юридичною
особою й несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями закріпленим за
ним майном та коштами.

Згідно п.3.14 Статуту, засновник не
відповідає за зобов'язаннями
підприємства…

Таким чином, районним суд помилково
прийшов до висновку про солідарне
стягнення заборгованості по
заробітній платі із ПАТ «СНРПБВП
«Укрреставрація», як засновника ДП
«СЕРПЕВ майстерня №5».

Суперечать вимогами ст. 88 ЦПК України
й висновки районного суду про
необхідність стягнення з
відповідачів на користь ОСОБА_1
судового збору, в сумі 241 грн. 60 коп.,
остільки докази понесення останнім
витрат по справі, пов'язаних з оплатою
судового збору, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, конкретні
обставини справи, рішення суду першої
інстанції, як постановлене з неповним
з'ясуванням обставин справи,
порушенням норм процесуального права,
неправильним застосуванням та
порушенням норм матеріального права,
підлягає скасуванню, а по справі слід
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення заявлених по справі
позовних вимог та стягнення з ДП
«СЕРПЕВ майстерня №5» ПАТ «СНРПБВП
«Укрреставрація» на користь ОСОБА_1 за
період з червня 2010 р. по березень 2011 р.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, в сумі 9 107
грн., 3 459 грн. 84 коп. індексації та 16 834
грн. 18 коп. заборгованості по
заробітній платі.

Окрім цього, з ДП «СЕРПЕВ майстерня №5»
ПАТ «СНРПБВП «Укрреставрація» в доход
держави підлягає стягненню судовий
збір, в сумі 294 грн. 01 коп.

Разом з тим, враховуючи наявні у
справі докази виплати боржником
ОСОБА_1 заборгованості по заробітній
платі, в сумі 16 834 грн. 18 коп., рішення
суду в зазначеній частині виконанню не
підлягає.

У задоволенні позову у іншій частині
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 березня 2012 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 публічного акціонерного
товариства «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі, в
сумі 16 834 грн. 18 коп., середній заробіток
за період затримки розрахунку з червня
2010 р. по березень 2011 р., в сумі 9 107 грн. та
індексацію, в сумі 3 459 грн. 84 коп.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Спеціально-науково-реставраційна
проектна експериментально-виробнича
майстерня №5 публічного акціонерного
товариства «Спеціальне
науково-реставраційне проектне
будівельно-виробниче підприємство
«Укрреставрація» в дохід держави
судовий збір, в сумі 294 грн. 01 коп.

У задоволенні позову у іншій частині -
відмовити.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-3450/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7623/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Голік Н.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.