Дата документу 21.11.2014
Справа № 517/721/14-ц
21 листопада 2014 року
Фрунзівський районний суд
Одеської області в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Фрунзівка Одеської
області цивільну справу за позовом ПАТ
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до умов кредитного договору
№ 1554 від 02 вересня 2008 року, укладеного
між ВАТ «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_1, банк надав
останньому кредит у розмірі 10 000 (десять
тисяч) гривень на умовах, визначених
кредитним договором, строком до 02
З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором, 02
вересня 2008 року банком було укладено
договори поруки №1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
згідно яких поручителі відповідають по
зобов'язанням перед кредитором в тому ж
обсязі, що і боржник.
Згідно з умовами кредитного договору №
1554 позичальник зобов'язаний погашати
кредит щомісячно та сплачувати
нараховані банком відсотки згідно умов
договору кредитування.
ВАТ «Державний ощадний банк України»
належним чином виконало свої
зобов'язання за кредитним договором та
видало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 (десять
тисяч) грн., проте в обумовлені
кредитним договором строки відповідач
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту та сплаті відсотків не виконав.
Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача та поручителів
солідарно суму боргу та сплачений
судовий збір в розмірі 248 грн. 33 коп.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, але попередньо
надав письмову заяву, в якій вказує, що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить суд розглянути справу
за його відсутності, згоден на заочний
розгляд справи в разі відсутності
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, направлена йому судова
повістка про виклик до суду за його
місцем реєстрації, повернута суду з
поміткою кур'єрської пошти про те, що
відповідач не проживає за цією адресою.
Згідно довідки Фрунзівського РС ГУДМС
України в Одеській області, № 48/941 від 04
вересня 2014 року, ОСОБА_1, значиться
знятим з реєстраційного обліку за
місцем проживання: АДРЕСА_1 рішенням
Фрунзівського районного суду від 30
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України
відповідач, зареєстроване
(перебування), місцезнаходження чи
місце роботи якого невідоме,
викликається в суд через оголошення в
пресі. З опублікуванням оголошення про
виклик відповідач вважається
повідомленим про час і місце розгляду
справи.
Судом подано оголошення про виклик
відповідача до суду через газету
«Урядовий кур'єр», проте відповідач у
судове засідання не з'явився.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1
вважається повідомлений належним
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання двічі не з'явились, хоча про
час і місце судового засідання
повідомлені належним чином, про що
свідчать зворотні повідомлення про
отримання ними судових повісток. Про
причини неявки не повідомили. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенню ст. 224 ЦПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно змін до статуту ВАТ
«Державний ощадний банк України» від 06
квітня 2011 року, позивач змінив назву на
ПАТ «Державний ощадний банк України».

Матеріалами справи встановлено, до
умов кредитного договору № 1554 від 02
вересня 2008 року, укладеного між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_1, банк надав останньому кредит у
розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень на
умовах, визначених кредитним
договором, строком до 02 вересня 2011 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором, 02
вересня 2008 року банком було укладено
договори поруки №1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
згідно яких поручителі відповідають по
зобов'язанням перед кредитором в тому ж
обсязі, що і боржник.

Згідно з умовами кредитного договору №
1554 позичальник зобов'язаний погашати
кредит щомісячно та сплачувати
нараховані банком відсотки згідно умов
договору кредитування.

ВАТ «Державний ощадний банк України»
належним чином виконало свої
зобов'язання за кредитним договором та
видало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 (десять
тисяч) грн., проте в обумовлені
кредитним договором строки відповідач
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту та сплаті відсотків не виконав.

Станом на 21 травня 2014 року сума
заборгованості за кредитом становить 24
833, 85 грн., яка складається з наступного:

- прострочений основний борг по
кредиту - 8239, 27 грн;

- прострочені проценти за
користування кредитом - 8 738, 59 грн;

- пеня за прострочений
основний борг по кредиту - 5 067, 13 грн;

- пеня за прострочені
проценти за користування кредитом - 2 788,
86 грн.

Зазначена обставина підтверджується
розрахунком заборгованості за
договором № 1554 від 02 вересня 2008 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
(далі ЦК) України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

За приписами ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача ОСОБА_1 заборгованості за
кредитом є обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України
підлягають задоволенню також вимоги
позивача про стягнення з відповідача
ОСОБА_1 судових витрат.

Щодо позовних вимог до відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з них
солідарно заборгованості за кредитом ,
суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 1554 від 02
вересня 2008 ВАТ «Державний ощадний банк
України» уклав з відповідачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3 договори поруки № 1 від 02
вересня 2008 року, за якими поручителі
зобов'язувалися солідарно з
позичальником відповідати перед
кредитором за виконання ним
зобов'язань за кредитним договором.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Приписами статті 554 ЦК України
визначено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 3.1. укладених договорів
поруки, поручитель відповідає по
зобов'язаннях за кредитним договором №
1554 в тому ж обсязі, що і боржник.

Згідно приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

За умовами договорів поруки, укладених
з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК
України).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
30.03.2012 № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

З умов кредитного договору від 02
вересня 2008 року, укладеного між банком
та ОСОБА_1 слідує, що строк кредитного
договору встановлений до 02 вересня 2011
року. Тобто терміном остаточного
погашення кредиту є 02 вересня 2011 року.

За таких обставин у позивача виникло
право пред'явити вимогу до поручителів
про виконання порушеного зобов'язання
боржника ОСОБА_1 щодо повернення
кредиту, починаючи з 03 вересня 2011 року,
протягом наступних шести місяців.

Вимоги про повернення заборгованості
за кредитним договором були
пред'явлені позивачем поручителям лише
26 травня 2014 року , тобто вже після
спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК
України шестимісячного строку, тому
поруку припинено на підставі ч. 4 ст. 559
ЦК України. Позов до суду був
пред'явлений банком 28 серпня 2014 року.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з поручителів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
задоволенню не підлягають у зв'язку з
припиненням поруки.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 251, 252, 526, 530,546, 553,554, 559, 1049,
1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ПАТ «Державний
ощадний банк України» про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання та реєстрації невідоме, на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
(65125, м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р 0001
в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) кредитну
заборгованість в сумі в 24 833 (двадцять
чотири тисячі вісімсот тридцять три)
грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання та реєстрації невідоме, на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Одеського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
(65125, м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р 0001
в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) судовий
збір в розмірі 248 (двісті сорок вісім)
грн. 33 коп.

В задоволенні інших позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
оскаржене судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: