Дата документу 20.11.2014
20 листопада 2014 року
1Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:
головуючого - судді Купавської Н.М.
при секретарі - Добровольській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє також в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_4, треті
особи: Мелітопольський міський відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
та орган опіки та піклування -
виконавчий комітет Мелітопольської
міської ради, про визнання осіб такими,
що втратили право користування жилим
Позивачі звернулися до суду з позовом,
в якому просять визнати відповідачку
та її малолітню дочку такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала повністю та пояснила,
що їй та сину на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. В цій
квартирі раніше проживала та прописана
колишня дружина її сина ОСОБА_3 зі своєю
неповнолітньою донькою ОСОБА_4, 2009 року
народження. Однак, в 2008 році шлюб між
відповідачкою та її сином був офіційно
розірваний. У 2009 році відповідачка
народила дитину від іншого чоловіка, а
починаючи з жовтня 2013 року
відповідачка з дочкою не проживає в
їхній квартирі, її речей там немає,
жодного разу остання не намагалася
вселитися в квартиру. На теперішній час
вона з сином не може в повній мірі
володіти, користуватися та
розпоряджатися належною їм квартирою.
Крім того, вона не заперечує проти
ухвалення у справі заочного рішення.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов підтримав повністю та пояснив, що
відповідачка була прописана в їхній з
матір'ю квартирі на правах його
дружини. Однак, в 2008 році шлюб між ним та
відповідачкою був офіційно розірваний.
Після розлучення відповідачка ще
деякий час залишилася проживати з
їхнім неповнолітній сином ОСОБА_5 в
спірній квартирі. Однак, у 2009 році
ОСОБА_3 народила дитину від іншого
чоловіка. Фактично з жовтня 2013 року
відповідачка зі своєю донькою не
проживає в їхній квартирі, її речей там
немає, жодного разу остання не
намагалася вселитися в квартиру. Крім
того, він не заперечує проти ухвалення
у справі заочного рішення.
Представник позивачів адвокат ОСОБА_6 у
судовому засіданні позов підтримала та
пояснила, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
є власниками квартири АДРЕСА_1. В даній
квартирі була прописана відповідачка,
як дружина ОСОБА_2 Однак, в 2008 році шлюб
між ОСОБА_2 та відповідачкою був
офіційно розірваний, але остання
залишилась проживати в ній разом зі
спільною з ОСОБА_2 дитиною ОСОБА_5. Також
у відповідачки є малолітня дочка, яку
вона народила від іншого чоловіка.
Однак, з жовтня 2013 року ОСОБА_3 разом з
малолітньою дочкою не проживає в їхній
квартирі, неповнолітній син ОСОБА_5
залишився проживати разом з позивачем
ОСОБА_2 Власники даної квартири не
можуть в повній мірі розпоряджатися
нею, комунальні послуги нараховують на
всіх осіб, які зареєстровані в ній, при
оформленні субсидії для сплати
комунальних платежів необхідна
довідка про доходи усіх осіб, які
прописані в квартирі. Речей
відповідачки та її дочки в квартирі
позивачів немає, жодного разу остання
не намагалася вселитися в квартиру.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, будучи належним
чином повідомленою про дату, час та
місце розгляду справи. Згідно довідки
Мелітопольського МВ УДМС України в
Запорізькій області від 27.10.2014 року
вона зареєстрована за вказаною в
позові адресою, а саме: АДРЕСА_1, тому на
підставі п.5 ст. 74 ЦПК України,
вважається, що судова повістка про
виклик вручена відповідачці належним
Представник третьої особи - органу
опіки та піклування - виконавчого
комітету Мелітопольської міської ради
в судове засідання не з'явилася, від неї
надійшла заява з проханням слухати
справу у її відсутність та прийняти
рішення на підставі наявних по справі
доказів.

Представник третьої особи
Мелітопольського міського відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області в
судове засідання не з'явився, від нього
надійшла заява з проханням слухати
справу у його відсутність, заперечень
він не має та просить ухвалити рішення
на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачів,
представника позивачів, допитавши
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.

Позивачі є власниками квартири
АДРЕСА_1, про що свідчить копія
свідоцтва про право власності на житло
від 02.03.1998 року, яке зареєстроване в
установленому законом порядку /а.с.11,12/.

Судом встановлено, що у вищезазначеній
квартирі зареєстрована колишня
дружина позивача ОСОБА_2 - відповідачка
ОСОБА_3 та її малолітня дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується
довідкою ТОВ «Комфорт-Мелітополь» від
10.10.2014 року /а.с.14/.

Відповідно до відомостей
Мелітопольського МВ УДМС України в
Запорізькій області ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 10 квітня
2003 року АДРЕСА_1 /а.с.18/.

Однак, у жовтні 2013 року відповідачка
разом з малолітньою дочкою виїхала з
даної квартири, забравши при цьому всі
свої речі.

Згідно довідки старшої по будинку від 09
жовтня 2014 року ОСОБА_3 разом зі своєю
дочкою ОСОБА_4 з жовтня 2013 року не
проживає за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.15/.

Факт непроживання відповідачки з
дочкою у вищевказаній квартирі понад
рік підтверджується також показаннями
свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснив, що відповідачка є колишньою
дружиною ОСОБА_2 Однак, вона не проживає
в квартирі позивачів більше року. Речей
відповідачки у квартирі немає, ніяких
спроб вселитися вона не здійснювала.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_2
Відповідачку вона більше року не
бачила у квартирі, її речей там немає,
ніяких спроб вселитися вона не
здійснювала. Син від першого шлюбу
Руслан залишився проживати зі своїм
батьком ОСОБА_2

В силу того, що відповідачка
зареєстрована у вищевказаній квартирі,
але в ній не проживає, позивачі не
можуть в повній мірі володіти,
користуватися та розпоряджатися
майном.

Крім того, комунальні послуги за
проживання в квартирі нараховуються на
усіх осіб, які зареєстровані в ній, тому
позивачі повинні сплачувати їх за свій
рахунок.

Відповідачка є членом сім'ї позивачів,
а саме колишньою дружиною позивача
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 18 листопада 2009 року/а.с.13/.

Тому, згідно з чинним законодавством у
даному випадку слід застосовувати
вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, а саме: член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Будь-якої домовленості між сторонами
щодо строку відсутності ОСОБА_3 у
квартирі судом не встановлено.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» реєстрація - це внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації. Тобто правовою
підставою для перебування на
реєстраційному обліку є проживання чи
перебування в житлі за певною адресою.

За правилами ст. 29 ЦК України місцем
проживання неповнолітніх дітей є
місце проживання їх батьків або одного
з них.

Суд вважає, що позивачами надано
достатньо доказів на підтвердження
того факту, що відповідачка зі своєю
малолітньою дочкою з жовтня 2013 року не
проживає за місцем реєстрації без
поважної на те причини.

Аналізуючи зібрані по справі докази
суд приходить до висновку, що
відповідачка зі своєю малолітньою
дочкою без поважних причин не проживає
у АДРЕСА_1 понад рік, тому вона разом з
малолітньою дочкою можуть бути визнані
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в ній.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України,
ст.ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка
діє також в інтересах неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, треті особи:
Мелітопольський міський відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
та орган опіки та піклування -
виконавчий комітет Мелітопольської
міської ради, про визнання осіб такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням, задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем протягом
10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: