Справа № 344/6447/14-ц
Провадження № 2/344/2984/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківській міський суд
Івано-Франківської області

в складі : головуючого - судді Шамотайла
О.В.

секретаря -Устинської Н.С.

позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право на користування
жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні сторона позивача
уточнила заявлені позовні вимоги
підтримала з підстав, викладених в
позовній заяві та просила суд позов
задовольнити та визнати ОСОБА_3 таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував щодо задоволення даного
позову, долучивши до матеріалів справи
ряд документів, а надалі в судові
засідання, які призначались судом не
з'являвся, про причини неявки суд не
повідомляв, а відтак, оскільки сторона
відповідача в судовому засіданні
надавала свої пояснення та
заперечення, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась у
встановленому порядку, однак не
з'являлась суд вважає за можливе
ухвалити рішення по суті спору, про що
також не заперечує і позивач, і що, в
свою чергу узгоджується із положеннями
ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, де
вказано, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 показала, що вона є сусідкою
ОСОБА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_5
знає позивача і відповідача приблизно
з 2007 року. Свідок вказала, що вона не
одноразово відвідувала позивача за
адресою його проживання з
періодичністю від одного разу на
тиждень до одного разу на місяць, проте
ні відповідача, ні його речей в цій
квартирі ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
показав, що він є сусідом ОСОБА_1,
проживає за адресою АДРЕСА_6, знає
позивача протягом тривалого проміжку
часу, а відповідача ОСОБА_3 свідок
останній раз біля спірної квартири
бачив близько чотирьох років тому.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши таким чином фактичні
обставини справи, судом встановлено
наступне:

ОСОБА_3 з 31.03.2006р. зареєстрований в
квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 17-18,22,36,42), що
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
21.03.2006р. (а.с. 3-4,22).

Позивач вказує, що реєстрація у його
квартирі особи, яка насправді має
зовсім інше місце проживання,
перешкоджає здійсненню його прав
власника на вільне користування і
розпоряджання майном, а оскільки
відповідач залишається прописаним за
вказаною адресою, то це є перешкодою
для оформлення субсидії по оплаті за
комунальні послуги, тягар по оплаті
яких несе позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно із довідкою КП ЄРЦ №09 від
17.03.2014р. (а.с. 22) за адресою по АДРЕСА_1
зареєстрований колишній зять позивача
- власника квартири ОСОБА_3.

У відповідності до витягу про
реєстрацію право власності на нерухоме
майно, копія якого міститься в
матеріалах справи, від 22.03.2006р. квартира
за адресою : АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6
(а.с. 4).

З показань свідків вбачається, що
ОСОБА_3 не проживає за адресою : АДРЕСА_1
принаймі близько останніх 2 років.

Відповідачем ОСОБА_3 долучено до
матеріалів справи копію технічного
паспорту на громадський будинок по
АДРЕСА_7, з якого вбачається, що
відповідач має у власності інше житло.

Відтак з врахуванням вимог ч.2 ст. 405 ЦК
України та зібраних у справі доказів,
враховуючи відсутність відповідача
протягом тривалого часу без поважних
причин в спірній квартирі, суд вважає,
що ОСОБА_3 втратив право користування
цим житловим приміщенням, що свідчить
про обґрунтованість заявлених
позовних вимог. Додатково суд
констатує, що задоволення позову не
завдає шкоди інтересам відповідача,
який є власником іншого житла.

З огляду на викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 317, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60,88,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1) таким, що
втратив право на користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2) понесені
судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя :
Шамотайло О.В.