Ухвала

іменем україни

1 вересня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2
на рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 17 липня 2014
року,

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 18 лютого
2014 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному
порядку на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики в
розмірі 200 000 грн. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Хмельницької області від 17 липня
2014 року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 лютого 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики в
розмірі 200 000 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суд
вірно виходив з того, що позивачем не
доведений факт укладання договору
позики в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 541 ЦК
України, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК
України стягнення може бути накладено
на майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, якщо судом
установлено, що договір був укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї і
одержане за договором використано на
її потреби.

Аналіз норм сімейного
законодавства надає підстави для
висновку, що при покладенні обов'язку
на одного з подружжя, який не був
стороною у договорі позики,
доказуванню підлягає укладення
договору позики та отримання позики
для потреб та інтересів сім'ї.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 17 липня 2014 року, в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
О.І. Євтушенко