АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/943/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2704/14
Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, поділ спільної сумісної
власності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому
зазначав, що у період з березня 2007 року
по листопад 2012 року проживав з ОСОБА_2 у
належному їй домоволодінні по АДРЕСА_1
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
мали спільний бюджет, за спільні кошти
утримували присадибне господарство,
проводили ремонт та облаштування
будинку, придбавали різні побутові
речі для спільних потреб.

У подальшому, шлюбні відносини сторін
не склалися, позивач 14.11.12 року знявся з
реєстрації у домоволодінні
відповідачки та переїхав до власного
будинку, запропонувавши поділити
спільно нажите майно.

Спочатку ОСОБА_2 погодилась, віддавши
ОСОБА_1 морозильну камеру.

Проте від подальшого поділу майна
відповідачка відмовилась.

Просив встановити факт його спільного
проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в період з 7.03.07 року по
14.11.12 року, визнати спільною частковою
власністю майно відповідачки, яке
істотно збільшилось у своїй вартості
внаслідок спільних грошових затрат на
праці позивача, а саме: дерев'яну
прибудову до сараю, фасадну частину
огорожі, дубові стовпи, використав в
ремонті тильної частини огорожі, 5
нових віком у будинку, альтанку,
дерев'яний брус в к-ті 26 штук,
декоративну огорожу із арматури.

Також просив поділити в натурі майно
спільної сумісної власності, виділивши
у його приватну власність: морозильну
камеру, телевізор Samsung, супутникову
антенну, хлібопічку Оріон,
соковижималку, зернодробилку ДКУ, а
відповідачці - холодильник Shage, пральну
машинку Indesit, газову колонку Аміна,
електрообігрівач, автомобіль марки
Запорожець, дерев'яну прибудову до
сараю, фасадну частину огорожі, дубові
стовпи в к-ті 20 штук,
використав в ремонті тильної частини
огорожі, дерев'яний брус в к-ті 26 штук,
декоративну огорожу із арматури, 5
нових вікон, присудивши з відповідачки
на користь позивача грошову
компенсацію замість належної йому
частки у праві спільної сумісної
власності на майно у сумі 4 855,00 грн., та
зобов'язавши ОСОБА_2 передати виділені
ОСОБА_1 в натурі речі.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу ОСОБА_1, 1951 р.н., та ОСОБА_2, 1957 р.н., у
період з 7.03.07 року по 14.11.12 року.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення у частині
позовних вимог, у задоволенні яких
судом було відмовлено, з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
й постановлення нового рішення, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу позивача
ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 у період
з 7.03.07 року по 14.11.12 року, дана обставина
є доведеною та жодною зі сторін у
апеляційному порядку не оскаржується.

Решта позовних вимог стосувалась
поділу майна, набутого сторонами у
приватну власність за час спільного
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної власності
жінки та чоловіка, які не перебувають у
шлюбі між собою, поширюються положення
Глави 8 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. п. 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Під час вирішення спору щодо поділу
майна, набутого за час спільного
проживання чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, суду слід установити
не лише обставини щодо факту спільного
проживання сторін у справі, а й ті
обставини, що спірне майно було
придбане ними внаслідок спільної
праці.

Сам факт перебування у фактичних
шлюбних відносинах без установлення
ведення спільного господарства, побуту
та бюджету не є підставою для визнання
права власності на половину майна за
кожною зі сторін.

Зазначена правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові №
6-66цс13 від 18 березня 2013 року, яка, у силу
положень ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для судів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України
визначено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що за
час спільного проживання з ОСОБА_2
однією сім'єю чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу, ними набуто наступне
майно: морозильна камера, телевізор
Samsung, супутникова антена, хлібопічка
Оріон, соковижималка, холодильник Shage,
пральна машинка Indesit, газова колонка
Аміна, електрообігрівач, зернодробилка
ДКУ, автомобіль марки Запорожець,
дерев'яна прибудова до сараю, фасадну
частину огорожі, дубові стовпи в к-ті 20
штук, використав в ремонті тильної
частини огорожі, дерев'яний брус в к-ті
26 штук, декоративна огорожа із
арматури, 5 нових вікон.

На підтвердження позовних вимог надав:
накладну №55 від 14.10.08 року на
придбання брусу у к-ті 26 шт. на суму 810
грн., накладну №54 від 11.10.08 року на
придбання дощок на суму 2 600 грн.,
накладну №164 від 12.09.10 року на придбання
вікон, накладну б/н від 20.04.11 року,
товарний чек б/н від 15.09.08 року на ДКУ,
товарний чек б/н від 15.06.09 року на
придбання пластику, товарний чек б/н
від 20.06.08 на придбання газової колонки,
товарний чек від 15.09.10 року на скло,
товарний чек б/н від 31.08.08
року на холодильник Snage RF240, гарантійний
талон на мікрохвильову піч LG, накладну
№9 від 28.04.11 року на придбання
будматеріалів, накладну №14 від 11.05.11
року, умови сервісного обслуговування
від 27.11.07 року на газову колонку ВПГУ 18,
умови сервісного обслуговування від
21.02.07 року на морозильник Nord ДМ 155-3-010.

Будь-які чеки, квитанції чи накладні
про придбання: пральної машинки Indesit,
телевізора Samsung, супутникової антени,
соковижималки, хлібопічки, чи
документів (техпаспорт) на автомобіль
марки ЗАЗ-986М, 1991 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1,
матеріали справи не містять.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо поділу майна, місцевий суд
обґрунтовано виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні належні та
допустимі докази, на підставі яких
можливо було дійти висновку, що
перераховане позивачем майно є дійсно
спільною сумісною власністю сторін, і
це майно є в наявності на час розгляду
справи.

Твердження апелянта, що
непідтвердження наявності спірного
майна за місцем проживання
відповідачки ОСОБА_2 (м. Зіньків, вул.
Гоголя, 10) не може бути підставою для
відмови позову, не береться
апеляційним судом до уваги, оскільки
позивачем не надано доказів як обсягу
спільно нажитого майна сторін, так і
його вартості на момент вирішення
спору, клопотання про забезпечення
доказів чи клопотання щодо проведення
судової товарознавчої експертизи на
предмет визначення вартості майна, яке
позивач просив поділити між сторонами,
у суді першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_1 не заявлялось.

У свою чергу, нотаріальна довіреність
від 8.06.10 року, якою ОСОБА_1 уповноважено
користуватися та розпоряджатися від
імені ОСОБА_3 автомобілем ЗАЗ-968М,
державний номерний знак
НОМЕР_1 (а.с. 120), не може свідчити про
виникнення у ОСОБА_1 та ОСОБА_2
прав спільної сумісної власності на
вказаний автомобіль.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та не спростовують
висновків суду.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 17 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
С.Ю. МАРТЄВ

Судді :
Л.М. ХІЛЬ

В.А. ЧІЧІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя
С.Ю. МАРТЄВ