У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 18 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 31 липня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання батьківства та
стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 18
грудня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частки заробітку (доходу) ОСОБА_2
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
починаючи з 05 березня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

Допущено до негайного виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення витрат на проїзд
до експертної установи відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 10 лютого
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково, рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 травня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково, рішення апеляційного суду
Рівненської області від 10
лютого 2014 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 31 липня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і передати справу
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, правильно встановили
характер правовідносин сторін у справі
та застосували норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених вимог та конкретних обставин
справи на підставі наданих сторонами
доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги про
незастосування судами попередніх
інстанцій до спірних правовідносин
положень ст. 53 КпШС України є
безпідставними та не заслуговують на
увагу, оскільки суд апеляційної
інстанції, переглядаючи рішення
місцевого суду, врахував висновки і
мотиви суду касаційної інстанції,
висловлені в ухвалі від 14 травня 2014
року, та роз'яснення, викладені у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Інші доводи касаційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди заявника з висновками судів
попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Згідно ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 18 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 31 липня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання батьківства та стягнення
аліментів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур