Справа № 468/1767/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївська область м. Баштанка вул.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Муругова В.В. при
секретарі - Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Баштанка справу за поданням
державного виконавця ВДВС
Баштанського РУЮ про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшло подання головного
державного виконавця ВДВС
Баштанського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_1, по стягненню з
якого аліментів на утримання
неповнолітньої дитини було відкрито
виконавче провадження.

В поданні державний виконавець вказує,
що на виконанні у відділі ДВС
Баштанського РУЮ знаходиться
виконавче провадження з примусового
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
утримання дитини. Боржник не в повному
обсязі сплачує аліменти на утримання
дитини, заборгованість по сплаті
аліментів становить 8498,93 грн., вказане,
на думку державного виконавця, є
підставою для тимчасового обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець заявив про
розгляд подання за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання (копію
виконавчого листа; копію постанови про
відкриття виконавчого провадження,
копію попередження, розрахунок
заборгованості по аліментам), суд
встановив, що постановою державного
виконавця відкрито виконавче
провадження по примусовому стягненню з
ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини,
боржник в повній мірі аліменти не
сплачує, внаслідок чого має
заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України слідує,
що питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

Статтею 6 Закону України "Про порядок
виїзду і в'їзду в Україну громадян
України" передбачено декілька видів
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
(паспорту громадянина України для
виїзду за кордон) та тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у певних
випадках, що визначені в цій статті.
Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного
Закону громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 11 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, державний виконавець
може звернутися з поданням до суду за
місцезнаходженням органу ДВС щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням. Подання серед
іншого повинно містити підтвердження
факту ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань. У поданні мають бути
визначені заходи (тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого), найменування органів, які
мають їх здійснити.

Про направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду державний виконавець
повідомляє боржника.

Обмеження особи у праві виїзду за межі
України є нічим іншим, як умотивованим
обмеженням прав особи на свободу
пересування та може бути застосоване
як виняток та лише у разі
обґрунтованості факту ухилення
боржника від виконання рішення та
тягар доказування такого факту
покладено на державного виконавця,
який вносить до суду подання.

Згідно з закріпленим в ст. 11 ЦПК України
принципом диспозитивності при
розгляді позовів, скарг та заяв,
поданих у відповідності до норм ЦПК
України, суд обмежений заявленими
вимогами та обставинами, на які
посилається заявник, та виходити за їх
межі не в праві.

При цьому, подання державного
виконавця окрім неповної сплати
боржником аліментів взагалі нічим не
обґрунтовується, та вказані обставини,
на думку суду, не є підтвердженням
ухилення боржника від виконання
зобов'язань та не є достатньою
підставою для обмеження боржника в
його правах.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків. При цьому, матеріали
подання навіть не містять відомостей
про отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження, яка
відповідно до ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» має
направлятись рекомендованим листом з
повідомленням.

Поняття ж «ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням» слід розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Та, як вказувалось вище, обов'язок
доказування вчинення боржником таких
свідомих діянь покладено на державного
виконавця.

В супереч вимогам п.11.1.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року державним виконавцем також
не надано даних про повідомлення
державним виконавцем боржника про
направлення до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження
його у праві виїзду, оскільки долучене
до подання повідомлення від 12.08.2014 року
вказує лише про необхідність явки
боржника до державного виконавця,
попередження про можливість
застосування до нього приводу та
притягнення до кримінальної
відповідальності, проте даних, що
боржника повідомлено саме про
підготовлене подання та його суть і що
таке повідомлення боржником отримано -
матеріали подання не містять.

Крім того, подання не містить
матеріалів стосовно вжиття інших
заходів по примусовому виконанню
рішення суду.

В будь-якому разі, описані в поданні
обставини щодо наявності
заборгованості по сплаті аліментів,
без офіційного підтвердження
отримання боржником постанови про
відкриття виконавчого провадження та
без підтвердження фактів його
свідомого ухилення від виконання
судового рішення - не може бути
підставою для обмеження прав особи на
свободу пересування.

З огляду на вказане, суд вважає, що
подання державного виконавця ВДВС
Баштанського РУЮ про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України не може бути
задоволене.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Баштанського РУЮ про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана
апеляційному суду Миколаївської
області через Баштанський районний суд
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: