У Х В А Л А

"09" липня 2014 р.
м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.
Львова - Шеремета Ю.С. розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про
стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В порядку забезпечення позову позивача
подав заяву про забезпечення позову,
просить накласти арешт на грошові
кошти належні відповідачу співмірно до
ціни позову. В обґрунтування вимог
даної заяви позивач посилався на те, що
сума позовних вимог є значною (228740,66
грн.), відповідачем грубо порушуються
умови протоколу взаєвовирочки, та
відсутній намір повернення коштів, у
зв'язку з чим просив суд накласти арешт
на грошові кошти відповідача.

Вивчивши подані матеріали позову,
матеріали заяви про забезпечення
позову, вважаю, що в задоволенні заяви
про забезпечення позову слід відмовити
з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.122, 151 ЦПК
України та п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку
ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в
заяві про забезпечення позову, повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості,
необхідні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Вважаю, що мотиви заяви не дають
підстави суду вирішити таке питання,
оскільки позивачем не зазначено, на які
кошти слід накласти арешт, інформації
на яких рахунках розміщені грошові
кошти. А відтак, накладення арешту на
невизначене коло майна відповідача
може спричинити шкоду його інтересам,
що з огляду на обставини справи є
необґрунтованим, не доцільним та може
порушити права відповідача.

Крім того, суд позбавлений можливості
оцінити співмірність заявлених вимог
та заходів забезпечення позову, які
просить вжити позивач.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у
задоволені заяви про забезпечення
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви про забезпечення
позову ОСОБА_1 по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Франківський районний суд м. Львова
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя
Шеремета Ю.С.