Справа № 750/6988/13-ц
Провадження № 6/750/1160/14
20 листопада 2014 року
Деснянський районний суд міста
головуючого –судді Логвіної Т.В.
при секретарі – Корж Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов’язань,
головний державний виконавець
Центрального відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_1
звернувся до суду з поданням про
встановлення боржнику ОСОБА_2
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України до виконання ним своїх
зобов’язань за рішенням суду.
Головний державний виконавець в судове
засідання не з’явився, надійшла заява
про розгляд справи у його відсутність.
Сторони виконавчого провадження не
викликалися, відповідно до вимог
статті 3771 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
На виконанні в Центральному відділі
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції знаходиться виконавчий лист
№2/750/2330/13, виданий 10.10.2013 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 53 770,50
Постановою державного виконавця від
24.10.2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
06.11.2013 року винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони заборони на його відчуження.
06.11.2013 року та 20.02.2014 року від стягувача
надійшла заява про те, що боржник борг
12.11.2013 року, 28.10.2014 року, 03.09.2014 року при
виході за адресою проживання боржника,
двері квартири ніхто не відчинив, про
що складені відповідні акти.
Відомостей стосовно того, що боржник
повідомлений про будь-які виконавчі
дії, що здійснюються державним
виконавцем в відношенні нього суду не
Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов‘язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов‘язань за рішенням суду.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК
України, фізична особа, яка досягла 16
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.
Отже державному виконавцю надано право
не в будь-якому разі звертатись із
поданням до суду, а тільки в разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов‘язань. Під
поняттям «ухилення» від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням, варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад наявність
коштів, майна тощо) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини. На момент
звернення з поданням до суду, факт
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об’єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження

Згідно положень статті 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника –фізичної особи або
керівника –юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»
ухилення громадянина України від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) можливе
лише за наявності умислу. Адже у цьому
випадку особа усвідомлює протиправний
характер своєї дії або бездіяльності ,
передбачає її суспільно шкідливі
наслідки і бажає (або свідомо
припускає) їх настання, що свідчить про
наявність як інтелектуальної, так і
вольової ознаки у поведінці особи.
Отже, особа, яка має невиконані
зобов’язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
зворотне.

Враховуючи вищевикладене вказане
подання не підлягає задоволенню,
оскільки державним виконавцем не
надано доказів на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання рішень
суду, а ЦПК України передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов’язань, а за ухилення від їх
виконання..

Керуючись статтями 208 – 210, 293, 3771 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання головного
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України до
виконання нею своїх зобов’язань
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: