Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Кеміня
М.П., Куштана Б.П.

при секретарі -
Чейпеш С.І.

з участю - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Виноградівського
районного суду від 02 липня 2014 року
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
надання дозволу на виготовлення
проїзного документа дитини для виїзду
за кордон без згоди батька, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, в якому
просила надати їй дозвіл без згоди
відповідача, який є батьком її
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виготовити проїзний
документ для виїзду сина за кордон до
досягнення ним повноліття та дозвіл на
виїзд сина за кордон.

Вимоги обґрунтовувала тим, що у
неї є можливість виїжджати із сином за
кордон на відпочинок та оздоровлення,
оскільки там проживає її рідна сестра,
проте відповідач не дає згоду на
оформлення проїзних документів для
виїзду дитини за кордон.

Рішенням Виноградівського
районного суду від 02 липня 2014 року
позов задоволено частково. Надано
дозвіл на виготовлення проїзного
документа дитини та дозвіл на виїзд за
кордон ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_1.

В решті позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення Виноградівського
районного суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у позові відмовити.

Зазначає, що не бажає надавати дозвіл,
оскільки вважає, що позивачка може
вивезти дитину на постійме місце
проживання до Угорщини, де вона працює
з 2008 року.

Крім того, вважає, що суд, надаючи
дозвіл на виїзд сина за кордон, повинен
був відповідно до Закону України «Про
порядок виїзду з України та в`їзду в
Україну громадян України» зазначити
часовий проміжок перебування сина за
кордоном, країну, до якої дозволяється
його виїзд, та особу, у супроводі якої
дозволяється виїзд сина без згоди
батька, а дозволивши постійні виїзди
сина за кордон до досягнення ним
16-річного віку, суд фактично позбавив
його, як батька, можливості брати
участь у вихованні та спілкуванні з
сином, чим порушив вимоги ст.ст. 141, 153, 157
СК України.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка
проживала з відповідачем у
громадянському шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
позивачка народила сина ОСОБА_3
(свідоцтво про народження серії
НОМЕР_1).

Рішенням органу опіки та
піклування Виноградівської РДА
відповідачу було надано дозвіл на
зустріч із малолітнім сином ОСОБА_3.
Зобов'язано батьків дитини
дотримуватись даного графіку (а.с. 37).

Рішенням Виноградівського
районного суду від 25.02.2014 року, яке
набрало законної сили 11.03.2014 р., було
задоволено позов ОСОБА_1 та зобов'язано
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1
перешкод у спілкуванні з сином.
Встановлено час та місце для
спілкування (а.с. 34-36).

Я вбачається з витягу, наданого
Державною прикордонною службою
України, від 31.12.2013 р. позивачка за
період з 13.08.2008 р. до 28.10.2013 р. регулярно
перетинала державний кордон у пунктах
пропуску Вилок та Лужанка (а.с. 39).

Відповідно до ч.2 ст. 4. Закону України
"Про порядок виїзду з України і в`їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Проїзний документ на дитину
оформляється терміном на три роки або
до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно із Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затвердженими
Постановою КМ України від 31.03.1995 р. № 231,
за наявності заперечень одного з
батьків паспорт/проїзний документ
дитини може бути оформлено на підставі
рішення суду (п.18).

Пунктом 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затвердженого Постановою КМУ
від 27 січня 1995 року №57 встановлено, що
виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, в супроводі
одного з батьків або інших осіб,
уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється у разі пред'явлення
рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

У статті 141 Сімейного кодексу України
визначена рівність прав і обов'язків
батьків відносно дитини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та надаючи
їй дозвіл на виготовлення проїзного
документу для виїзду дитини за кордон,
суд першої інстанції в порушення вимог
п.4 Правил перетинання державного
кордону громадянами України, не
зазначив конкретної держави
прямування, відповідного часового
проміжку перебування у цій державі та
особи, у супроводі якої дитина може
перетинати державний кордон.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК
України слід змінити, зазначивши
державу прямування та відповідний
часовий проміжок перебування у цій
державі, а саме надати ОСОБА_2 дозвіл на
виготовлення проїзного документа
дитини для виїзду за кордон без згоди
батька та надати дозвіл на виїзд дитини
до Угорщини в супроводі матері ОСОБА_2
або уповноваженої нею особи без згоди
батька протягом трьох років з дня
набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного
суду від 08 липня 2014 року - змінити.

Надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення
проїзного документа дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_1.

Надати дозвіл на виїзд дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до Угорщини в супроводі
матері ОСОБА_2 або уповноваженої нею
особи без згоди батька ОСОБА_1, протягом
трьох років з дня набрання рішенням
законної сили.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Куштан Б.П.