Справа № 347/1898/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі
головуючого - судді : Гордія В.І., з
секретарем Корбутяк Н.М., за участю
представників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косові справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання майна об'єктом власності
подружжя, визнання права на ? ідеальної
частини цього майна,

Зустрічним позовом: ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом
власності подружжя, визнання права на ?
ідеальної частини цього майна.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя.

Представник позивачки-відповідачки
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримала та суду пояснила, що 20.05.1995
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено
шлюб, від якого у них народилося двоє
дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Згідно договору дарування
від 17.03.1998 року ОСОБА_4 було подаровано
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в АДРЕСА_3. Під
час їхнього спільного проживання
разом, їхньою спільною працею та
спільними коштами було відремонтовано
житловий будинок та споруди, також ними
було проведено добудову в даному
господарстві, яку закінчили в 2006 році. З
моменту укладення шлюбу та народження
їхніх дітей вони всі разом прописані в
даному житловому будинку. В 2006 році
шлюб між сторонами було розірвано. На
даний час ОСОБА_4 одружився вдруге та
проживає там з іншою жінокю та має з нею
дітей, тому ОСОБА_3 не може там
проживати зі своїми дітьми, проте вона
вважає, що має частку в даному
житловому будинку, тому просить позов
задовольнити.

Представник відповідача-позивача
ОСОБА_2 в судовому засіданні первинний
позов не визнала, зустрічний позов
підтримала та суду пояснила, що з 20.05.1995
року по 10.04.2006 року її довіритель,
ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7 За час спільного
проживання ними було спільно придбано
житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями в АДРЕСА_1,
квартиру АДРЕСА_2, а також проведено
реконструкцію та добудову житлового
будинку в АДРЕСА_3, який належить ОСОБА_4
згідно договору дарування від 17.03.1998
року. Після припинення шлюбних
відносин та припинення ведення
спільного господарства ОСОБА_4
особисто провів добудову спірного
будинку АДРЕСА_3, але будинок ще не
завершений і підлягає введення в
експлуатацію. ОСОБА_4 не згідний з
позовом ОСОБА_3 і подав заяву про
застосування до позовних вимог строків
позовної давності. Також вважає, що
позивачка не врахувала при подачі
позову і інше майно, яке вони придбали в
шлюбі, тому він просить задоволити
зустрічний позов, а в первинному
відмовити.

Суд вислухавши сторони та вивчивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що в задоволенні первинного, а також і
зустрічного позову слід відмовити з
наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 20.05.1995 року по 10.04.2006 року, що
підтверджується копіями свідоцтва про
шлюб та свідоцтва про розірвання шлюбу
(а.с. 7, 10).

До суду відповідач по первинному
позову ОСОБА_8 подав заяву про
застосування строків позовної
давності в якій просить відмовити в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 у
зв'язку із пропущенням строку позовної
давності на звернення до суду.

Згідно ч.2 ст. 72 СК України до вимог про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Позивачка сама звернулася до суду з
позовом про розірвання шлюбу 17.01.2006 р.
Вона знала, що має право на частку майна
набутого під час шлюбу, але не захотіла
поділу цього майна, що вказано в самій
позовній заяві про розірвання шлюбу
(а.с. 92).

Згідно ч.2 ст. 267 ЦП України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнятий судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦП України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у справі,
зробленого до винесення ним рішення.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Позивачкою-відповідачкою ОСОБА_3 суду
не надано жодних доказів які б
підтверджували те, що вона пропустила
строк позовної давності з поважних
причин.

Отже у позові ОСОБА_3 слід відмовити у
зв'язку із спливом позовної давності.

Щодо зустрічного позову, то даний позов
не підлягає задоволенню.

Право власності на об'єкт
незавершеного будівництва не може бути
визнаний судом, оскільки існує інший
порядок визнання права власності на
будівлю.

Як встановлено висновком № 040/БТ-13
судово будівеьно-технічної експертизи
від 05.12.2013 року готовність будинку
АДРЕСА_3 по 1-ому поверху складає 94 %
готовності по 2-ому поверху - 51 %
готовності (а.с. 145-174).

Згідно ст. 331 ЦК України право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створене майно).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття майна до експлуатації, право
власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа,
зазначена в абзаці першому цієї
частини, може укласти договір щодо
об'єкта незавершеного будівництва,
право власності на який реєструється
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
підставі документів, що підтверджують
право власності або користування
земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна,
проектно-кошторисної документації, а
також документів, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

Що стосується вимоги про залишення
в порядку поділ майна подружжя
квартири у власності ОСОБА_3 то дана
квартира є власністю ОСОБА_3 і не
відноситься до спільного майна
подружжя.

Згідно договору дарування
квартири від 03.04.2002 року ОСОБА_3 стала
власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 105).

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: 2) майно, набуте нею ним за
час шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування…

Доказів на підтвердження того, що
цю квартиру вони придбали за спільні
кошти (як стверджує в позовній заяві
ОСОБА_4) позивач по зустрічному позові
не надав.

Що стосується припинення права
власності ОСОБА_4 на ? частку будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,242 га для
обслуговування житлового будинку та
земельної ділянки площею 0,4272 га для
ведення особистого селянського
господарства, дана вимога може бути
вирішена в інший спосіб.

Згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку та земельної ділянки
від 26.06.1998 року, сторони купили в рівних
частинах житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну
ділянку розміром, 0,6742 га для
обслуговування житлового будинку і
ведення особистого підсобного
господарства. (а.с. 74).

Отже дане питання ОСОБА_4 може
вирішити на підставі правочину, тобто
відчужити дане майно ОСОБА_3 шляхом
дарування або продажу.

Враховуючи наведене в зустрічному
позові ОСОБА_4 слід відмовити.

Враховуючи наведене на підставі
ст. ст. 60, 68-70, 71 СК України, ст.ст. 256, 257, 267,
331, 364, 365, 368 ЦК України та керуючись
ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання майна об'єктом власності
подружжя, визнання права на ? ідеальної
частини цього майна - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
В.І. Гордій