АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача
Гриньковського С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Малого
приватного підприємства «Традиція-98»
на заочне рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 24 вересня 2014
року по цивільній справі за позовом
Малого приватного підприємства
«Традиція-98» до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року МПП «Традиція-98»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому просило стягнути з відповідача
матеріальну шкоду в сумі 10 902 грн.,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 будучи
директором і засновником ТОВ «Соло-25»,
за грошову винагороду придбав згадане
товариство без мети здійснення
фінансово-господарської діяльності та
передав всі реєстраційні та установчі
документи невстановленим особам, з
метою здійснення ними незаконної
діяльності пов'язаної з наданням
заборонених законом послуг іншим
підприємствам по формуванню у них
штучних витрат та мінімізації
податкових зобов'язань при сплаті
податків до бюджету.

У подальшому ДПІ у Оболонському районі
м. Києва ДПС України здійснивши
позапланову виїзну перевірку МПП
«Традиція-98» за період з 01.07.2011 по 30.06.2012
по взаємовідносинам з ТОВ «Соло-25»,
дійшла висновку про заниження МПП
«Традиція-98» у березні 2012 року податку
на додану вартість на суму 10 902 грн. і до
нарахувала позивачу цю суму ПДВ, що
підтверджується відповідним актом від
08.05.2013 та податковим
повідомленням-рішенням від 31.05.2013. З
огляду на викладене, на думку позивача,
відповідач повинен відшкодувати
вказану суму, оскільки вчинив
незаконні дії.

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 24.09.2014 в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Вважає необґрунтованим
висновок суду про безпідставність і
недоведеність заявлених вимог,
оскільки матеріалами справи доведено
факт заподіяння матеріальної шкоди
позивачу незаконними діями
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу з
викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача, оскільки його неявка не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
належних правових підстав для
стягнення з відповідача заявленої
матеріальної шкоди.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що із нотаріально
посвідченої заяви ОСОБА_4, протоколу № 7
загальних зборів учасників ТОВ Соло-25»
від 24.11.2011 та статуту ТОВ Соло-25» (у
новій редакції), ОСОБА_3 у листопаді 2011
року придбав у ОСОБА_4 ТОВ Соло-25», і був обраний директором
цього товариства (т. 1 а.с. 122-139).

Судом встановлено, що Державна
податкова інспекція у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби України здійснила позапланову
виїзну перевірку МПП «Традиція-98» за
період з 01.07.2011 по 30.06.2012 по
взаємовідносинам у т.ч. з ТОВ «Соло-25»
та за результатами перевірки дійшла
висновку про заниження МПП
«Традиція-98» у березні 2012 року податку
на додану вартість у сумі 10 902 грн. і до
нарахувала позивачу цю суму ПДВ, що
підтверджується відповідним актом від
08.05.2013 та податковим
повідомленням-рішенням від 31.05.2013 (т. 1
а.с. 41-54).

З обвинувального висновку у
кримінальній справі № 74-00187 по
обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 205 ч. 1 КК
України від 06.11.2012 та вироку
Дніпровського районного суду м. Києва
від 12.03.2013 вбачається, що після
придбання ТОВ «Соло-25», входження до
складу засновників, обрання себе
директором товариства та вчинення
інших передбачених законом
реєстраційних дій, а також відкриття
банківського рахунку, ОСОБА_3 передав
всі перелічені документи
невстановленим слідством особам з
метою здійснення ними незаконної
діяльності, пов'язаної з наданням
заборонених законом послуг іншим
підприємствам реально діючого сектору
економіки по формуванню у них штучних
витрат та мінімізації податкових
зобов'язань при сплаті податків до
бюджету.

Правовою підставою даного позову
позивачем визначена ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Зазначена норма регламентує загальні
підстави відшкодування шкоди,
відповідно до яких обов'язок її
відшкодування настає при завданні
шкоди особистим немайновим правам або
майну фізичної чи юридичної особи, при
яких дії заподіювача шкоди є
неправомірними і між настанням шкоди
та цими діями є причинний зв'язок.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992
роз'яснено, що крім загальних підстав,
відповідальність юридичної особи
настає лише у випадках, коли особа, з
вини якої заподіяна шкода, знаходиться
з даною організацією в трудових
відносинах, і шкода, заподіяна нею у
зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків.

З фактичних обставин справи та наявних
у справі доказів вбачається, що
господарські правовідносини виникли
між двома юридичними особами,
засновником та директором однієї з
яких був відповідач, якого було
притягнуто до кримінальної
відповідальності за вчинення
протиправних дій.

Таким чином, на переконання колегії
суддів, відшкодування заподіяної, на
думку позивача, матеріальної шкоди,
повинне здійснюватися не з фізичної
особи, винної у скоєнні злочину у формі
відшкодування шкоди, а винятково з
юридичної особи, яка виступала
договірною стороною у правовідносинах
з позивачем (МПП «Традиція-98), тобто з
ТОВ Соло-25» у формі відшкодування
збитків, відповідно до вимог ст. 22 ЦК
України, у разі доведеності їх
правомірності та обґрунтованості.

З урахуванням пред'явлення позивачем
позову до неналежного відповідача,
висновок суду про відсутність правових
підстав для його задоволення, є
законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевикладене, є безпідставними і
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
повно та всебічно розглянув справу,
надав всім доводам сторін належну
правову оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування
судового рішення, в справі не виявлено,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства «Традиція-98» - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 24 вересня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді