Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1733/13-ц
№
провадження 2/453/56/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

та адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 05.11.2013 року звернувся в
суд із позовною заявою, в якій просить
стягнути у солідарному порядку з
відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
неповнолітнього ОСОБА_6 у свою користь
заподіяну внаслідок протиправних дій
майнову шкоду у розмірі 6500 грн. 00 коп.,
моральну шкоду у розмірі 25000 грн. 00 коп.
та судові витрати у справі, які
полягають у оплаті послуг адвоката у
розмірі 2500 грн. 00 коп., витрат на
транспорт у розмірі 2248 грн. 22 коп. та
сплаченого судового збору за подання
позову до суду у розмірі 315 грн. 00 коп.. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідачі у ніч
з 25 на 26.06.2013 року у АДРЕСА_1 умисно, з
хуліганських мотивів, пошкодили
одинадцять секцій бетонного паркана,
що огороджує належний йому на праві
приватної власності магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказане протиправне
діяння відповідачі були притягнені до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 173 КпАП України, так як
до цього кримінальне провадження по
вказаному факту постановою слідчого СВ
Сколівського РВ ГУ МВС України у
Львівській області Савчина Р.І. закрито
у зв'язку із відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення.
Таким чином, відповідачі вважаються
винними у скоєнні адміністративного
правопорушення і повинні відшкодувати
завдану їх протиправними діями майнову
та моральну шкоду. Зазначає, що
вказаними протиправними діями йому
заподіяна майнова шкода у розмірі 6500
грн. 00 коп., яка полягає у вартості нових
секцій пошкодженого бетонного паркану
і робіт, пов'язаних із їх монтажем
(демонтажем), транспортуванням тощо.
Також вказує на наявність моральної
шкоди, яку він оцінює у розмірі 25000 грн.,
і яка полягає у спричиненні душевних
страждань, переживанні через
пошкодження (знищення) майна, тривалому
дискомфорті з цього приводу та
позбавленні можливості реалізації
своїх звичок і бажань через
необхідність владнати нові проблеми. У
зв'язку із відмовою відповідачів
добровільно відшкодувати завдану йому
майнову та моральну шкоду, він змушений
був звертатися до суду із даним
позовом.

Позивач ОСОБА_3 та його належним чином
уповноважений представник - адвокат
ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві (а.
с. 3-5), просили позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також
їх належним чином уповноважений
представник - адвокат ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечили з підстав, викладених
у письмовому запереченні проти позову
від 25.02.2014 року (а. с. 55-56), просили у
такому відмовити, однак погоджуються
на відшкодування у добровільному
порядку солідарно разом із
неповнолітнім ОСОБА_6 заподіяної
майнової шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп.
та моральної шкоди у такому-ж розмірі.

Неповнолітній відповідач ОСОБА_6 та
належним чином уповноважені
представники адміністрації
навчального закладу Львівського
коледжу будівництва, архітектури та
дизайну, який за законом здійснює щодо
нього функції піклувальника -
завідувач відділення Стечишин О.Я.,
юрист Жила В.М. та заступник директора з
виховної роботи Маліцька У.Л. у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечили з тих-же
підстав, що наведені у письмовому
запереченні проти позову від 25.02.2014
року (а. с. 55-56), яке також підписане і
неповнолітнім ОСОБА_6. Відповідно,
також погоджуються на відшкодування у
добровільному порядку солідарно разом
із відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заподіяної майнової шкоди у розмірі 1000
грн. 00 коп. та моральної шкоди у такому-ж
розмірі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, їх
належно уповноважених представників
та законних представників, покази
свідків, давши належну оцінку
письмовим доказам по справі та
оглянутим у судовому засіданні
матеріалам кримінального провадження
№ 0000409 за фактом пошкодження
бетонного паркану магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», проглянувши відеозапис
протиправних дій, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.
16 ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання, а одними із способів
захисту цивільного права є
відшкодування збитків, інші способи
відшкодування майнової шкоди та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК
України шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала. При цьому
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 вказаного
Кодексу моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

За змістом ст. 1179 ЦК України
неповнолітня особа відповідає за
завдану нею шкоду самостійно на
загальних підставах. У разі
відсутності у неповнолітньої особи
майна, достатнього для відшкодування
заданої нею шкоди, ця шкода
відшкодовується у частці, якої не
вистачає, або у повному обсязі її
батьками або піклувальником, якщо вони
не доведуть, що шкоди було завдано не з
їхньої вини. Якщо неповнолітня особа
перебувала у закладі, який за законом
здійснює щодо неї функції
піклувальника, цей заклад зобов'язаний
відшкодувати шкоду у частці, якої не
вистачає, або у повному обсязі, якщо він
не доведе, що шкоди будо завдано не з
його вини. Такий обов'язок припиняється
після досягнення особою, яка завдала
шкоди, повноліття, або коли вона до
досягнення повноліття стане власником
майна, достатнього для відшкодування
шкоди.

Згідно постанови, винесеної 17.07.2013 року
слідчим СВ Сколівського РВ ГУ МВС
України у Львівській області Савчиним
Р.І. (а. с. 6, а. м. к. п. 37), кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000409 від 26.06.2013 року за фактом
пошкодження паркану магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» гр. ОСОБА_3, закрито у
зв'язку із відсутністю у діянні складу
кримінального правопорушення. У
описовій частині зазначеної постанови
про закриття кримінального
провадження йдеться про те, що
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
неповнолітній ОСОБА_6 26.06.2013 року
близько 03.00 год., перебуваючи поблизу
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що у АДРЕСА_1 і
належить позивачу ОСОБА_3, підійшли до
бетонної огорожі та пошкодили
одинадцять секцій цієї огорожі, чим
завдали збитків на загальну суму 6500
грн. 00 коп.. У цій-же постанові йдеться
про те, що у діях відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6
вбачаються ознаки адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КпАП України, так як протиправними
діями не заподіяно істотної шкоди.
Постанова про закриття кримінального
провадження від 17.07.2013 року не
оскаржувалась, є чинною.

Згідно постанови судді Сколівського
районного суду Львівської області,
винесеної 01.08.2013 року у справі про
адміністративне правопорушення №
453/1181/13-п. (провадження № 3/453/419/13 р.)
неповнолітнього ОСОБА_6 притягнено до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 173 КпАП України і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді сплати штрафу у дохід держави
(а. с. 29).

Згідно постанови судді Сколівського
районного суду Львівської області,
винесеної 01.08.2013 року у справі про
адміністративне правопорушення №
453/1179/13-п. (провадження № 3/453/418/13 р.)
відповідача ОСОБА_5 притягнено до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 173 КпАП України і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді сплати штрафу у дохід держави
(а. с. 30).

Згідно постанови судді Сколівського
районного суду Львівської області,
винесеної 01.08.2013 року у справі про
адміністративне правопорушення №
453/1178/13-п. (провадження № 3/453/417/13 р.)
відповідача ОСОБА_4 притягнено до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 173 КпАП України і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді сплати штрафу у дохід держави
(а. с. 31).

У всіх згаданих вище постановах судді
йдеться про пошкодження 26.06.2013 року
відповідачами групою осіб з
хуліганських мотивів бетонної огорожі,
яка належить позивачу ОСОБА_3. Такі
постанови судді набрали законної сили,
підлягають виконанню.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 правомірно
звернувся до суду із позовом до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
неповнолітнього ОСОБА_6 у порядку
цивільного судочинства про
відшкодування у солідарному порядку
шкоди, завданої протиправними діями
останніх і саме відповідачі мають
нести відповідальність за завдану
позивачу ОСОБА_3 майнову та моральну
шкоду внаслідок пошкодження майна, так
як доведена їх вина по вказаному факту.
Вина відповідачів також стверджується
проглянутим у судовому засіданні
записом відеоспостереження від 26.06.2013
року (носій з інформацією міститься а.
м. к. п. 36) та показами допитаних у
судовому засіданні свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11.

Майнова шкода, завдана позивачу, у
сукупності становить 3700 грн. 00 коп. (а не
6500 грн. 00 коп., як це зазначено у
згаданій вище постанові про закриття
кримінального провадження), і яка
полягає у придбанні останнім 14.03.2014
року одинадцяти секцій бетонної
огорожі, оплаті робіт за демонтаж
пошкоджених і монтаж нових секцій
огорожі, а також у наданні транспортних
послуг щодо доставки таких секцій
огорожі, що підтверджується
відповідною накладною ФОП ОСОБА_12 № 01
від 14.03.2014 року та актом про
прийняття-передачу виконаних робіт від
цього-ж числа (а. с. 87, 88). Судом
встановлено, що саме вказаного числа
були виконані згадані вище роботи на
суму із придбаними секціями огорожі у
розмірі 3700 грн. 00 коп., а придбання та
роботи по монтажу (демонтажу) бетонних
секцій огорожі на суму 6500 грн. 00 коп.
згідно накладної ФОП ОСОБА_12 № 01 від
28.06.2013 року не відбувалось і не
виконувались. Відтак, майнову шкоду
слід стягнути саме у розмірі 3700 грн. 00
коп..

Суд також не погоджується із розміром
моральної шкоди, про яку зазначає
позивач ОСОБА_3 у поданій ним позовній
заяві. Розмір відшкодування моральної
шкоди у сумі 25000 грн. суд вважає значно
завищеним. Так, виходячи із принципів
рівності, поміркованості, розумності
та справедливості, характеру й обсягу
моральних страждань, а також
враховуючи положення чинного
законодавства про те, що розмір
відшкодування моральної шкоди має бути
не більш, аніж достатнім для розумного
задоволення потерпілої особи і не
повинен призводити до її збагачення,
суд вважає доведеним та достатнім
стягнути у користь позивача 1000 грн.
заподіяної йому моральної шкоди. При
цьому суд бере до уваги пошкодження
кількості майна, яке заподіяли
відповідачі позивачу, мотиви завдання
такої шкоди, душевні страждання
позивача з вказаного приводу та
дискомфорт щодо відновлення
пошкодженого майна, а також майновий
стан відповідачів, які ніде не працюють
та не мають стабільного заробітку, а
неповнолітній відповідач ОСОБА_6
взагалі позбавлений батьківського
піклування. Обставини щодо майнового
стану відповідачів та факту їх
працевлаштування встановлені
матеріалами справи під час з'ясування
їх анкетних даних та даних про їх особи.

Представником позивача ОСОБА_3 у даній
справі є адвокат ОСОБА_1 і такий надавав
останньому юридичну допомогу упродовж
всього судового розгляду зазначеної
справи. Зазначені обставини
підтверджуються наявним у матеріалах
справи оригіналом договору від 04.11.2013
року (а. с. 89) про надання правової
допомоги. У вказаному договорі йдеться
про те, що адвокатом ОСОБА_1 від клієнта
отримано гонорар у розмірі 2500 грн. 00
коп., хоча квитанції до прибуткового
касового ордера (чи будь-якої іншої
фінансової документації) на
підтвердження такого факту не
представлено. Таким чином, матеріалами
даної справи не підтверджується оплата
позивачем 2500 грн. 00 коп. адвокату ОСОБА_1
за надання йому юридичної допомоги, у
зв'язку з чим вимоги про відшкодування
оплати за надання правової допомоги
задоволенню не підлягають.

Не підлягають також до задоволення і
вимоги про відшкодування витрат на
транспорт із м. Львів у м. Сколе з метою
позивача бути присутнім у судових
засіданнях, у загальному розмірі 2248
грн. 22 коп. згідно чеків за придбане
пальне (а. с. 81-86), так як лише один із
згаданих чеків виданий 20.03.2014 року (у
день, коли відбувалось одне із судових
засідань у справі, однак у такому
судовому засіданні позивач був
відсутнім, а у такому брав участь його
представник - адвокат ОСОБА_1.). Щодо
всіх інших чеків, то такі датовані
11.03.2014 року (причому три одразу), 14.03.2014
року та 22.03.2014 року, хоча у вказані дати
судові засідання у справі не
відбувались і не призначались.

Разом з тим, у зв'язку із частковим
задоволенням позовних вимог, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідачів у користь позивача
понесені останнім судові витрати у
справі у частині сплати судового збору
у відповідності вимог, визначених ч. 1
ст. 88 ЦПК України, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати,
що складає 229 грн. 40 коп. (пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог та
пропорційно до тієї частки позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено). Решту судових витрат у
розмірі 85 грн. 60 коп. слід залишити за
позивачем. Розмір судового збору 229 грн.
40 коп. встановлювався Законом України
«Про судовий збір» (у редакції, що діяла
на момент подання позову до суду - 05.11.2013
року).

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, аналізу матеріалів
справи та враховуючи все
вищевикладене, суд вважає, що вимоги
позивача ОСОБА_3 є підставними та
обґрунтованими, доведені матеріалами
справи і підлягають до часткового
задоволення. Зокрема, у користь
позивача ОСОБА_3 з відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 у
солідарному порядку слід стягнути 3700
грн. 00 коп. заподіяної йому майнової
шкоди, 1000 грн. 00 коп. заподіяної
моральної шкоди та 229 грн. 40 коп.
сплаченого судового збору, а всього - 4929
грн. 40 коп. (3700 грн. 00 коп. + 1000 грн. 00 коп. +
229 грн. 40 коп. = 4929 грн. 40 коп.). При цьому,
неповнолітній ОСОБА_6 в силу ст. 1179 ЦК
України повинен відповідати за
заподіяну ним шкоду, оскільки судом не
встановлено того факту, що у останнього
немає коштів, або ж відсутнє майно,
достатнє для відшкодування шкоди у
розмірі, визначеному судом (за мінусом
часток відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5).
Решта позовних вимог про стягнення
майнової та моральної шкоди, а також
судових витрат у справі задоволенню не
підлягають і у таких слід відмовити у
зв'язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62-64, 79, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
солідарному порядку на користь ОСОБА_3
4929 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять
дев'ять) грн. 40 коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити у зв'язку з їх недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин