Справа № 310/2100/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області в складі судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л. І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
припинення права на частку у спільному
майні, стягнення грошових коштів,
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
припинення права на частку у спільному
майні, стягнення грошових коштів,
визнання права власності в якому
зазначили, що вони є власниками 3/5
часток житлового будинку по АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування.
Відповідачі є власниками 2/5 часток
спірного житлового будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 24.01.2014 року і не
користуються належною їм часткою
будинку, оскільки проживають за іншою
адресою та не беруть участі в його
утриманні. Виділити в натурі належну
відповідачам частку неможливо.
Відповідачі не є членами їх сім'ї, тому
спільне проживання в будинку
неможливе. На частку кожного з
відповідачів припадає по 7,4 кв. м.
житлової площі, що за ст. 47 ЖК України не
відповідає нормі. Просили припинити
право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 2/5
частки житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 вартість 2/5
часток житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2
право власності на 2/5 частки житлового
будинку з належним до нього
господарськими будівлями та спорудами,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1
та представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали і просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи в його
відсутності.

У письмових запереченнях та в судовому
засіданні відповідач ОСОБА_3 позов
визнав та пояснив суду, що він проживає
в с. Долинське і не має можливості
їздити в місто і доглядати будинок.
Грошові кошти в рахунок належних йому
та ОСОБА_4 часток в спірному будинку
вони отримали від позивачів в
оговореній сумі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явилась, подала до суду заяву про
розгляд справи в її відсутності.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного.

Стаття 365 ЦК України передбачає, що
право особи на частку у спільному
майні може бути припинене за рішенням
суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Згідно договору дарування від 07.09.2001
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 власниками в
рівних частках кожний 3/5 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1. Згідно
відмітки Комунального підприємства з
технічної інвентаризації на підставі
цього договору за ОСОБА_5 та за ОСОБА_2
зареєстровано по 3/10 частки цього
домоволодіння за кожним (а.с.11).

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 за свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
04.04.1986 року належить 1/5 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв
ОСОБА_3 і за свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 24.01.2014 року до
нього перейшло право власності на 4/15
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
(а.с.12). Це право зареєстровано за ним у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно (а.с.13).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 3/10 частки
спірного домоволодіння, ОСОБА_3 - 1/3
частка, ОСОБА_4 - 1/15 частка.

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_1
Запорізької області він складається з
трьох житлових кімнат площею 17.5 кв. м.,
8,1 кв. м., 11,4 кв. м., загальною житловою
площею 37 кв. м. Суд вважає, що частки
відповідачів є незначними, оскільки
виходячи із загальної жилої площі
спірного будинку на частку ОСОБА_3
припадає 12,3 кв. м., а на частку ОСОБА_4 -
2,47 кв. м..

Згідно поверхового плану
спірного будинку житлові кімнати
площею 2,47 кв. м. та 12,3 кв. м. у ньому
відсутні (а.с.41), а виділення у власність
або користування відповідачів кімнат
більшою площею, ніж припадає на їх
частку порушить права інших
співвласників будинку, оскільки це
буде суперечити статті 41 Конституції
України, яка передбачає, що кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, не
завдаючи при цьому шкоди правам інших
осіб і не порушуючи їхніх інтересів.

Суд вважає, що за таких обставин
виділити частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 або
поділити майно між співвласниками
неможливо.

Судом також встановлено, що спільне
володіння та користування майном є
неможливим, оскільки, відсутні житлові
кімнати які за площею співпадають з
ідеальними частками співвласників.
Крім того, співвласники домоволодіння
не є членами однієї сім'ї (а.с.40-43).

Сторони визначили вартість спірного
нерухомого майна в сумі 50480 грн., тому ця
обставина за ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

Згідно пояснень сторін та наданої
розписки (а.с.33), судом встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали грошові
кошти в сумі 50480 грн. від ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 в рахунок вартості їх частки в
домоволодінні по АДРЕСА_1. Суд вважає,
що за даних обставин відсутня
необхідність внесення позивачами
вартості частки відповідачів на
депозитний рахунок суду, оскільки за
сенсом ч.2 ст. 265 ЦК України вони
вносяться з метою забезпечення прав
відповідачів на отримання цих грошових
коштів після припинення їх права на
частку, що фактично виконано сторонами
в добровільному порядку до прийняття
рішенням по справі.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачі забезпечені житлом у
АДРЕСА_2, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 24.04.2002 року, де на
даний час вони і проживають.
Відповідачі спірним будинком не
користуються, з позовною заявою про
вселення до суду не звертались, що
свідчить про відсутність перешкод у
користуванні будинком і їх небажання
проживати в ньому. Суд вважає, що за
таких обставин припинення права
власності не завдасть істотної шкоди
інтересам відповідачів.

Зважаючи на те, що частка відповідачів
у спільній власності є незначною і не
може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном неможливе,
припинення права на частку не завдасть
істотної шкоди інтересам відповідачів
та членам їх сім'ї, інші співвласники
оплатили відповідачам ринкову
вартість їх частки та враховуючи інші
фактичні обставини справи, суд вважає
за можливе у відповідності зі ст. 365 ЦК
припинити право відповідачів на частку
в спільній власності на спірне
домоволодіння.

Підстави для стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 вартості 2/5
часток житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 відсутні, оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
отримали грошові кошти в загальній
сумі 50480 грн. від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
рахунок вартості їх частки в спірному
домоволодінні.

Згідно ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір
часток у праві спільної часткової
власності не встановлений за
домовленістю співвласників або
законом, він визначається з
урахуванням вкладу кожного з
співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.

Виходячи з сенсу розписки від 19.05.2014
року кожен з позивачів у рівних частках
понесли витрати по оплаті вартості
частки відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
тому за ними слід визнати право
власності на набуту частину
домоволодіння у рівних частках, а саме
по 1/5 частці.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 357, 365 ЦК України, ст. 41 Конституції
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3
частку житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/15
частку житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5
частку житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5
частку житлового будинку з належним до
нього господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя