Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/841/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2014 року
м.Виноградів

Виногрідівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді А.А.Надопта, при
секретарі С.С.Онисько, за участю
представника відповідача по дорученню
М.І.Митровці, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Виноградів цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «НУБІУС
КАРПАТОК» м.Виноградів про
відшкодування шкоди в розмірі 9.473,80
грн.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 заявив цивільний позов
до ТОВ «Нубіус Карпаток» м. Виноградів
про відшкодуваня шкоди.

Вимоги заявленого позову позивач
обґрунтовує тим, 15 квітня 2013 року, між
позивачем та відповідачем в особі
директора Козьма В.Й., було укладено
строковий трудовий договір, згідно
якого, позивача було прийнято на роботу
до ТзОВ «НУБІУС КАРПАТОК» на посаду
представника підприємства у
Полтавській області.

Згідно з пунктом 2.2 вказаного договору,
на позивача ОСОБА_2 було покладено
обов'язки відвідувати підприємства по
наданому попередньо маршруту, надавати
докладну інформацію та звітувати щодня
про виконання роботи, вести реєстр
актів прийому-передачі інструментів,
своєчасно повідомляти про причини не
виконання обов'язків (якщо таке буде
мати місце), нести повну матеріальну
відповідальність за наданий йому
автомобіль OPEL Astra Н VAN, у якому розміщена
система глобального позиціонування
(GPS), тримати його у відповідному стані,
заправляти автомобіль паливною
карткою наданою йому підприємством,
перетнути кордон (Україна-Угорщина)
автомобілем у термін передбачений
Законодавством Угорщини (кожні 60
календарних днів), дотримуватися
ліміту використання мобільним
телефоном в сумі 200 грн, у місяць,
складати матеріальний звіт на суму
отримання від підприємства, які
надаються для непередбачених
додаткових витрат, не розголошувати
конфіденційну інформацію та
інформацію, що становить комерційну
таємницю підприємства.

Для виконання вказаних зобов'язань,
відповідачем було надано позивачу
ОСОБА_2 відповідні технічні засоби,
зокрема автомобіль OPEL Astra Н VAN
реєстраційний номер НОМЕР_1, якій
відповідно до договору оренди
транспортного засобу № 1 від 10 квітня
2013 року було взято в оренду в
угорського підприємства «Nubius Hungaria» Кфт
в особі генерального директора Ягера
Золтана.

Передача відповідачем транспортного
засобу оформлювалося актом
приймання-передачі від 17 квітня 2013
року, згідно якого окрім автомобіля
позивачу було передано свідоцтво про
реєстрацію (технічний паспорт на авто)
серії НОМЕР_2, видане Консентмікловші
районним відділом, дві пари ключів,
запасне колесо, аптечка.

Окрім вказаних матеріальних цінностей
та документів, TOB «НУБІУС КАРПАТОК» та
«Nubius Hungaria» Кфт в особі генерального
директора Ягера Золтана позивачу також
було надано письмовий дозвіл на
керування транспортним засобом від 10
квітня 2013 року та від 15.04.2013

року.

Отримавши вказаний автомобіль та
документи, позивач зазначає, що
сумлінно почав виконувати взяті на
себе згідно умов трудового договору
обов'язки на території Полтавської та
суміжних областях, але через місяць,
14.05.2013 року його було зупинено
співробітниками УДАІ УМВС України в
Полтавській області на посту ДАІ
«Чутово» та повідомлено, що згідно з
Єдиною автоматичною інформаційною
системою Держмитслужби України, та
інформації Чопської митниці,
вищевказаний автомобіль був ввезений
16.04.2013 року через пункт пропуску
«Вилок» громадянином Угорщини Ягером
Золтаном у режимі «тимчасове
ввезення», а тому відповідно до ч. 4 ст.
380 Митного кодексу України, незважаючи
на всі дозвола та наявності технічного
паспорту на автомобіль, позивач не має
права користуватися вказаним
транспортним засобом навіть якщо він
знаходиться у трудових відносинах з
власником або орендарем автомобіля,
про що позивач не був поставлений до
відома.

Як наслідок, працівниками Полтавської
митниці на позивача було складено
протокол, та 31 травня 2013 року відносно
нього було винесено постанову в справі
про порушення митних правил №0085/80600/13
якою його було визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
п'ятсот неоподаткованих мінімумів
доходів громадян (8500 грн.).

Звернувшись до відповідача за
поясненнями з цього приводу та
проханням виплатити за нього вказаний
штраф так як у дійсності на нього було
винесено постанову не з його вини а з
вини роботодавця, позивач ОСОБА_2
отримав відмову. Окрім того на момент
усіх вказаних подій, у роботодавця
перед позивачем виникла
заборгованість по заробітній платі, а
тому позивач прийняв рішення про
розірвання трудових відносин з
відповідачем та направив по
електронній пошті відповідний лист.

Через деякий час позивач отримав листа
від відповідача за вихідним номером 1,
датований 31 травня 2013 року, у якому
зазначалося, що його заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням було отримано та її буде
розглянуто протягом 30 календарних
днів, при цьому товариство вимагало
повернення усіх наданих йому для
виконання своїх функцій матеріальних
цінностей включаючи автомобіль на
протязі 5 робочих днів.

Протягом червня липня 2013 року,
позивачем було повернуто все надане
йому відповідачем майно, у тому числі
автомобіль.

Відповідач звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з позовною
заявою про відшкодування позивачем
ОСОБА_2 збитків начебто нанесених
товариству. У свою чергу позивач,
розуміючи, що з вини роботодавця його
було притягнуто до адміністративною
відповідальності у вигляді штрафу та
при цьому не виплачено заробітну
платню, звернувся з позовом про
стягнення з товариства заробітної
плати та компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні.

17 вересня 2013 року ухвалою Київського
районного суду м. Полтави позов
товариства було залишено без розгляду,
а позовні вимоги позивача ОСОБА_2 були
задоволені частково.

Таким чином, враховуючи те, що
відповідно до трудового договору
позивачу було передано вказаний
автомобіль роботодавцем для виконання
покладених на нього підприємством
зобов'язань та відповідно до п.п. 3,2.1
договору оренди транспортного засобу
від 10 квітня 2013 року витрати пов'язані з
експлуатацією автомобіля несе орендар,
позивач вважає що з вини саме
відповідача його було притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. та з
вини відповідача позивачу прийшлося
заплати штраф з урахуванням
виконавчого збору в сумі 9380 грн. та 93,80
грн. комісії банку що підтверджується
квитанціями банку.

Відповідно до п. 1.3 договору оренди
транспортного засобу від 10.04.2013 року,
Ягер Золтан повинен був передати
орендареві TOB «НУБІУС КАРПАТОК»
автомобіль з документами оформленими
відповідно до чинного законодавства
України, а директор товариства повинна
була вже передати позивачу вказаний
автомобіль згідно чинного
законодавства також оформлений
належним чином та прослідкувати за
належним оформленням вказаного
автомобіля повинна була також директор
TOB «НУБІУС КАРПАТОК».

На основі вищевикладеного позивач
просить суд стягнути із відповідача на
його користь 9473 грн.80 коп. завданої
йому шкоди.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з»явився, однак подав до суду письмову
заяву

про розгляд справи за його відсутності
та про те, що заявлені позовні вимоги
підтримує повністю.

Представник відповідача Митровці М.І.,
в судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних вимог позивача
ОСОБА_2 та зазначив такі безпідставними
та передчасними.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встанвлено, що 15
квітня 2013 року, між позивачем та
відповідачем в особі директора Козьма,
В.Й., було укладено строковий трудовий
договір, згідно якого, позивача було
прийнято на роботу до ТзОВ «НУБІУС
КАРПАТОК» на посаду представника
підприємства у Полтавській області
(а.с.9-11).

Згідно з пунктом 2.2 вказаного договору,
на позивача ОСОБА_2 було покладено
обов'язки відвідувати підприємства по
наданому попередньо маршруту, надавати
докладну інформацію та звітувати щодня
про виконання роботи, вести реєстр
актів прийому-передачі інструментів,
своєчасно повідомляти про причини не
виконання обов'язків (якщо таке буде
мати місце), нести повну матеріальну
відповідальність за наданий йому
автомобіль OPEL Astra Н VAN, у якому розміщена
система глобального позиціонування
(GPS), тримати його у відповідному стані,
заправляти автомобіль паливною
карткою наданою йому підприємством,
перетнути кордон (Україна-Угорщина)
автомобілем у термін передбачений
Законодавством Угорщини (кожні 60
календарних днів), дотримуватися
ліміту використання мобільним
телефоном в сумі 200 грн, у місяць,
складати матеріальний звіт на суму
отримання від підприємства, які
надаються для непередбачених
додаткових витрат, не розголошувати
конфіденційну інформацію та
інформацію, що становить комерційну
таємницю підприємства.

Для виконання вказаних зобов'язань,
відповідачем було надано позивачу
ОСОБА_2 відповідні технічні засоби,
зокрема автомобіль OPEL Astra Н VAN
реєстраційний номер НОМЕР_1, якій
відповідно до договору оренди
транспортного засобу № 1 від 10 квітня
2013 року було взято в оренду у
угорського підприємства «Nubius Hungaria» Кфт
в особі генерального директора Ягера
Золтана (а.с.1213).

Передача відповідачем транспортного
засобу оформлювалося актом
приймання-передачі від 17 квітня 2013
року, згідно якого окрім автомобіля
мені було передано свідоцтво про
реєстрацію (технічний паспорт на авто)
серії НОМЕР_2, видане Консентмікловші
районним відділом, дві пари ключів,
запасне колесо, аптечка (а.с.14-16).

Окрім вказаних матеріальних цінностей
та документів, TOB «НУБІУС КАРПАТОК» та
«Nubius Hungaria» Кфт в особі генерального
директора Ягера Золтана позивачу також
було надано письмовий дозвіл на
керування транспортним засобом від 10
квітня 2013 року та від 15.04.2013 року.

14.05.2013 року позивача ОСОБА_2 було
зупинено співробітниками УДАІ УМВС
України в Полтавській області на посту
ДАІ «Чутово» та повідомлено, що згідно
з Єдиною автоматичною інформаційною
системою Держмитслужби України, та
інформації Чопської митниці,
вищевказаний автомобіль був ввезений
16.04.2013 року через пункт пропуску
«Вилок» громадянином Угорщини Ягером
Золтаном у режимі «тимчасове
ввезення», а тому відповідно до ч. 4 ст.
380 Митного кодексу України, незважаючи
на всі дозвола та наявності технічного
паспорту на автомобіль, позивач не має
права користуватися вказаним
транспортним засобом навіть якщо він
знаходиться у трудових відносинах з
власником або орендарем автомобіля,
про що позивач не був поставлений до
відома.

Як наслідок, працівниками Полтавської
митниці на позивача було складено
протокол, та 31 травня 2013 року відносно
нього було винесено постанову в справі
про порушення митних правил №0085/80600/13
якою його було визнано винним у
вчиненні порушення митних правил,

передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу
України, позивач вину свою визнав
повністю, в наслідок чого на нього було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі п'ятсот
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян -8500 грн.(а.с.19).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного суду України №6 від 27.03.1992
року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позову про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню у повному
обсязі особою» яка її заподіяла, за
умови» що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Як зазначає представник відповідача, у
супереч вимогам трудового та
цивільного законодавства позивач
ОСОБА_2 привласнив ввірене йому майно
на загальну суму 89 600 гривень, яке
належало ТзОВ "Нубіус Карпаток".

Зокрема, 06.06.2013 року було відкрито
кримінальне провадження за ознаками
ст. 191 КК України щодо ОСОБА_2.(а.с.54).

Як вбачається із Листа Прокуратури м.
Полтава, від 20.03.20І4 вих. № 36/14 року
повідомлено, що відомості про вчинене
кримінальне правопорушення гр. ОСОБА_2
внесені до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000017 від 30.03.2014
року із визначенням правової
кваліфікації за ч. 1 ст. 191 КК України
(а.с.56).

Таким чином на сьогоднішній день
вирішувати питання про шкоду завдану
позивачу ОСОБА_2 є неможливим та
передчасним. Наразі триває досудове
слідство, де буде встановлено
фактичний розмір шкоди, яку завдав
ОСОБА_2 відповідачу ТОВ «Нубіус
Карпаток».

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст.58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Дослідивши вказані вище докази в
судовому засіданні та оцінивши їх
належність, суд вважає, що між
позивачем та відповідачем не існує
будь яких фінансових зобов»язань, що в
свою чергу спростовує факт порушення
права позивача відповідачем.

З огляду на те, що в судовому засіданні
не встановлено факт порушення прав
позивача діями відповідача, оскільки
позивач не навів жодних достовірних та
належних доказів на обгрунтування
обставин, які б підтверджували
протиправність поведінки відповідача
щодо нього у зв»язку із притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 469 Митного
кодексу України.

Отже, суд приходить до висновку,
що позивач не довів суду свого позову,
що є його обов»язком відповідно до
засад змагальності процесу відповідно
до вимог ст.10 ЦПК України, при цьому суд
створив всі умови для змагального
процесу, роз»яснив позивачу його права
та обов»язки.

Оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК
України належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
позивачем доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог та керуючись
ст.ст.10 п.3,11 п.1,60 п.1,88,169 п.4, 212-213, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2 Товариства з обмеженою
відповідальністю «НУБІУС КАРПАТОК»
м.Виноградів про відшкодування шкоди в
розмірі 9.473,80 грн.- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Текс повного рішення виготовлено 24.06.2014
року.

ГоловуючийА. А. Надопта