Справа №477/553/13-ц 28.08.2014 28.08.2014 28.08.2014
Провадження №22-ц/784/1532/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
РІШЕННЯ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю представника позивача
Ремешевського Є.А., представника
відповідачів і третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») на рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 08 квітня 2014 року у справі за позовом
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
про визнання недійсним договору
іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення.

Позивач вказував, що 25 вересня 2007 року
між ними та ОСОБА_7 укладено кредитний
договір № NKKOGA00000018, за яким позичальник
отримав від банку кредит у розмірі 10500
доларів США зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 11,04% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 25 вересня 2017 року.

В порушення умов договору ОСОБА_7 свої
зобов'язання належним чином не
виконував, в зв'язку з чим станом на 09
січня 2013 року утворилась
заборгованість в загальній сумі 21260, 84
доларів США, що еквівалентно 169874грн.
11коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом в сумі 9672,11
доларів США; заборгованості за
процентами за користування кредитом в
сумі 5174.45 доларів США; заборгованості
за комісією в сумі 693 долари США; пені в
сумі 4679,06 доларів США; штрафів: 31.29
доларів США (фіксована частина) та 1010.93
доларів США (процентна складова)

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 25 вересня 2007
року між позивачем та відповідачами
ОСОБА_4, і ОСОБА_5 був укладений договір
іпотеки № NKKOGA00000018, за яким в іпотеку
надано нерухоме майно, а саме: квартира
АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань позивач
просив, в рахунок погашення
вищевказаної заборгованості за
кредитним договором: звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності,
проведення дій щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, її
перепланування та перебудови, з
проведенням дій щодо оформлення та з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, з виселенням
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають за
адресою предмета іпотеки зі зняттям їх
з реєстраційного обліку.

Ухвалою від 23 жовтня 2013 року, за заявою
позивача до участі у справі було
залучено в якості відповідача
малолітнього ОСОБА_6, чиїм законним
представником є його мати - ОСОБА_4, та в
якості третьої особи - Службу у справах
дітей Жовтневої районної державної
адміністрації в Миколаївській області.

09 січня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись із зустрічним позовом до
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання
договору іпотеки недійсним. Зазначали,
що іпотекодавець ОСОБА_5 не був
ознайомлений з умовами кредитного
договору, відсутні договірні відносини
між іпотекодавцями і позичальником, а
також спірний договір порушує права
малолітнього ОСОБА_6

Ухвалою суду від 13 січня 2014 року
зустрічний позов об'єднано в одне
провадження з первісним позовом для
спільного розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 08 квітня 2014
року у позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 - задоволено. Визнано недійсним
договір іпотеки № 1408 від 25 вересня 2007
року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ПАТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просило скасувати рішення і
ухвалити нове, яким у задоволенні
зустрічного позову відмовити, а
первісний позов задовольнити в повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджуються
матеріалами справи, що 25 вересня 2007
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке
згодом змінило назву на ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_7 укладено
кредитний договір № NKKOGA00000018, за яким
позичальник отримав від банку кредит у
розмірі 10500 доларів США зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 11,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення - 25 вересня 2017 року.
Відповідно до умов договору ОСОБА_7
зобов'язався сплачувати щомісячні
платежі, що складаються із
заборгованості за кредитом, відсотків
та комісії (а.с.14-16).

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 25 вересня 2007 року між
позивачем та відповідачами ОСОБА_4, і
ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки №
NKKOGA00000018, за яким в іпотеку надано
нерухоме майно, а саме: трикімнатна
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 51,6
кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., яка
належить іпотекодавцям на праві
спільної часткової власності - по ?
частині кожному - на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого державним нотаріусом
Жовтневої державної нотаріальної
контори Миколаївської області 06 серпня
2007р. (а.с. 18-22).

Згідно з вимогами ст.ст. 1049, 1054 ЦК за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитодавець свої зобов'язання
виконав повністю та видав позичальнику
обумовлену договором суму.

Проте, у порушення умов договорів та
наведених положень закону ОСОБА_7 свої
зобов'язання за кредитним договором
виконує неналежним чином, сплачуючи
передбачені договором платежі не в
повному обсязі та з порушенням
встановлених договором строків.

Визначаючи розмір заборгованості суд
вірно зазначив, що відповідно до
наданих розрахунків банку станом на 09
січня 2013 року утворилась
заборгованість в загальній сумі 21260, 84
доларів США, що еквівалентно 169874грн.
11коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом в сумі 9672,11
доларів США; заборгованості за
процентами за користування кредитом в
сумі 5174.45 доларів США; заборгованості
за комісією в сумі 693 долари США; пені в
сумі 4679,06 доларів США; штрафів: 31.29
доларів США (фіксована частина) та 1010.93
доларів США (процентна складова) (а.с.7-9).

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно до ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними
зобов'язаннями шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду.

Проте, відмовляючи у задоволенні
позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд виходив
з того, що при укладанні договору
іпотеки сторонами не дотримані вимоги
ч.6 ст.203 ЦК України, в зв'язку з чим
зустрічний позов про визнання
недійсним цього договору підлягає
задоволенню, а відтак відсутні
підстави для задоволення позову Банку.

Колегія суддів не може погодитися з
даним висновком суду першої інстанції.

Так, за замістом ч.2 ст. 177 СК України (в
редакції чинній на момент укладання
договору іпотеки) батьки малолітньої
дитини не мають права без дозволу
органу опіки та піклування вчиняти
такі правочини щодо її майнових прав:
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, в тому числі
договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» (у редакції чинній
на момент укладення договору іпотеки)
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» (у
редакції чинній на момент укладення
договору іпотеки) органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють житлових прав і охоронюваних
законом інтересів дітей. Для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

З матеріалів справи вбачається, що в
квартирі АДРЕСА_1 на час укладання
договору іпотеки були зареєстровані
ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_7 та їх син
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

23 серпня 2007 р. опікунською радою при
Жовтневій районній державній
адміністрації Миколаївської області
була дана згода на отримання ОСОБА_7,
кредиту з подальшою передачею квартири
АДРЕСА_1 в іпотеку із зазначенням, що
житлові права та інтереси малолітнього
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не порушуються.
Аналогічне рішення було прийняте
виконавчим комітетом Первомайської
селищної ради 15 серпня 2007р. № 43 (а.с.126-128,
153).

Зазначені документи були надані
нотаріусу при посвідченні договору
іпотеки (а.с. 199-223).

Виходячи із наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що вимога
законодавства щодо обов'язкової згоди
органу опіки та піклування на
укладання спірного договору була
дотримана.

Той факт, що рішенням ООіП було надано
згоду на укладання договору іпотеки
батьку дитини, а не матері, виходячи з
положень ч.5 ст.177 СК України не має
правого значення. ОСОБА_4 рішення
органу опіки та піклування не
оспорювала, з вимогами про визнання
його неправомірним не зверталась .

За такого, суд першої інстанції,
задовольняючи зустрічний позов, дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для визнання договору іпотеки
недійсним.

Що стосується вимог ОСОБА_5 про
визнання недійсним іпотечного
договору, то суд дійшов правильного
висновку про їх необґрунтованість,
оскільки факт його обізнаності про
умови кредитного договору
підтверджуються змістом укладеного і
підписаного ним договору, а укладання
договору між іпотекодавцями і
позичальником як обов'язкова умова
дійсності договору іпотеки законом не
передбачена..

За таких обставин, з огляду на
вищевикладені вимоги закону,
враховуючи, що ОСОБА_7 не виконує
належним чином умови укладеного з
позивачем кредитного договору, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» має право задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Отже, вимоги позивача про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
його продажу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з
укладанням договору купівлі - продажу
будь яким способом з іншою особою -
покупцем за початковою ціною на рівні,
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
квартир, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності, з
наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права
отримання витягу з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно та з
можливістю здійснення всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, як це
передбачено п.27 укладеного сторонами
договору іпотеки, - є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Між тим, вимога Банку про надання йому
права на проведення дій щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування - не підлягає
задоволенню, оскільки не відповідає
фактичним умовам укладеного сторонами
іпотечного договору та вимогам ст.39
Закону України «Про іпотеку», яка не
передбачає зазначення у рішенні суду
вказаного кола повноважень позивача
при реалізації іпотечного майна.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» визначено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
згідно з ч. 4 ст.9, ст. 109 ЖК України,
статей 39, 40 Закону України «Про
іпотеку» виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Між тим у матеріалах справи відсутні
докази отримання відповідачами
письмової вимоги іпотекодержателя про
необхідність звільнення квартири, що є
предметом іпотеки.

Отже, позивачем недотримано
визначеного законом порядку, а тому у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про виселення слід
відмовити.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення - про
часткове задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню відшкодування
судового збору, сплачено за подання
позову та апеляційної скарги в
загальній сумі 2669грн. 91коп. (1698грн.74коп.
+ 971грн. 17коп.), тобто по 1334грн.95коп. з
кожного з відповідача (2669грн. 91коп. : 2).

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 08 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № NKKOGA00000018 від 25
вересня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7, що станом на 09
січня 2013 року складає 21260, 84 доларів США,
що еквівалентно 169874грн. 11коп., з яких:
заборгованість за кредитом -9672,11
доларів США; заборгованість за
процентами за користування кредитом -
5174.45 доларів США; заборгованість за
комісією за користування кредитом - 693
долари США; пеня - 4679,06 доларів США;
штрафи - 31.29доларів США (фіксована
частина) та 1010.93 доларів США (процентна
складова), звернути стягнення в межах
боргу на предмет іпотеки: квартиру
АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, шляхом його продажу публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" з укладанням договору
купівлі - продажу будь яким способом з
іншою особою - покупцем за початковою
ціною на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид квартир, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, з наданням ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» права отримання витягу з
Державного реєстру прав власності на
нерухоме майно та з можливістю
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

В іншій частині позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові
витрати в розмірі по 1334грн. 95коп. (одна
тисяча триста тридцять чотири гривні
дев'яносто п'ять копійок) з кожного.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» про визнання
недійсним договору іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді