Справа №469/3/14-ц 2 /469/85/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21листопада 2014 року Березанський
районний суд Миколаївської області в
складі:

головуючого судді- Тавлуя В.В.при
секретарі- Ткач Т. В.за участі: позивача
-
ОСОБА_3представника позивача-
ОСОБА_4відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Березанка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право
на спадщину частково недійсними, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 08.01.2014 року звернувся до
суду з даним позовом до ОСОБА_5 про
визнання свідоцтв про право на
спадщину частково недійсними,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер його батько ОСОБА_3,
який проживав в АДРЕСА_1, і після його
смерті залишилося спадкове майно, яка
належало померлому на праві власності,
а саме: житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
земельна ділянка площею 0,2164 га для
індивідуального житлового
будівництва, яка знаходиться за цією ж
адресою.

Оскільки заповіту на випадок смерті
батько не залишив, спадкоємцями першої
черги за законом після його смерті, є
його мати - ОСОБА_7, його брат - ОСОБА_5 та
він.

На дату смерті батька він та його мати
проживали зі спадкодавцем за однією
адресою, а саме: АДРЕСА_1. В зв'язку з цим,
відповідно до положень ст.1268 ЦК
України, вони вважаються такими
спадкоємцями, що прийняли спадщину.

Його брат ОСОБА_5 на дату смерті батька
проживав окремо від батьків, і після
смерті батька не подавав заяву про
прийняття спадщини після його смерті.

Таким чином, згідно ст.1268 ЦК України
позивач прийняв спадщину. Однак,
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька він не
отримав, оскільки не хотів пропонувати
матері поїхати до нотаріуса за
свідоцтвом про право на спадщину на
належні їм частки у спадковому майні,
щоб не турбувати її, та не нагадувати їй
про смерть батька. Про документальне
оформлення спадщини його мати з ним теж
не говорила.

ІНФОРМАЦІЯ_9 його мати - ОСОБА_7 померла,
і оскільки заповіту на випадок своєї
смерті вона не залишила, він та його
брат ОСОБА_5, як спадкоємці за законом
першої черги, звернулися з заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
до приватного нотаріуса.

Так як для оформлення спадщини
нотаріусу необхідно було подати
відповідні правовстановлюючі
документи, він став шукати серед
документів, які зберігалися у матері,
свідоцтво про право власності на
належний їхньому померлому батькові
ОСОБА_3 житловий будинок та державний
акт на належну померлому присадибну
земельну ділянку.

Однак, замість зазначених документів, в
особистих документах матері, він
знайшов два свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані їй
державним нотаріусом Березанської
державної нотаріальної контори
Миколаївської області 25.04.2008 року, як
єдиному спадкоємцю після смерті
ОСОБА_3, а саме: свідоцтво про право на
спадщину за законом на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та свідоцтво про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку площею 0,2164 га для
індивідуального житлового
будівництва, яка знаходиться за цією ж
адресою.

До смерті матері про наявність цих
документів він не знав, і за життя мати
не повідомляла його про документальне
оформлення спадщини після смерті
батька на її ім'я.

Вважає, що його мати не повідомила
державного нотаріуса про наявність у
померлого інших спадкоємців. Більше
того, державному нотаріусу була надана
довідка Коблевської сільської ради від
16.01.2007 року за №97, згідно якої на дату
смерті його батька з ним постійно
проживала тільки його мати. Відомостей
про нього та про членів його сім'ї у
даній довідці нічого не зазначалося.

Разом з тим, за адресою, за якою
проживав його померлий батько, він
згідно паспортних даних
зареєстрований з грудня 1992 року. Факт
його спільного проживання з померлим
підтверджується також даними
погосподарського обліку Коблівської
сільської ради. З яких підстав, вказані
обставини не були внесені у довідку
Коблівської сільської ради, виданої
державному нотаріусу, йому невідомо.

Відтак, нотаріусу не було відомо про те,
що він також є спадкоємцем померлого
ОСОБА_3 за законом першої черги, який
прийняв спадщину, і який має право на
спадщину після його смерті у рівних
частках з матір'ю.

Таким чином, внаслідок зазначених дій
посадових осіб Коблівської сільської
ради та його покійної матері, були
порушені його права як спадкоємця,
оскільки його було позбавлено його
частки у спадковому майні після смерті
його батька, а саме: ? частини житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та ? земельної ділянки площею
0,2164 га для індивідуального житлового
будівництва, яка знаходиться за
вказаною адресою.

Внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину, як це передбачено ч.1, ч.3 ст.300
ЦК України, він не має можливості, так
як мати, на ім'я якої видані свідоцтва,
померла.

Посилаючись на наведені обставини,
просить суд:

- визнати недійсним Свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
25.04.2008 року державним нотаріусом
Березанської державної нотаріальної
контори Миколаївської області,
зареєстроване в реєстрі за №314, в
частині успадкування ОСОБА_7 ? частини
житлового будинку з усіма
господарськими, побутовими будівлями
та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1;

- визнати недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 25.04.2008
року державним нотаріусом
Березанської державної нотаріальної
контори Миколаївської області,
зареєстроване в реєстрі за №316, в
частині успадкування ОСОБА_7 ? частини
земельної ділянки, наданої для
індивідуального житлового будівництва
площею 0,2164 га, що знаходиться в АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 свою правову позицію
щодо спору у судовому засіданні не
висловив. В судові засідання
призначені на 07.11.2014 року та 21.11.2014 року,
будучи належним чином повідомленим про
місце, дату і час судових засідань
(а.с.119, 123), не з'являвся.

Заслухавши пояснення представника
позивача, допитавши свідка та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Як свідчить досліджене судом свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2006 року
(а.с.9) ІНФОРМАЦІЯ_8 в с.Коблеве
Березанського району Миколаївської
області помер ОСОБА_3, і внаслідок його
смерті відкрилася спадщина у
відповідності з ч.1 ст.1220 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Ч.1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив та батьки.

З оглянутої судом ксерокопії свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 від 28.07.1967
року (а.с.8) вбачається, що позивач
ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_3, а його
матір'ю є ОСОБА_7.

Таким чином, відповідно до положень ч.1
ст.1217, ч.1 ст.1217 ЦК України позивач є
спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом
першої черги, і має право на спадщину,
що відкрилася після його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно дослідженої судом Довідки
Коблевської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області від 27.04.2008 року №625 (а.с.125),
виданої для пред'явлення в Березанську
державну нотаріальну контору, наявної
у матеріалах спадкової справи, за
місцем проживання спадкодавця ОСОБА_3
на день його смерті постійно проживала
та була зареєстрована дружина
померлого - ОСОБА_7

Як свідчать матеріали спадкової
справи, державним нотаріусом
Березанської державної нотаріальної
контори Миколаївської області на ім'я
ОСОБА_7 було видано Свідоцтво про право
на спадщину за законом від 25.04.2008 року,
зареєстроване в реєстрі за №314 (а.с.14) та
Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 25.04.2008 року, зареєстроване в
реєстрі за №316 (а.с.126), згідно яких
спадкоємцем майна ОСОБА_3, а саме:
житлового будинку з усіма
господарськими, побутовими будівлями
та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1,
та земельної ділянки, наданої для
індивідуального житлового будівництва
площею 0,2164 га, що знаходиться за цією ж
адресою, є дружина померлого - ОСОБА_7.

Позивач ОСОБА_3 частково оспорює
правомірність видачі державним
нотаріусом зазначених свідоцтв про
право на спадщину, посилаючись на те, що
за місцем проживання спадкодавця
ОСОБА_3 на день його смерті зі
спадкодавцем, крім його дружини, також
постійно проживав та був
зареєстрований він разом зі своєю
дружиною та дітьми, а дані, зазначені у
довідці Коблевської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області від 27.04.2008 року №625 (а.с.125), не
відповідають дійсності.

В зв'язку з цим вважає, що відповідно до
положень ч.1 ст.1267 ЦК України, якою
встановлено, що частки у спадщині
кожного із спадкоємців за законом є
рівними, він у відповідності з нормами
ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за
законом першої черги, що на момент
смерті спадкодавця з ним постійно
проживав, теж успадкував ? частину
належного померлому майна поряд зі
своєю матір'ю ОСОБА_7

Таким чином, внаслідок зазначених дій
посадових осіб Коблівської сільської
ради Березанського району
Миколаївської області та його
покійної матері, на його думку, були
порушені його права як спадкоємця.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості позовних вимог та
наявності підстав для задоволення
позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

З наявної у матеріалах цивільної
справи Довідки Коблівської сільської
ради Березанського району
Миколаївської області від 13.06.2013 року
№642 (а.с.12) вбачається, що на день смерті
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, разом з ним
постійно проживали та були
зареєстровані:

- дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно паспорту позивача (а.с.6) ОСОБА_3
з 26.12.1992 року зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1

Допитана судом свідок ОСОБА_11 (а.с.115)
повідомила суду, що вона на даний час
працює землевпорядником у Коблівській
сільській раді Березанського району
Миколаївської області, а з 16.06.2004 року
по 16.10.2010 року вона працювала
секретарем у зазначеній сільській
раді. Довідку державному нотаріусу про
осіб, які проживали з ОСОБА_3 на момент
його смерті, підписала вона. Однак, у
зазначеній довідці вона помилково
зазначила, що на момент смерті ОСОБА_3 з
ним проживала лише одна ОСОБА_7.

Фактично з ОСОБА_3 на дату його смерті
проживали: ОСОБА_7 - дружина ОСОБА_3 та
їхній син - ОСОБА_3 разом зі своїми
дружиною і дітьми.

Зазначену помилку вона допустила через
те, що дану довідку було необхідно
подати до державної нотаріальної
контори, але у неї не було ще досвіду у
видачі таких довідок. В зв'язку з цим,
вона зателефонувала до державної
нотаріальної контори, однак, при
спілкуванні з помічником державного
нотаріуса вона його неправильно
зрозуміла і тому вказала у довідці
відомості, які не зовсім відповідають
дійсності.

Таким чином, судом встановлено, що на
день смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_8, з ним, крім дружини
померлого ОСОБА_7, також постійно
проживав та був зареєстрований за
однією адресою позивач ОСОБА_3, який є
сином померлого і спадкоємцем майна
померлого за законом першої черги.

В зв'язку з цим, відповідно до положень
ч.3 ст.1268 ЦК України позивач, як такий, що
на момент смерті постійно проживав зі
спадкодавцем, вважається таким, що
прийняв спадщину разом зі своєю матір'ю
- ОСОБА_7, у рівних частинах згідно ч.1
ст.1267 ЦК України, якою встановлено
рівність часток спадкоємців за
законом.

Зазначені обставини суперечать даним,
викладеним у Довідці Коблевської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області від 27.04.2008 року
№625 (а.с.125), на підставі якої державним
нотаріусом було видано оспорювані
свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, оскільки померла ОСОБА_7,
на користь якої видані оскаржувані
свідоцтва про право на спадщину, як
спадкоємець майна померлого за законом
першої черги, не мала право
успадковувати майно померлого ОСОБА_3 у
повному обсязі, за наявності іншого
спадкоємця за законом першої черги, що
прийняв спадщину, суд дійшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і вважає, що позов слід
задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.1216, ч.1 ст.1217, ч.1 ст.1267, ч.3, ч.5 ст.1268, ч.1
ст.1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215
ЦПК України, суд , -

в и р і ш и
в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
визнання свідоцтв про право на
спадщину частково недійсними, -
задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 25.04.2008
року державним нотаріусом
Березанської державної нотаріальної
контори Миколаївської області,
зареєстроване в реєстрі за №314, в
частині успадкування ОСОБА_7 ? частини
житлового будинку з усіма
господарськими, побутовими будівлями
та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 25.04.2008
року державним нотаріусом
Березанської державної нотаріальної
контори Миколаївської області,
зареєстроване в реєстрі за №316, в
частині успадкування ОСОБА_7 ? частини
земельної ділянки, наданої для
індивідуального житлового будівництва
площею 0,2164 га, що знаходиться в АДРЕСА_1

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок,
сплачені позивачем при подачі
позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Березанський районний суд
Миколаївської області шляхом подачі
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подавати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 26 листопада 2014 року.

Суддя: