АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7642/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач-ЧобітокА.О.
28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого -Чобіток А.О.
суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.
при секретарі - Лужецькій І.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_3 до Гаражно
-будівельного кооперативу «Авіатор»,
ОСОБА_4,3-я особа:Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності на
гаражний бокс,-

в с т
а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом та зазначала,
що 07.04.2005 року було укладено договір № 33
про пайову участь у будівництві
двоповерхового підземного гаражного
боксу АДРЕСА_1, згідно затвердженого
проекту. За умовами цього договору ГБК
«Авіатор» зобов»язувався побудувати
гаражний бокс АДРЕСА_1,а вона
зобов»язувалась оплатити в строк до
13.04.2005 року вартість гаражного боксу та
прийняти гараж. На виконання своїх
зобов»язань позивач сплатила ГБК
«Авіатор» 72 000 грн. і 02.12.2005 року
відповідно до акту прийому-передачі
вона прийняла гаражний бокс на першому
поверсі та їй було видано членський
квиток.

Посилаючись на те, що вказаним гаражним
боксом безпідставно користується
ОСОБА_4, змінивши замки на дверях боксу
та не допускає її до гаражу, чим
порушується її права власника, який
набув це право на законних підставах,
позивач просила визнати за нею право
власності на вказаний гаражний бокс та
зобов»язати ОСОБА_4 звільнити його.

В подальшому позивач змінила підстави
позову та вказала,що за рішенням
Київської міської ради від 20.06.2002 року
№43/43 ГБК «Авіатор» було відведено у
довгострокову оренду земельну ділянку
для будівництва,експлуатації та
обслуговування підземних гаражів на
АДРЕСА_1. Уклавши 07.04.2005 року
вищезазначений договір про пайову
участь у будівництві двоповерхового
підземного гаражного боксу АДРЕСА_1,
сплативши в строк до 13.04.2005 року
вартість гаражного боксу 72 000
грн.,безповоротний вступний внесок в
ГБК «Авіатор» в розмірі 1066,00 грн. та
прийнявши гаражний бокс по акту
прийому-передачі від 02.12.2005 року і
отримавши членський квиток-перепустку
на вказаний гаражний бокс,позивач
29.04.2013 року звернулася до ГБК «Авіатор»
з заявою про надання документів для
реєстрації права власності на гаражний
бокс АДРЕСА_1,однак відповіді не
одержала,що є порушенням її майнових
прав,які вона просить захистити в
судовому порядку шляхом визнання за
нею право власності на зазначений
гаражний бокс.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду першої інстанції,як таке, що
постановлене на припущеннях з
порушенням матеріального та
процесуального права та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що суд послався на
закріплення спірного гаражного боксу
за ОСОБА_4,але в матеріалах відсутній
протокол № 3 від 23 лютого 2013 року
загальних зборів ГБК «Авіатор», як і
відсутнє рішення загальних зборів від
02.12.2006 року про закріплення за нею
гаражного боксу.

Крім того, судом не враховано те, що
будівництво гаражного боксу АДРЕСА_1
проінвестовано позивачем у повному
обсязі і передано йому в користування,
тому з моменту введення об»єкта
будівництва в експлуатацію, позивач
набув право власності на результат
інвестицій.

Відповідно до Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року №461 прийняття в
експлуатацію об»єктів, що належать до
І-ІІІ категорії складності,та
об»єктів,будівництво яких здійснено на
підставі будівельного паспорту ,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об»єкта до
експлуатації.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
зазначеного Порядку Інспекція
зареєструвала подану замовником ГБК
«Авіатор» декларацію про готовність
об»єкта до експлуатації «Будівництво
підземних гаражів на вул. Григорія
Андрющенко,4-в (літ. «А» та літ. «Б» ) у
Шевченківському районі м. Києва №КВ
98 від 22.02.2013 року. В зв»язку з чим
суд не вправі був відмовляти у
задоволенні позову з підстав не
введення зазначеного об»єкта в
експлуатацію.

Вислухавши доповідь судді,пояснення
осіб,що з»вилися в судове
засідання,обговоривши доводи
апеляційної скарги,обставини
справи,колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено,що позивач, пред»явивши
позовні вимоги про визнання за нею
права власності на гаражний бокс
АДРЕСА_1,вказувала,що вона виконала всі
умови договору № 33,укладеного 07.04.2005
року між нею та ГБК «Авіатор», за
умовами якого вона доручила ГБК
«Авіатор» побудувати гаражний бокс
АДРЕСА_1 у двоповерховому підземного
гаражу за вказаною адресою і оплатила
вартість гаражного боксу в розмірі 72 000
грн. та безповоротний вступний
членський внесок у розмірі 1066 грн., на
підтвердження чого надала квитанції
до прибуткових касових ордерів від
07.04.2005 року,акт прийому передачі
гаражного боксу № 33 від 02.12.2005 року та
членський квиток-перепустку.

Посилаючись на те, що ГБК «Авіатор» не
видав їй документи для реєстрації
права власності на гаражний бокс
АДРЕСА_1,просила визнати за нею права
власності на гаражний бокс АДРЕСА_1 та
зобов»язати відповідача ОСОБА_4
звільнити вказаний гаражний
бокс,оскільки остання протиправно
користується ним,зламавши замки,про що
їй стало відомо в 2012 році.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні підстави, передбачені
законом, для визнання за позивачем
права власності на гаражний бокс
АДРЕСА_1, в зв»язку з чим відсутнє і
право вимоги до відповідача ОСОБА_4 про
звільнення вказаного гаражного боксу.
При цьому суд послався на обставини,
які підтверджують законність
користування вказаним гаражним боксом
відповідачем ОСОБА_4, як члена ГБК
«Авіатор».

Колегія суддів вважає такий висновок
суду законним та
обґрунтованим,відповідним обставинам
справи та вимогам закону,що регулює
правовідносини,які виникли між
сторонами.

Доводи апеляційної скарги такий
висновок суду першої інстанції не
спростовують,а тому підстав для
скасування рішення колегія суддів не
вбачає.

Як на підставу своїх позовних вимог про
визнання за нею права власності на
гаражний бокс АДРЕСА_1,позивач
послалась на відмову ГБК «Авіатор»
надати їй документи,передбачені ст.331
ЦК України, для здійснення державної
реєстрації її права власності на
вказаний гаражний бокс.

Колегія суддів вважає,що дана
обставина не є підставою для визнання
за позивачем права власності на
новостворене майно за рішенням
суду,оскільки суд не може перебирати на
себе повноваження органів,яким законом
надано право на введення об»єкта в
експлуатацію та реєстрацію права
власності і по суті позивач саме з цією
метою,пред»явила даний позов.

Крім того, судом встановлено, що
позивач не є членом ГБК «Авіатор» і
починаючи з квітня 2005 року вона не
вносила членських внесків.

Будь-яких доказів на спростування
вказаних обставин ні суду першої
інстанції,ні суду апеляційної
інстанції позивач не надала.

Позивачем не надано доказів і на
підтвердження факту користування
гаражним боксом АДРЕСА_1 з грудня 2005
року і до 2012 року,тобто до моменту коли
вона дізналась про користування
вказаним гаражним боксом ОСОБА_4

Доводи апелянта про її членство в ГБК
«Авіатор» з 2005 року, тобто з моменту
укладення договору з ГБК «Авіатор» та
користування гаражним боксом № 33 саме
з того часу, спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами.

Так , з матеріалів справи вбачається,що
з 1995 року ОСОБА_5 ,батько ОСОБА_4,
прийнятий в члени ГБК «Авіатор» як один
із засновників кооперативу,що
підтверджується рішенням загальних
зборів №1 від 1 січня 1995 року і
починаючи з 24 грудня 1995 року ним
сплачувалися пайові та членські
внески(т.1а.с.87-910)

Договором № 64 від 21 лютого 2001 року за
ним, як за членом кооперативу було
закріплено гаражний бокс
АДРЕСА_1.(т.192-93).

Після його загибелі 29.07.2003 року, його
дочкою ОСОБА_4, у жовтні 2003 року до ГБК
«Авіатор» була подана заява,в якій вона
просила переписати на її ім»я гараж,в
інвестуванні якого приймав участь її
батько ОСОБА_5(т.1а.с42).

В 2006 році ОСОБА_4,як спадкоємицею
померлого члена гаражного кооперативу
ОСОБА_5, було сплачено додатковий
пайовий внесок та внесок за додаткову
площу гаражного боксу і за рішенням
загальних зборів від 02 грудня 2006 року
за ОСОБА_4 було закріплено гаражний
бокс АДРЕСА_1 другої черги (т.2 а. с. 120-125).

З цього часу вона систематично сплачує
членські внески за гаражний бокс
АДРЕСА_1,а також внески на ремонтні
роботи щодо укріплення гідроізоляції
стін та даху гаражного
комплексу,вентиляційні та
електромонтажні роботи (т.1
а.с.36,37,38,64,66-85).

Колегія суддів вважає, що вказані
обставини свідчать про правильний
висновок суду першої інстанції щодо
відсутності підстав у позивача
вимагати покладення зобов»язання на
відповідача ОСОБА_4 звільнити гаражний
боксу АДРЕСА_1 і спростовують доводи
апеляційної скарги про наявність
такого права у позивача.

Показання свідка ОСОБА_6 щодо
прийняття позивача в члени ГБК
«Авіатор» в 2005 році та відсутності у
неї можливості сплачувати членські
внески,оскільки товариством не
надавались їй квитанції для сплати
внесків,колегія суддів не приймає як
доказ цих обставин,оскільки вони не
узгоджуються з вищевказаними
письмовими доказами.

Також колегія суддів звертає увагу на
звернення ГБК «Авіатор» до суду в 2007
року з позовом до ОСОБА_3,який було
залишено без розгляду, про визнання
недійсним договору № 33 від 07.04.2005 року,
з посиланням на відсутність згоди
правління ГБК на укладення цього
договору та схвалення його загальними
зборами кооперативу,а також на
відсутність рішення про прийняття її в
члени кооперативу.( т.1 а.с. 43-45).

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість рішення ухваленого
по даній справі та відсутність підстав
до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 24 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -