У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Амеліна В.І., Іваненко Ю.Г., Євтушенко
О.І., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 03 січня
2007 року між ним та ОСОБА_6
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 10 тис. грн зі сплатою 36 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 41 607 грн 88
коп., з якої: 9861 грн 57 коп. -
заборгованість за кредитом; 22 188 грн
15 коп. - заборгованість за процентами
за користування кредитом; 7100 грн
-комісія; 500 грн - штраф (фіксована
частина); 1957 грн 652 коп. - штраф
(процентна складова).

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути
вказану заборгованість із відповідача.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва

від 26 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 15 квітня 2014 року, у позові ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати заочне рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, суди першої та
апеляційної інстанцій застосували
вимоги ч. 4 ст. 267 ЦК України з посиланням
на п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», вважаючи, що у
даному випадку суд може застосувати
строк позовної давності без
відповідної заяви сторони у справі.

Із такими висновками судів погодитися
не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що 03
січня 2007 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ
КБ «ПриватБанк» із заявою позичальника
(далі - Заява), на підставі якої
відповідач отримав кредит у розмірі 10
тис. грн у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, зі
сплатою 36 % на рік (а.с. 14).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_6
за кредитним договором від 03 січня 2007
року станом на 31 липня 2013 року склала 41
607 грн 88 коп., з якої: 9861 грн 57 коп.
- заборгованість за кредитом; 22 188 грн 15
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; 7100 грн - комісія;
500 грн - штраф (фіксована частина); 1957 грн
652 коп. - штраф (процентна складова)
(а.с. 6−?12).

Із позовом до суду банк звернувся 04
вересня 2013 року (а.с. 29).

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267
ЦК України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Разом з тим п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Даний висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 20 листопада
2013 року № 6-126цс13.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Ні суд першої інстанції, ні апеляційний
суд не визначилися з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, не встановили повно,
всебічно та обґрунтовано обставини
справи, не надали належну оцінку
наявним у справі доказам, у зв'язку з
чим судові рішення мають бути
скасовані з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 26
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 квітня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: В.І.
Амелін О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М.
Ситнік