Справа № 155/1230/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Адамчук Г.М. Провадження №
22-ц/773/1385/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредекс
Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення
Горохівського районного суду
Волинської області від 1 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Повторним заочним рішенням
Горохівського районного суду
Волинської області від 1 липня 2014 року
позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в
користь ТОВ «Кредекс Фінанс» 130666,25 грн.
заборгованості за договором та судові
витрати в розмірі 1306,66 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що вищезазначене
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить скасувати
заочне рішення Горохівського
районного суду Волинської області від 1
липня 2014 року та ухвалити нове рішення
про відмову в позові.

В судовому засіданні відповідач
апеляційну скаргу підтримав з підстав
у ній зазначених. Пояснив, що з квітня
місяця 2012 року не вносить платежі по
кредиту, оскільки ПАТ «УкрСиббанк»
таких платежів не приймав, а ТОВ
«Кредекс Фінанс» не надав йому
належних документів про заміну
кредитора, хоча визнає, що повідомлення
ТОВ «Кредекс Фінанс» про необхідність
сплати боргу отримував. Вважає, що
заборгованість за кредитом перед
позивачем у нього відсутня.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, направив в суд
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності та подав письмове
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому зазначив, що оскаржуване рішення
винесене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
є законним та обґрунтованим, а
апеляційна скарга є безпідставною та
не підлягає до задоволення, просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши пояснення відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість заочного
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а заочне рішення
суду залишенню без змін з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконав належним чином взяті на себе
за кредитним договором зобов'язання, а
саме не повернув кредитні кошти згідно
з умовами договору, в зв'язку з чим у
позивача виникло право на стягнення
заборгованості.

Висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 15 червня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано кошти в сумі 18635
швейцарських франків (еквівалент 75653,89
грн. за курсом НБУ на день укладення
договору) зі сплатою процентної ставки
за користування кредитними коштами у
розмірі 9,49% річних з кінцевим терміном
повернення не пізніше 13 червня 2014 року
(а.с. 6-11).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 15 червня 2007 року
був укладений договір застави
транспортних засобів № 1200, відповідно
до якого ОСОБА_1 надав в заставу банку
транспортний засіб марки SKODA, модель FABIA
Classic 1.2/47 kW, 2007 року випуску, колір -
червоний, тип ТЗ - легковий хетчбек,
реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2. За домовленістю сторін
вартість предмету застави автомобіля
складає 76248 грн. (а.с. 13-16).

26 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1
до договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 15 червня 2007 року,
відповідно до умов якої змінено розмір
ануїтетного платежу за договором (а.с.
12).

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено
договір факторингу № 05/12, відповідно до
якого відбулося відступлення права
вимоги за кредитним договором № 0
від 15 червня 2007 року, що був укладений
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, у
зв'язку з чим ТОВ «Кредекс Фінанс»
набуло прав кредитора ОСОБА_1 (а.с. 21-25).

Відповідач ОСОБА_1 порушив умови
договору про надання споживчого
кредиту, в результаті чого станом на 27
травня 2013 року утворилась
заборгованість по кредиту в сумі 130666,25
грн., з яких заборгованість за основним
зобов'язанням - 109165,05 грн., три проценти
річних від простроченої суми згідно ч. 2
ст. 625 ЦК України - 3414,12 грн., пеня за
порушення відповідачем термінів
погашення грошових зобов'язань - 17070,59
грн., заборгованість за відсотками -
1016,49 грн. (а.с. 18).

30 травня 2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс»
направив відповідачеві вимогу про
погашення кредитної заборгованості
(а.с. 19, 20).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, у встановлений строк
(термін).

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

Право вимоги позивача підтверджується
наявними в матеріалах справи витягом з
договору факторингу № 05/12 від 20 квітня
2012 року (а.с. 21-24), витягом з реєстру
боржників (а.с. 25), актом
приймання-передачі від 14 травня 2012 року
(а.с. 26).

Позивач направив відповідачу письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги (а.с. 19-20) і відповідач в
судовому засідання підтвердив, що він
отримав вказане повідомлення.

Фактор виконав обов'язок, передбачений
ч. 1 ст. 1082 ЦК України, а боржник не надав
доказів того, що він вимагав від
фактора надання документів, які б
підтверджували відступлення права
грошової вимоги (ч. 2 ст. 1082 ЦК України).
Разом з тим, відповідач визнав, що з
квітня 2012 року він не здійснював
платежі ні на користь фактора, ні на
користь клієнта.

Покликання відповідача в апеляційній
скарзі на недійсність кредитної угоди
згідно вимог ч. 6 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» суд до
уваги не бере, оскільки відповідач не
надав доказів того, що вказаний
правочин здійснений з використанням
нечесної підприємницької практики.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ
«Кредекс Фінанс» про визнання
нікчемним кредитного договору № 0
від 15 червня 2007 року відмовлено (а.с. 130,
131).

Отримання ОСОБА_1 інформаційного листа
згідно ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» перед підписанням
кредитного договору підтверджується п.
10.13 кредитного договору № 0 від 15
червня 2007 року.

Посилання відповідача на ту обставину,
що він позбавлений можливості
скористатися встановленим абзацом 6 ч.
10 ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» тридцятиденним строком
для внесення платежів не заслуговують
на увагу, оскільки відповідну вимогу
про погашення кредитної
заборгованості було направлено понад 2
роки тому. Незважаючи на збіг такого
тривалого строку боржник не вчинив
жодних дій, спрямованих на погашення
заборгованості і вважає на даний час,
що заборгованість за кредитним
договором у нього відсутня.

Таким чином, наведені відповідачем
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду в апеляційному порядку
оскаржуваного рішення суду і висновків
суду вони не спростовують.

Будь-яких інших доводів незаконності
чи необгрунтованості рішення суду
першої інстанції відповідач не
наводить.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що заочне
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Горохівського
районного суду Волинської області від 1
липня 2014 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді