Справа № 127/2-7381/2010 Провадження №
22-ц/772/2570/2014Головуючий в суді першої
інстанції Саблук С. А.Категорія
Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі :

Головуючого :
Чуприни В.О.

Суддів :
Чорного В.І., Оніщука В.В.

При секретарі :
Богацькій О.М.

За участю: ОСОБА_2,
представника Вишенського відділу ДВС
ВМУЮ - Микитюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за матеріалами скарги
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
Вишенського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15 липня 2014 року, встановила
:

Ухвалою судді Вінницького
міського суду Вінницької області від
15.07.2014 р. вказану скаргу ОСОБА_2 на дії
державного виконавця залишено без
розгляду.

Не погодившись, ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі посилається на
незаконність дій державного виконавця
та порушення судом норм процесуального
права, у зв'язку з чим просить скасувати
ухвалу, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У липні 2014 р. ОСОБА_2 (дошлюбне
прізвище - ОСОБА_2) звернулася до суду зі
скаргою на дії державного виконавця.
Зазначила, що заочним рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 21.07.2010 р. стягнуто на користь ПАТ
«Сведбанк» борг за кредитним договором
в сумі 43309,61 доларів США.

04.02.2011 р. за виконавчим листом №2-7381 від
22.12.2010 р. відкрито виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Сведбанк» боргу
в сумі 345087,00 грн., а 06.09.2011 р. описано та
арештовано майно - квартиру АДРЕСА_1.

07.03.2012 р. постановою начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області матеріали виконавчого
провадження №2-7381 передані до відділу
примусового виконання рішень.

17.06.2014 р. заявницею було подано
клопотання державному виконавцю про
зупинення на час мораторію виконавчого
провадження за виконавчим написом №1165,
виданим 08.04.2014 р. У відповідь 10.07.2014 р. з
повідомлення державного виконавця
вона дізналась, що постановою від 28.04.2014
р. відкрито ще одне виконавче
провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
боргу в сумі 435772,47 грн., хоча копію
самої постанови не було надіслано,
підстав стягнення коштів не
отримувала, в жодних договірних чи
будь-яких інших стосунках з даним
товариством не перебувала. Вважаючи
бездіяльність та дії державного
виконавця незаконними, ОСОБА_2 просила:
1) визнати протиправними бездіяльність
державного виконавця Микитюка М.О. у
невинесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження; 2)
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 28.04.2014 р. ВП
№43102543; 3) зобов'язати державного
виконавця усунути порушення закону
шляхом винесення постанови про відмову
у відкритті виконавчого провадження за
виконавчим написом №1165, виданим 08.04.2014
р., у зв'язку з невідповідністю
виконавчого документа вимогам п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Також ставилось
питання про витребування справи з
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого напису №1165 та зупинення
виконавчого провадження.

Залишаючи скаргу без розгляду, суддя
виходив з того, що ОСОБА_2,
будучи 17.07.2014 р. обізнаною про
ймовірність порушення її прав у
виконавчому провадженні, звернулася зі
скаргою до суду, не подавши при цьому
відповідного клопотання про
поновлення пропущеного строку.

З таким передчасним висновком,
якого дійшов суд у порушенням норм
цивільного процесуального закону,
погодитись не можна.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 13 Постанови Пленуму ВССУ
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від
07.02.2014 р. скарга має відповідати
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви, передбаченим
положенням ЦПК, та містити відомості,
зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої
статті 82 Закону про виконавче
провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо
скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Згідно п.п. 3-5 ч. 7 ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»
скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити: 3) реквізити виконавчого
документа (вид документа, найменування
органу, що його видав, день видачі та
номер документа, його резолютивна
частина); 4) зміст оскаржуваних
рішень, дій чи бездіяльності та норму
закону, яку порушено; 5) викладення
обставин, якими скаржник обґрунтовує
свої вимоги.

Як вбачається зі змісту скарги, в
ній не зазначено оскаржуваних рішень,
дій чи бездіяльності державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби та норму
закону, яку порушено, а також обставини,
якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Крім того, в тексті скарги та її
прохальної частини йдеться про
виконавче провадження про стягнення
коштів за виконавчим написом. При цьому
не конкретизовано ким конкретно
виданий виконавчий напис та у зв'язку з
чим, не зазначено ніяких даних щодо
прийняття виконавчого документа і
відкриття державним виконавцем
виконавчого провадження.

Суду також незайвим було б
з'ясувати питання - чи поширюється
юрисдикція цивільних судів на спори
про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час виконання
виконавчих написів нотаріуса.

Стосовно додержання строків слід
звернути увагу на те, що заявником
оскаржується не тільки бездіяльність
державного виконавця у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
написом №1165 від 08.04.2014 р., - на час
мораторію, а й постанова про відкриття
виконавчого провадження від 28.04.2014 р. ВП
№43102543 стосовно стягнення з ОСОБА_2 на
користь ТОВ «Кредитні ініціативи»
боргу в сумі 435772,47 грн. та про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

З урахуванням того, що постанова
державного виконавця, яка може бути
оскаржена до суду, надсилається
сторонам виконавчого провадження
(наприклад постанова про відкриття
виконавчого провадження), тому початок
строку на оскарження в кожному разі
повинен визначатися з моменту
одержання постанови заінтересованою
особою, так як цей момент може бути
встановленим за відміткою засобів
зв'язку, за розпискою або іншими
засобами. Питання про поновлення
строку чи подання клопотання у даному
конкретному випадку не може стояти, так
як підтвердження того, що заявник
одержав копії цієї постанови не має.

Крім того, зі скарги не вбачається, чи
пропущений строк звернення до суду
щодо оскарження постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Таким чином, внаслідок нечіткого
викладення обставин, якими заявник
обґрунтовує свої вимоги, не зазначення
доказів у підтвердження цих обставин
та невідповідності скарги іншим
вимогам, встановленим законом, колегія
суддів вважає, що у даному конкретному
випадку суддя суд мав би залишити
скаргу без руху та запропонувати
заявнику усунути недоліки скарги, в
тому числі й зазначити з посиланням на
відповідні докази дату, коли йому стало
відомо про порушення свого права чи
свободи. У судовому засіданні суд може
з'ясувати вказане питання з
відповідним рішенням: залишити скаргу
без розгляду у зв'язку з пропущенням
строку на оскарження та відсутність
клопотання про його поновлення або
розглянути скаргу по суті, якщо буде
встановлено, що строк не було
пропущено.

Порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання,
згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити. Ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15 липня 2014 року
скасувати, а справу за матеріалами
скарги ОСОБА_2 на бездіяльність та дії
державного виконавця Вишенського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції - направити для продовження
розгляду до цього ж суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
(підпис) В.О. Чуприна

Судді: (підпис)
В.І. Чорний

(підпис) В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
В.О.Чуприна