№ 6/328/214/147
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2014 року

м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді: Погрібної О.М.

при секретарі: Мацинській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Токмак подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Токмацького міськрайонного управління
юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України без вилучення
паспортного документа боржника ОСОБА_2,

встановив:

20 листопада 2014 року до Токмацького
районного суду Запорізької області
надійшло подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1, погоджене з начальником
відділу, про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа
боржника ОСОБА_2, який проживає за
адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом заборони
перетину кордону України до виконання
своїх зобов’язань, покладених судовим
рішенням. В обґрунтування заяви
зазначено, що у відділі державної
виконавчої служби Токмацького МРУЮ на
виконанні знаходиться виконавче
провадження ВП № 533/2014/6 від 07.05.2014 року з
виконання виконавчого листа № 328/892/2014
від 15.04.2014 року.

Боржником ОСОБА_2 в самостійному
порядку вимога виконавчого документа
не виконується.

Державний виконавець зазначає, що
боржник має заборгованість по
вказаному вище виконавчому листу на
загальну суму 4738 грн., з часу відкриття
виконавчого провадження боржником
жодного разу кошти не сплачувались. За
інформацією, боржник виїхав до
Російської Федерації на заробітки.

Державний виконавець в судовому
засіданні наполягав на задоволенні
вказаного подання.

Суд, заслухавши пояснення державного
виконавця, дослідивши матеріали
подання вважає, що вищевказане подання
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 07.05.2014 року
відкрито виконавче провадженні щодо
виконання виконавчого листа № 328/892/2014
від 15.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання доньки – ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
в розмірі ? частини всіх видів доходів
щомісячно, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 13.03.2014
року до досягнення дитиною повноліття.

06.11.2014 року на адресу боржника
направлено попередження щодо
необхідності негайного погашення
заборгованості згідно виконавчого
листа № 328/892/2014 від 15.04.2014 року, яка
складає станом на 01.11.2014 року 4738 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості, виконаного старшим
державним виконавцем відділу ДВС
Токмацького МРУЮ ОСОБА_1.

18.11.2014 року на адресу відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції
надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про те,
що ОСОБА_2 перебуває на заробітках в
Російській Федерації та просила
державного виконавця обмежити ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України.

За ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Стаття 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» зазначає, що
громадянинові України який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у випадку
наявності неврегульованих аліментних
зобов’язань до виконання таких
зобов’язань.

Як вбачається з наданих до подання
документів, для виконання рішення суду
державним виконавцем державним
виконавцем не виконано жодних дій
направлених на виконання судового
рішення. Надані до подання документи не
дають суду підстав вважати, що
державним виконавцем вживались чи
вживаються заходи для належного та
своєчасного виконання рішення суду.

Саме по собі посилання на
заборгованість за виконуваним судовим
рішенням за відсутності відповідних
доказів не свідчить про цілеспрямоване
ухилення боржника від виконання
зобов'язання та наявність у нього
паспорту і реальної можливості для
виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не
надано доказів того, що ним відповідно
до ч.1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» було вичерпано
весь передбачений перелік заходів щодо
примусового виконання судового
рішення або всі вони виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст.2 протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до неї
"кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Закон України „Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (зі змінами) регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює статтею 8 даного закону
порядок розв'язання спорів у цій сфері.
Частиною 2 ст. 6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
та громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України; він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», передбачено
право державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Ст. 377-1 ЦПК
України передбачає процесуальний
порядок вирішення такого питання.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, вжите у
вищезазначених положеннях закону,
означає з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов'язків. Тобто законом
передбачено юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
не за наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Однак, суду не надано доказів того, що
боржник взагалі отримував постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, і що після її
отримання ухиляється від виконання
рішення суду (зокрема, шляхом
відчуження власного майна; втрати або
знищення майна; звільнення з роботи;
зняття з реєстрації за місцем
проживання та інше) та не наведено суду
фактів, з яких можна було зробити
висновок про необхідність виїзду
боржника за кордон (зокрема, подача
документів до консульської установи
для відкриття візи, купівля путівки,
білетів, бронювання номеру в готелі,
робота боржника пов'язана з постійними
відрядженнями за кордон, проживання
близьких родичів за кордоном та інше).

Оскільки, відповідно до частини 2
статті 377-1 зазначеного вище Кодексу,
згадане подання розглядається судом
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування. Тим більше, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що в задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Токмацького районного управління
юстиції ОСОБА_1, погоджене з
начальником відділу про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа боржника ОСОБА_2 – слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 8, 60, 208, 209, 210, 212, 377-1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Токмацького міськрайонного управління
юстиції ОСОБА_1, погоджене з
начальником відділу, про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа шляхом заборони
перетину кордону України до виконання
зобов’язань – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали через Токмацький районний суд
Запорізької області. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя