Справа № 439/772/13
Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук
Провадження № 22-ц/783/6791/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ТзОВ «Кредитні
ініціативи» - Хамуляка О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 28 листопада 2013
року в справі за позовом ТзОВ «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь ТзОВ «Кредитні
ініціативи» заборгованість 688 582,24 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 в
користь ТзОВ «Кредитні ініціативи»
витрати по сплаті судового збору у сумі
3441 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що про
судове засідання не була належним
чином повідомлена, жодних повідомлень
не отримувала. Вважає, що сума
заборгованості, процентна ставка є
завищеною, а пеня нарахована з
пропуском строку давності. Зазначає, що
в неї на утриманні перебувають
малолітні діти. Посилається на , що з
24.06.2008 року вона зареєстрована у
АДРЕСА_1. Просить рішення суду
скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, пояснення
представника ТзОВ «Кредитні
ініціативи» - Хамуляка О.Б. про
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення суду
відповідає вказаним вимогам не в
повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені
наступні обставини.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК
Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір про
відступлення прав вимоги. (а.с.28-38)

Внаслідок укладення вказаного
договору відбулася заміна кредитора, а
саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло
статусу нового кредитора / стягувача за
договором №753 від 3.07.2007 року,
позичальником згідно якого є ОСОБА_2
(а.с.39)

Відповідно до умов кредитного договору
від 3.07.2007 року банк надав ОСОБА_2 кредит
в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 12 %
річних та кінцевим терміном погашення
2 липня 2027 року. (а.с.7-11)

Згідно з договором про внесення змін до
кредитного договору від 11.06.2008 року
процентна ставка збільшена до 14%
річних. (а.с.14)

Також 3.07.2007 року між банком та ОСОБА_5
укладений договір поруки, відповідно
до якого останній поручився за
виконання ОСОБА_2 обов»язків, які
виникли на підставі кредитного
договору. (а.с.18)

Згідно з розрахунком заборгованості,
поданого позивачем, така станом на 1
вересня 2013 року складає 688 582,24 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 437
616,75 грн., заборгованість по відсотках -
233 223,35 грн., пеня - 17742,14 грн. (а.с.22)

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст.526 ЦК України
зобов"язання має виконуватись належним
чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов"язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов»язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно з ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов»язання.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що позичальник порушив умови
кредитного договору щодо строків
платежів відповідно до умов договору,
у зв»язку з чим підставною є вимога
кредитора про дострокове
повернення кредиту, сплату процентів
та пені.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Посилання апелянта на те, що її не
було повідомлено про відступлення прав
вимоги, колегією суддів не приймається
до уваги у наступним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст.517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як безспірно вбачається з
матеріалів справи ТОВ «Кредитні
ініціативи» 25.09.2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 направлено вимогу про досудове
врегулювання спору, що стверджується
реєстром поштових відправлень та
копіями фіскальних чеків про
направлення таких відповідачам.
(а.с.23-27)

Доводи апелянта про те, що справу
розглянуто у її відсутність без
належного повідомлення про судові
засідання, колегією суддів не береться
до уваги у зв»язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України у
разі якщо відповідачем у позовній
заяві, поданій і оформленій у порядку,
встановленому цим Кодексом, вказана
фізична особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності, суд не
пізніше двох днів з дня надходження
позовної заяви до суду звертається до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
(перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання
(перебування) фізичної особи має бути
надана протягом трьох днів з моменту
отримання відповідним органом
реєстрації місця проживання та
перебування особи відповідного
звернення суду.

Як вбачається із відповіді
Бродівського РС ГУ ДМС України у
Львівській області від 2.11.2013 року за
вих.№25/1848 на запит суду першої
інстанції, ОСОБА_2 значиться
зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2.
(а.с.71)

Вказана вище адреса місця
реєстрації ОСОБА_2 також в зазначена в
кредитному договорі та договорі про
внесення змін до кредитного договору,
договорі поруки та стверджується
відповідним записом в паспорті ОСОБА_2
(а.с.11, 14-15, 18, 19 -зворот).

Матеріалами справи стверджується,
що судом першої інстанції за місцем
реєстрації ОСОБА_2 в АДРЕСА_2
надсилалися повістки про судові
засідання.

Зокрема повістка на судове
засідання 13.11.2013 року отримана ОСОБА_2 9
листопада 2013 року, що стверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення. (а.с.73)

13.11.2013 року розгляд справи судом
відкладено у зв»язку з неявкою сторін
на 28.11.2013 року.

Твердження апелянта про те, що вона
знята з реєстрації в м.Броди з 24.04.2008
року, та з 24.06.2008 року зареєстрована у
АДРЕСА_1, та посилання в зв»язку з цим на
неправильність висновків суду
колегією суддів не приймається до
уваги, оскільки про зміну місця
проживання (місцеперебування) остання
в порушення умов п. 5.2.12 кредитного
договору протягом 5 днів з моменту її
реєстрації в встановленому законом
порядку кредитора не повідомила.
(а.с.8-зворот)

Крім того, колегією суддів
приймається до уваги, що в заяві про
перегляд заочного рішення ОСОБА_2 не
посилалася на факт зміни місця
реєстрації та до заяви копію паспорта
не долучила.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Твердження апелянта про нарахування
пені поза строком позовної давності,
колегією суддів визнається
безпідставним.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік вимог, у тому числі,
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли, особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Однак як встановлено матеріалами
справи відповідачі заяву про
застосування строку позовної давності
до вимог про стягнення пені не
подавали, а відтак в суду першої
інстанції не було правових підстав для
застосування такого.

Щодо доводів апелянта про
недостовірність розрахунку
заборгованості, то такі колегією
суддів визнаються голослівними.

Статтею 57 ЦПК України встановлено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Однак апелянтом не представлено
жодного належного та допустимого
доказу на спростування розрахунку
заборгованості позивача, як і не
подано власний розрахунок погашення
кредиту та наявної заборгованості,
та жодного первинного документа щодо
сплати заборгованості по кредиту.

А відтак, доводи апеляційної скарги
про розгляд справи у її відсутності не
спростовують правильність висновків
суду та відповідно до вимог ЦПК
України не є підставою для
скасування правильного по суті
рішення суду.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково стягнув солідарно з
відповідачів в користь позивача
судовий збір, оскільки відповідно до
ст.ст.541, 543 ЦК України передбачена
солідарна відповідальність лише за
виконання обов"язку, який встановлений
законом або договором.

В свою чергу, у ст.88 ЦПК України не
передбачено право солідарної вимоги
або солідарного обов"язку на
присудження з другої сторони понесених
іншою стороною судових витрат, тому
судові витрати підлягають до стягнення
з кількох відповідачів у відповідній
частині.

А відтак, рішення суду першої
інстанції слід змінити в частині
стягнення судового збору, а в решті
рішення залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309,
ст.316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
28 листопада 2013 року в частині
стягнення судових витрат змінити та
стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в користь
ТзОВ «Кредитні ініціативи» по 1720
(тисячу сімсот двадцять) грн. 50 (
п»ятдесят ) коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.