У х в а л а

18 серпня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Іваненко Ю.Г.,

Наумчука М.І.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву Качора Назара
Богдановича, який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про припинення
іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що у
зв'язку із невиконанням умов
кредитного договору № 014/7299/74/55832 від 11
березня 2008 року, укладеного між ним та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», на підставі
виконавчого напису нотаріуса від 26
березня 2009 року, зареєстрованого в
реєстрі за № 645, звернуто стягнення на
предмет іпотеки: житловий будинок
АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,2500 га
для будівництва та обслуговування
вказаного житлового будинку та
господарських будівель, кадастровий
номер :03:002:0118 та земельну ділянку
площею 0,1050 га для ведення особистого
селянського господарства, розташовану
в с. Липники Пустомитівського району
Львівської області, кадастровий номер
:03:002:0119.

30 серпня 2010 року виконавчий документ
повернуто стягувачу на підставі ч. 3 ст.
47 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з тим, що
стягувач відмовився залишити за собою
майно боржника, не реалізоване під час
виконання рішення.

Посилаючись на те, що іпотекодержатель
не скористався правом, передбаченим ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» і не придбав предмет
іпотеки за початковою ціною шляхом
заліку своїх забезпечених вимог за
результатами других прилюдних торгів,
просив суд припинити іпотеку
нерухомого майна, а також вилучити з
Державного реєстру іпотек запис про
іпотеку та з Єдиного реєстру заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис про заборону відчуження.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 29 березня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 25 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Припинено іпотеку
нерухомого майна житлового будинку
АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,25
га, яка передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та розташована
в с. Липники, Пустомитівського району
Львівської області, кадастровий номер
:03:002:0118; земельної ділянки площею
0,1050 га, яка передана для ведення
особистого селянського господарства
та розташована в с. Липники,
Пустомитівського району Львівської
області, кадастровий номер
:03:002:0119, яка встановлена на
підставі договору іпотеки № 014/7299/74/55832
від 11 березня 2008 року, укладеного між
ОСОБА_5 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
посвідченому приватним нотаріусом
Пустомитівського районного округу
ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №
640. Вилучено з Державного реєстру
іпотеки запис про іпотеку та з Єдиного
реєстру заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна запис про заборону
відчуження зазначеного майна.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
касаційну скаргу Качора Н.Б., який діє
від імені публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
відхилено, рішення апеляційного суду
Львівської області від 25 грудня 2013 року
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Качора Н.Б., який діє від імені
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2012
року, рішення цього ж суду від 6 лютого
та від 18 грудня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Із змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року вбачається,
що суд касаційної інстанції погодився
із висновком апеляційного суду, який
задовольняючи позов виходив із з
положень ст. 49 Закону України «Про
іпотеку», згідно якої протягом десяти
днів з дня оголошення прилюдних торгів
такими, що не відбулися,
іпотекодержателі та інші кредитори
боржника відповідно до пріоритету їх
зареєстрованих вимог мають право
придбати предмет іпотеки за початковою
ціною шляхом заліку своїх забезпечених
вимог в рахунок ціни майна. У разі якщо
іпотекодержатель не скористався
правом, передбаченим частиною першою
цієї статті, за результатами перших
прилюдних торгів, призначається
проведення на тих же умовах других
прилюдних торгів, які мають відбутися
протягом одного місяця з дня
проведення перших прилюдних торгів.
Початкова ціна продажу предмета
іпотеки на других прилюдних торгах
може бути зменшеною не більше ніж на 25
відсотків. Якщо іпотекодержатель не
скористався правом, передбаченим
частиною першою цієї статті, за
результатами других прилюдних торгів,
іпотека може бути припиненою за
рішенням суду.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалюючи 6
лютого 2013 року нове рішення про відмову
у позові, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що припинення іпотеки
є правом суду з урахуванням конкретних
обставин справи, оскільки другі
прилюдні торги проведено не було, а
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Із змісту рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року, на яке
заявник також посилається як на
підставу неоднакового застосування
норм матеріального права, вбачається,
що скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, та ухвалюючи
нове рішення про відмову у позові, суд
касаційної інстанції виходив із того,
що основне зобов'язання не припинено,
позичальником не виконуються умови
договору і не вживаються заходи щодо
погашення заборгованості за кредитним
договором.

З огляду на зміст судових рішень
відсутні підстави вважати, що у
зазначених справах тотожними є
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення спору,
який розглядався, а, відповідно, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справ подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в порівнянні із
справою у якій постановлена ухвала, яку
просить переглянути заявник, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Згідно ували Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2012 року
суд касаційної інстанції направляючи
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, виходив із того, що суди не
врахували того, що основне зобов'язання
не припинено, не закінчено строк дії
іпотечного договору, позичальником не
виконуються умови договору і не
вживаються ним заходи щодо погашення
заборгованості за кредитним договором.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на наведене ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року не може бути
прикладом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки підставою
для скасування судового рішення було
порушення норм процесуального права
щодо встановлених обставин і таке не
може свідчити про їх тотожність із
встановленими судом фактичними
обставинами у справі, в якій
постановлена ухвала, про перегляд якої
подано заяву.

Посилання заявника на неправильність
встановлення фактичних обставин і
помилковість висновків викладених в
ухвалі, яку просить переглянути
заявник, не може бути підставою для
допуску справи до провадження.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про припинення
іпотеки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Т.П. Дербенцева Ю.Г. Іваненко
М.І. Наумчук І.М. Фаловська