Справа № 453/537/13
Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/5332/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну черговості
спадкування, визнання права власності
на частку спадкового майна -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 звернулися до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 1994 року вони разом з дочкою
ОСОБА_5 проживають у житловому будинку
АДРЕСА_1, в який вони вселились за
згодою попередніх співвласників цього
будинку - подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
родичами яких вони є. Після смерті
ОСОБА_7, ОСОБА_6 вдруге одружився і став
наполягати на їх виселенні. Після
смерті ОСОБА_6 у 2011 році ОСОБА_4 отримала
свідоцтво про право на спадщину на
вищевказаний житловий будинок, як
спадкоємець першої черги за законом.
Зазначала, що ОСОБА_4 у будинку не
проживала, догляд за ОСОБА_7, яка часто
хворіла і за ОСОБА_6, який не мав пальців
на правій руці, не здійснювала, його
похованням не займалась. Всі витрати,
пов'язані з утриманням будинку,
веденням господарства та доглядом за
родиною ОСОБА_6 здійснювалися ними,
оскільки з ними вони проживали однією
сім'єю.

Ураховуючи наведене, позивачі просили
змінити черговість одержання права на
спадкування за законом у порядку ст. 1259
ЦК України та визнати за ними та їхньою
дитиною ОСОБА_5 право власності по 1/4
частині указаного житлового будинку на
кожного.

Рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 13.12.2013 року
позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено.
Надано ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право
на спадкування як спадкоємцям першої
черги після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_2
та ОСОБА_5 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 з господарськими
будівлями та спорудами по 1/4 частині на
кожного після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Розподілено судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 31.03.2014 року рішення суду
першої інстанції в частині надання
ОСОБА_5 права на спадкування як
спадкоємцю першої черги та визнання за
нею право власності на частину
спадкового майна скасовано та ухвалено
в цій частині нове рішення. У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5
про зміну черговості одержання права
на спадкування та визнання права
власності на частину спадкового майна
відмовлено. Рішення суду першої
інстанції в частині надавання ОСОБА_2
та ОСОБА_3 права на спадкування як
спадкоємцям першої черги залишено без
змін. Рішення суду першої інстанції в
частині визнання за спадкоємцями права
власності на спадкове майно змінено.
Визнано в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за
кожним на 1/3 частину житлового будинку
з господарськими будівлями, які
знаходяться по АДРЕСА_1. Вирішено
питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25.06.2014 року
рішення апеляційного суду Львівської
області від 31.03.2014 року в частині
задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про надання права на
спадкування та визнання в порядку
спадкування права власності скасовано,
а справу в цій частині передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає,
що законних підстав вважати про
перебування спадкодавця ОСОБА_6 у
безпорадному стані не було і тому суд
першої інстанції безпідставно
задовольнив позов ОСОБА_2, ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
заперечення скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для її задоволення з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що позивачі вселилися у
житловий будинок АДРЕСА_1 у 1994 році з
дозволу ОСОБА_6 і його дружини ОСОБА_7, з
якими перебували у родинних
відносинах.

ОСОБА_7 померла (у 2009 році), а згодом і
ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина, у тому числі і на будинок
АДРЕСА_1, власником якого був
спадкодавець. Єдиним спадкоємцем
першої черги була ОСОБА_4, дружина
покійного.

Задовольняючи позов про визнання права
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на спадкування на
підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України разом із
спадкоємцем першої черги ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачі протягом 17 років опікувались
і надавали ОСОБА_6 матеріальну
допомогу, доглядали за ним так як він
через похилий вік та каліцтво
потребував сторонньої допомоги.

Однак, такий висновок не відповідає
матеріалам справи і не ґрунтується на
нормах наведеної вище статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Отже, як випливає із цієї норми,
підставою для одержання права на
спадкування разом із спадкоємцем
відповідної черги є надання
відповідної допомоги особі, яка була у
безпорадному стані.

Як встановлено судом, хоч і відбулася у
1995 році в ОСОБА_6 травматична ампутація
І-Y пальців правої кисті, проте такий
його фізичний стан не свідчив про
перебування у безпорадному стані.

Так, ОСОБА_6 в достатній мірі для
нормальної життєдіяльності міг і
обслуговував себе, зокрема для
приготування їжі, справляння
фізіологічних потреб, поратися по
господарству, одержував пенсію.

Відсутність можливості виконувати
певні види робіт не свідчить про
перебування особи у безпорадному
стані.

Не надали позивачі суду апеляційної
інстанції доказів на підставі яких
можна прийти до висновку щодо
проживання позивачів і ОСОБА_6 однією
сім'єю, зокрема про спільність бюджету,
спільне ведення господарства тощо.
Матеріальна допомога ОСОБА_6, поточні
ремонти та обслуговування його
власності, як і оплата комунальних
послуг не може свідчити про їх сімейні
відносини, оскільки це є платою
власнику за проживання. До того ж, хоч і
відхилив суд наявність попереднього
судового спору за позовом ОСОБА_6 про
виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 із будинку
АДРЕСА_1, проте саме такий спір вказує
на відсутність сімейних відносин цих
осіб.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив незаконне рішення
про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на
спадкування та визнання за ними права
власності на частки в будинку в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6 і тому
воно підлягає скасуванню, а в позові
необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
скасувати частково і ухвалити нове
рішення.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання їм
права на спадкування як спадкоємцям
першої черги після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та про визнання за
ОСОБА_3, ОСОБА_2 права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами
по ? частині кожному після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та про
стягнення з ОСОБА_4 судового збору в
сумі 745,05 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: