Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №276/569/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Криницький
Леонід Владиславович
Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Володарсько-Волинського районного
суду Житомирської області від 4 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з даним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
відповідач є батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у
Житомирському державному
технологічному університеті та
перебуває та її утриманні. Навчання
потребує значних витрат, а доходів
позивачки не вистачає, щоб забезпечити
потреби дочки, пов?язані з навчанням.
Наведене свідчить про те, що їхня
повнолітня дитини потребує
матеріальної допомоги у зв?язку з
навчанням.

Враховуючи вищезазначене,
просила суд стягувати з відповідача на
користь дочки аліменти у розмірі 1000
грн. щомісячно.

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 4 червня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно,
починаючи з 12 травня 2014 року по 30 червня
2017 року, але не більше, як до досягнення
нею 23 років.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів
в межах суми платежу за один місяць
звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин
справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв?язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов?язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що повнолітня
дочка сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
навчається у Житомирському державному
технологічному університеті
гірничо-екологічного факультету на
денній формі. Термін навчання
становить з 1 вересня 2013 року по 30
червня 2017 року. Також матеріали справи
свідчать, що ОСОБА_3 навчається на
бюджетній основі та отримує стипендію
у розмірі 730 грн. Вказані обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи довідками, виданими
Житомирським державним технологічним
університетом 2 вересня 2013 року за №32
та 29 травня 2014 року за №423 ( а.с.11,45).

В судовому засіданні також
встановлено, що позивачка перебуває на
обліку як безробітна у
Володарсько-Волинському районному
центрі зайнятості населення (а.с.43,44).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що відповідач може
надавати матеріальну допомогу
повнолітній дочці на час її навчання.

Проте, колегія суддів не
погоджується із зазначеним висновком
суду.

При вирішенні спору поза увагою
суду першої інстанції залишилась та
обставина, що відповідач не працює, є
інвалідом третьої групи, страждає на
гіпертонічну хворобу ІІ ступеня та
серцеву недостатність( а.с. 31,32,33). На
даний час він перебуває на обліку в УПФ
України в м. Коростені та отримує
пенсію в розмірі 1310 грн. ( а.с.38).

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідач на підставі виконавчого
листа №2-1924, виданого
Амур-Нижньодніпровським районним
судом Дніпропетровської області 25
листопада 1999 року, зобов?язаний
сплачувати аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6
частини заробітку до повноліття дитини
(а.с.21).

Окрім того, він має на утриманні
неповнолітніх дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с. 22,23).

Таким чином, суд прийшов до помилкового
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, оскільки
передбачене ст.199 СК України право на
утримання виникає не лише у разі
потреби дитини у матеріальній
допомозі, а також за умови спроможності
батьків надавати таку допомогу.

З огляду на вищезазначене,
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового, - про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.
209,303,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 4 червня 2014 року скасувати,
ухваливши нове,- про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча
Судді