Придніпровський районний суд
Справа № 711/406/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

08 серпня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого: судді Казидуб О.Г.

при секретарі: Лісовенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в інтересах
малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах малолітнніх
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа : орган
Опіки та піклування Черкаської міської
ради про визнання колишніх членів
сім»ї такими , що втратили право
користування квартирою та виселення їх
та про усунення перешкод в
користуванні приватною власністю
шляхом вселення власника та його
членів сім»ї-,

в с т а н о в
и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах
малолітнніх ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа : орган
Опіки та піклування Черкаської міської
ради про визнання колишніх членів
сім»ї такими , що втратили право
користування квартирою та виселення їх
та про усунення перешкод в
користуванні приватною власністю
шляхом вселення власника та його
членів сім»ї, вказуючи , згідно витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень від 25.12.2013 р. позивачу-
ОСОБА_1, на праві приватної власності
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
на підставі договору купівлі - продажу
квартири від 23.07.2002 року. 16.12.2004 року між
ним та відповідачем ОСОБА_5
зареєстровано шлюб.Від початку
подружнього життя вони проживали в
трикімнатній квартирі АДРЕСА_2, яка
належить на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_8 та відповідачу
ОСОБА_4 - її матері та брату. З 2006 року
він з відповідачкою ОСОБА_5. оселилися в
його квартирі АДРЕСА_1.

Весною 2011 року їхні подружні стосунки
були припинені. Він створив нову сім'ю.
І оселився у своєї дружини.
Відповідачка ОСОБА_5. залишилася
проживати в спірній квартирі.

На його пропозицію розірвати шлюб
офіційно та звільнити належну йому
квартиру вона відповіла згодою лише
при одній умові, якщо він їй допоможе
зробити штучне запліднення. Він їй
повірив і погодився. Таким чином, в 2011
році вони досягли домовленості щодо
умов і строку припинення її права
користування житлової площею в його
квартирі.

В липні 2012 року нею була укладена з
відповідною установою угода і з його
допомогою та повною фінансовою
підтримкою відповідачка була штучно
запліднена, завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_2
вона народила двох дітей ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. З дня народження дітей,
ІНФОРМАЦІЯ_2, вона звільнила його
квартиру, тобто виконала умови
домовленості про припинення
користування житловою площею в його
квартирі та оселилася в квартирі
АДРЕСА_2, яка належить на праві
приватної власності відповідачці, її
матері та брату. З 21.03.2012 р. по 01.03.2013 р. в
його квартирі ніхто не проживав.

З 01.03.2013 р. на прохання нареченого
племінниці відповідачки ОСОБА_5.
попросила, ОСОБА_9, який працював у
його товариша, щоб він дозволив
проживати в квартирі йому та його
нареченій в якості квартирантів на
невизначений строк. Квартиранти
сплачували за комунальні послуги і з
його дозволу віддавали платню за
користування квартирою відповідачці
на утримання дітей.

Комунальні послуги і з його дозволу
віддавали платню за користування
квартирою відповідачці на утримання
дітей.

25 квітня 2013 року він з відповідачкою
ОСОБА_5. офіційно оформив розірвання
шлюбу. 25.05.2013 року зареєстрував шлюб
ОСОБА_2, яка вже була вагітна і з якою
він мешкав в квартирі, що вона
винаймала. Договір найму ще не
скінчився і тому вони жили в цій
квартирі.

26 квітня 2013 року між ним та
відповідачкою ОСОБА_5. був укладений та
нотаріально посвідчений договір щодо
сплати аліментів на дітей, утримання
матері, визначення місця проживання
дітей та здійснення батьківських прав.
В якому відповідачка особисто
зазначила, що вона, ОСОБА_5, проживає
за адресою : АДРЕСА_2.

Тому він і гадки не мав про те, що вона
може його обдурити і повернутися без
його відома в його квартиру після того,
що відповідно до їхньої домовленості,
добровільно звільнила квартиру, не
мешкала в ній понад рік. А саме з 21.03.2012 .
по 07.2013 р.

Договір найму квартири дружини через
деякий час спливав, тому в кінці липня
2013 року навідався в свою квартиру з
метою попередити квартирантів про те,
що вони повинні на протязі місяця
звільнити її, оскільки має намір
оселитися в ній зі своєю сім'єю. На його
подив в квартирі вже не було
квартирантів, а в ній застав колишню
дружину відповідачку ОСОБА_5. з дітьми
та її матір'ю відповідачкою ОСОБА_4.
Останні зустріли його агресивно і
заявили про те, що ця квартира належить
відповідачці ОСОБА_5. та дітям.

Отже, вони без його відома і дозволу,
не являючись членами його сім'ї,
самоправно зайняли жиле приміщення і
повинні , відповідно до вимог ч. З ст. 116
ЖК України його звільнити.

Він намагався мирним шляхом вирішити
питання щодо реалізації його законного
права користування квартирою, що
належить йому на права власності.
Просив відповідачів звільнити житло.
Та переселитися в належну їм на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_2.
Свою квартиру вони в жовтні 2013 року
здали в оренду.

В серпні 2013 року закінчився термін
договору найму на квартиру, що знімала
дружина. Переселитися в свою квартиру
вони не змогли, тому 17 серпня 2013 р.
вимушені були скласти договір оренди
квартири, відповідно до умов, якого за
користування житлом вони плачують 2000 (
дві тисячі грн.) на місяць.

Відповідачі не сплачували ні за
користування житлом в спірній квартирі
, ні за комунальні послуги. Ніякої
угоди між ними про користування житлом
, тим більше безоплатне користування
між ними та ним не укладалося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього від нового шлюбу
народився син ОСОБА_3. Його дружина
ОСОБА_2 не працює у зв'язку з
перебуванням у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку і тому вона та син перебувають на
його утриманні. На сьогоднішній день
він втратив роботу. Його сім'я
знаходиться в край скрутному
матеріальному становищі.

Його права, як власника спірної
квартири визначені в ст. 383 ЦК України
та ст. 150 ЖК країни, які передбачають
право власника використання житла для
власного проживання, проживання
членів його сім'ї, розпорядження своїм
житлом на власний розсуд.

В квартирі на сьогоднішній день
зареєстровані: він власник -
ОСОБА_1;його батько - ОСОБА_10 ; ОСОБА_3 -
син, ІНФОРМАЦІЯ_1; дружина ОСОБА_2;
відповідачка бувша дружина ОСОБА_5;син -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2;син - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.2 п. 15 постанови
Верховного Суду України « Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» наявність чи
відсутність прописки самі по собі не
можуть бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням
за особою, яка там проживала, чи
вселилась туди як член сім'ї власника
приміщення, або ж для відмови їй в
цьому.

Відповідно до ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК
України, члени сім'ї власника житла,
які проживають з ним у квартирі, що
йому належить, користуються житлом в
обсязі відповідно до угоди з власником.
Припинення сімейних стосунків з
власником квартири, не позбавляє їх
права користування займаним
приміщенням. У разі відсутності угоди и
між власником квартири і колишнім
членом сім'ї про безоплатне
користування жилим приміщенням до цих
відносин застосовуються правила ,
встановлені ст. 162 ЖК України про плату
за користування жилим приміщенням і за
комунальні послуги в квартирі, що
належить громадянинові. В даному
випадку між нами була відсутня
вищевказана угода. Але була досягнута
домовленість про яку зазначено в п. 2 ст.
405 ЦК України : «Член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю ним і власником житла,
або законом.»

Крім того, що до офіційного розірвання
шлюбу в 2011 році між ним та
відповідачкою встановлена
домовленість про припинення її права
користування належною йому квартирою
після його співучасті та фінансової
підтримки штучного запліднення
відповідачки. Що було з його боку
здійснено. Після запліднення
відповідачки та народження нею дітей,
вона виконала умови домовленості,
звільнивши спірну квартиру і
оселившись в своїй трикімнатній
квартирі. Виконавши умови
домовленості, вона втратила право
користування належною йому квартирою.

Самоправно заселившись зі своєю
матір'ю в його квартиру, вона суттєво
порушила його законні права інтересі
як власника.

На сьогоднішній день він та його родина
мають невідкладну потребу у житлі.
Відповідачі чинять йому перешкоди в
користуванні належним йому на праві
приватної власності житлом квартирі
АДРЕСА_1, шляхом не надання доступу в
квартиру. На його спроби з допомогою
працівників правоохоронних органів
проникнути у квартиру, відповідачка
наполегливо чинить опір, зачинивши
замки вхідних дверей з внутрішньої
сторони. Відповідачі взагалі уникають
спілкування не тільки з ним, але й
працівниками міліції з даного приводу.

Тому він вимушений звернутися до суду з
позовом про захист мого права
власності -в квартиру.

На підставі ст.391 ЦК України, як власник
квартири він має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном квартирою. В даному
випадку самоуправного зайняття
відповідачами його квартири, які не
тільки незаконно користуються
належним його житлом, а ще й
перешкоджають його вселенню в квартиру
та користуванню нею.

Просить суд визнати відповідачів:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (законній
представник якого є мати - ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (законній
представник якого є мати - ОСОБА_5,
такими, що втратила право користування
житловою площею в квартирі АДРЕСА_1
.Виселити відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( законний представник
якого є мати -ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ( законний представник
якого є мати - ОСОБА_5, ) з квартири
АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2, яка
належить на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_5 та відповідачу
ОСОБА_4 - її матері та брату.;Виселити
відповідач ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 в
належну їй на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_2;Вселити
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - його дружину, сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 уточнену позовну заяву,
яка аналогічна первинній позовній
заяві підтримав та суду пояснив , що
відповідачку колишню дружину, він
прописав в 2011 році за його згодою,
оскільки вона була вагітна і він їй не
міг перечити, оскільки їй неможна
нервуватися в той час він з
відповідачкою перебували в шлюбі.
06.08.2011 року відбулося запліднення
дружини. 25.04.2013 року, коли дітям
виповнилося по 1 року вони з
відповідачкою розвелися. 25.05.2013 року
вступив в шлюб з позивачкою ОСОБА_2.
Залишила квартиру відповідачка в
серпні 2012 року, а конкретно зафіксував
що стала відповідачка проживати у
спірній квартирі в липні 2013 року. В
серпні 2012 року припинив з
відповідачкою шлюбні відносини. Їм
необхідна квартира для особистого
проживання. Позивач неодноразово
попереджав відповідачів про те , що
договір найму квартири є припиненим та
вимагав добровільного їх виселення та
повернення ключів від його квартири,
яка потрібна позивачам для особистого
проживання. Відповідачі припинили
фактично проживати у спірній квартирі
станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником
квартири не вчинялось будь-яких
навмисних перешкод у користуванні
відповідачами цією квартирою, зокрема
відповідачу ОСОБА_5., яка не проживала у
спірній квартирі разом з дітьми без
поважних причин понад рік, що не
заперечується нею, а проживала
фактично за адресою АДРЕСА_2, що
підтверджується Договором від 26.04.2013
року укладеного між батьками щодо
сплати аліментів на утримання дітей,
матері, визначення місця проживання
дітей та здійснення батьківських прав,
що особисто підписаний сторонами та
посвідчений приватним нотаріусом
Черкаського нотаріального округу
ОСОБА_11 Після розірвання шлюбу згідно
п.1.9. Договору визначено місце
проживання дітей з матір»ю ОСОБА_5. ,
відповідачкою по справі. Тому просить
виселити неповнолітніх дітей разом з
матір»ю, яка має на праві особистої
власності житло, що повністю придатне
для проживання, не суперечитиме
інтересам дітей. Якби він знав що
будуть проблеми з колишньою дружиною,
він би в квартиру її ніколи не прописав.
Тому просить суд визнати відповідачів
втративши ми право користування житлом
, їх виселити з спірної квартири в
квартиру АДРЕСА_2.

Представник позивача адвокат ОСОБА_12
та ОСОБА_2 підтримали думку позивача
ОСОБА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 позов не визнала
суду пояснила, , що позов не визнає,
вона доглядає за дітьми дочки, їздить
додому на Котовського, кожен день коли
получається , квартира на АДРЕСА_2 в
оренді не перебуває, коли дітям
виповнилось по 1 року, 30.03.2013 року дочка
з 2 дітьми переселилась на АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_5. позов не визнала
та суду пояснила що з колишнім
чоловіком вона прожила майже 8 років, з
них 6, 5 років за адресою вул..
АДРЕСА_1.Вони дуже хотіли дітей тому
звернулися у клініку «Надія» м. Києва.
Вона завагітніла 06.08.2011 року позивач
прописав її у квартирі 28.10.2011 року і
коли народилось двоє дітей він також
прописав у своїй квартирі. До вересня
2012 року вони були сім»єю і проживали
разом по вул..АДРЕСА_1. У вересні 2012 року
вони вирішили до зими пожити у квартирі
її батьків, але у листопаді 2012 року він
повідомив , що з жовтня 2013 року живе з
іншою жінкою. Вони переждали зиму на
АДРЕСА_2 у батьків і в кінці березня 2013
року колишній чоловік з її братом
допомогли переїхати назад на АДРЕСА_1.
Коли виповнилося дітям рік почав
вимагати розлучення. Вона погодилась
на розлучення і вони у нотаріуса склали
договір про сплату аліментів. До
середини літа 2013 року позивач збирався
зробити дарчу дітям, а з жовтня 2013 року
позивач почав вимагати щоб вона з 2
малолітніми дітьми з»їхала з квартири
до батьків, так як у нього з»явилися
фінансові труднощі. Коли вона
відмовилася переїжджати, він перестав
сплачувати аліменти на дітей. Вона
фізично не може переїхати до батьків на
АДРЕСА_2, так як в будинку не має ліфту,
в 4 поверх а також усі кімнати зайняті. У
колишнього чоловіка, мати має 3-х
кімнатну квартиру, де вона проживає
одна і позивач має власність 1/3
квартири. Вона не заперечує проти
вселення позивача в квартиру по
АДРЕСА_1.

Представник відповідачки ОСОБА_5. за
довіреністю ОСОБА_13, позов не визнала,
з підстав викладених в запереченні
(арк..спр.59-62) .

Представник органу опіки та піклування
за довіреністю ОСОБА_23 просила позов в
части вселення позивачів задовольнити,
в частині визнання відповідачів
такими що втратили право користування
квартирою, виселення відмовити та
пояснила що згідно ч.2 ст.3 СКУ дитина
належить до сім»ї своїх батьків і тоді,
коли спільно з ним не проживає. Діти
відповідачки мають право проживання як
за місцем реєстрації та і за місцем
знаходження квартири яка належить на
праві власності матері тобто на 1/3
частину по АДРЕСА_2. Позовні вимоги в
частині про визнання малолітніх дітей
такими що втратили право проживання не
підлягають до задоволення, оскільки
діти мають право користування жилим
приміщенням.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що колишня
дружина здавала квартиру, що
знаходиться на Митниці родичам. Після
того як зіпсувалися відносини між
сторонами відповідачка перестала
давати дітей. Приїжджали на квартиру що
знаходиться на Митниці 3 рази , 1 раз
квартиру не відчинили, за 2 разом
позивач викликав міліцію, а третього,
позивач своїм ключем відкрив квартиру
та зайшов. В квартирі була стара жінка і
діти. Одна дитина спала, другу позивач
взяв на руки, але ОСОБА_4 накинулась і
почала забирати дитину, потім прийшла
ОСОБА_5 та підняла скандал щодо того хто
куди буде заселятися, викликали
свідків та прийшов адвокат та написав
акти про те що не дали можливості
заселитися в квартиру, це було близько
19 години вечора 26.02.2014 року. Позивач
хотів заселитися в зал, а ОСОБА_5 не
давала.

Свідок ОСОБА_15 знайомий більше 4 років,
в кінці лютого 2014 позивачам не вдалося
заселитися, коли прийшли до квартири
бачили діток, бачили що діти трохи
хворіли були злякані, двері від
квартири відкрила бабуся, колишня
дружина заважала в квартиру
заселитись, взяли з собою необхідні
речі, зайшли у велику кімнату, але
потім залишили квартиру.

Свідок ОСОБА_16 вона є мати позивача, в
неї родились 2 онуків у вересні, вона
проживає одна в 3-х кімнатній квартирі.
Син особисто просив її дивитись за
дітьми. З серпня 2012 року по березень 2013
року проживали її син з відповідачкою
та 2 дітьми на АДРЕСА_2. Вона згідна щоб
син або невістка з двома дітьми
проживали з нею в квартирі. Мати
відповідачки ОСОБА_4 приходить
допомагати відповідачці так як у неї
двоє близнят. В спірній квартирі 2 сім»ї
не зможуть проживати. Проблема що в
будинку на АДРЕСА_2 немає ліфта. Не знає
як вирішити даний спір.

Свідок ОСОБА_17 є братом відповідачки,
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3,
пояснив, що сімейних відносин у сторін
у 2011 році не було, від квартири позивач
ключі має, з серпня 2012 року по березень
2013 року в квартирі на Митниці не
проживали, не допомагає дітям, позивач
сам прописав відповідачку в квартиру
на Котовського проживає він та його
діти.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона
проживає в квартирі на Митниці, ОСОБА_5
на 6 поверсі, а вона на третьому. З
дітьми вона побачила відповідачку у
квітні, познайомилася з бабушками, а
потім з осені перестала бачити, бачила
одну з бабушек, яка сказала, що
відповідачка з дітьми переїхали
проживати на зиму до однієї з бабушек.
Весною 2013 рок бачила знову що
відповідачка гуляла з дітьми. В зимовий
період не знає чи проживала на Митниці
в квартирі, відповідачка говорила що
вони розвелись, та що вона не проти щоб
відповідач заселився в маленьку
кімнату з сім»єю. Відповідачка ОСОБА_4
не проживає в даній кімнаті, чи ночує
не знає. Речей та позивача в квартирі не
бачила на протязі 2013 року, не знає чи
допомагає дітям.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він
брав ключі 07.01.2013 року, він проживав з
ОСОБА_20 у спірній квартирі та виїхали з
квартири, в кінці березня. Ключі від
квартири дав позивач перед Новим роком
та вони завезли продукти, платили за
квартиру 1500, 00 грн., в середині березня
від ОСОБА_1 дізналися що буде заїжджати
в квартиру відповідачка ОСОБА_5 з
дітьми, їм необхідно було строк в один
тиждень щоб в кінці березня з»їхати з
квартири, коли вивезли свої речі,
ключі віддав ОСОБА_5, а на заселення
ключі давав позивач. ОСОБА_4 на Митниці
не проживає, ОСОБА_5 не заперечує щоб
позивач проживав в квартирі. Крім того
позивач просив скласти його речі в
коробки і він забрав речі через місяц,
як ОСОБА_5 з дітьми знову стала
проживати. Гроші позивач у нього не
вимагав.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона є
племінницею ОСОБА_5 та вона проживала з
початку січня 2013 року по середину
березня 2013 року в спірній квартирі.
ОСОБА_4 не проживає на Митниці, вона
проживає на Котовського.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що знає і
відповідачку і позивача, з роддому
позивачку забрали на Митницю, в 2012 року
проживали на АДРЕСА_2, оскільки 2
коляски і важко підніматися до
квартири. ОСОБА_4 не проживає на
Митниці, у відповідачки двоє дітей,
вона допомагає дивитися за ними. Був
маленький період що ОСОБА_5 проживала у
своїх батьків. Знає відповідачку
ОСОБА_5 1989 року, сім»я почала рушитися з
кінець 2012 початок 2013 року. Позивач
фінансував сім»ю приблизно по 4000, 00грн,
але уклав договір сплати аліментів,
знаючи що є проблеми з роботою.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивача адвоката
ОСОБА_12, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_22,
представника відповідачки ОСОБА_22 за
довіреністю ОСОБА_13., представника
органу опіки та піклування за
довіреністю ОСОБА_23, поясненя свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
вивчивши та дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлені факти та їм
правовідносини.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11,
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази надаються сторонами та
іншими особами, що беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 23 липня 2002 року позивач
ОСОБА_1 купив двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, яка зареєстрована в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень від 26.12.2013 р. та належить
йому на праві приватної власності.

16.12.2004 року між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_5 зареєстровано
шлюб. З 2006 року вони проживали в його
квартирі АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_5.
завагітніла 06.08.2011 року.

Позивач 26.10.2011 року звернувся з заявою
до голови правління ЖБК-123 щоб
зареєстрували на житлову площу колишню
дружину ОСОБА_5.(арк. спр.63) та у квартирі
28.10.2011 року вона була зареєстрована
(арк..спр.78) і коли народилось двоє дітей
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з дня
народження дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 він
також зареєстрував у своїй квартирі. До
вересня 2012 року вони були сім»єю і
проживали разом по вул..АДРЕСА_1.В даний
час ОСОБА_5. проживає з двома
малолітніми дітьми в спірній квартирі.

У вересні 2012 року ОСОБА_5. та ОСОБА_1
вирішили до зими пожити у батьків
відповідачки в АДРЕСА_2.

В період 07.01.2013 року по середину березня
2013 року в квартирі АДРЕСА_1 прожив
ОСОБА_19 з племінницею ОСОБА_5 ОСОБА_20
Коли стало відомо що буде заїжджати в
квартиру відповідачка ОСОБА_5 з дітьми,
тому в кінці березня вони з»їхали з
квартири, ключі віддали відповідачці
ОСОБА_5. і від тоді відповідачка ОСОБА_5.
і відтоді відповідачка з малолітніми
дітьми проживає в спірній квартирі.

Судом встановлено що з вересня 2012 року
до кінця березня 2013 року відповідачка з
двома малолітніми дітьми проживала за
адресою АДРЕСА_2, а з квітня2013
рокупроживає з малолітніми дітьми в
квартирі АДРЕСА_1 по теперішній час, що
підтверджено свідками в судовому
засіданні ОСОБА_19, ОСОБА_20 ОСОБА_18
ОСОБА_17, ОСОБА_16

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України , що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю ним і
власником житла, або законом, але
позивачами не доведено та не
підтверджено доказами , що
відповідачка ОСОБА_5. не проживала з
малолітніми дітьми в квартирі АДРЕСА_1
понад рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в
квартирі АДРЕСА_1 не проживає, вона
приходить до відповідачки оскільки
дочка залишилась з двома малотніми
дітьми, допомагає у догляді дітей.
Відповідно до довідки КП «Соснвська
СУБ» від 22.02.2014 року вона зареєстрована
в АДРЕСА_2 (арк..спр.42).

25.04.2013 року , коли дітям виповнилося по 1
рік ОСОБА_1 та ОСОБА_5.. розлучилися.

26 квітня 2013 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_5. був укладений та
нотаріально посвідчений договір щодо
сплати аліментів на дітей, утримання
матері, визначення місця проживання
дітей та здійснення батьківських прав,
якому зазначено адресу , ОСОБА_5,
проживає за адресою : АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_1 від
нового шлюбу народився син ОСОБА_3. Його
дружина ОСОБА_2 не працює у зв'язку з
перебуванням у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку і тому вона та син перебувають на
його утриманні. На сьогоднішній день
він втратив роботу та сім'я знаходиться
в край скрутному матеріальному
становищі.

Відповідно до ч.2ст.64 ЖК України до
членів сім»ї наймача належить дружина
наймача , їх діти , батьки. Членами сім»ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Право батьків і дітей на житло, що є
об»єктом права власності одного з них,
визначається ч.2ст.176 Сімейного Кодексу
України. Права батьків та дітей на
користування житлом, яке є когось з них,
встановлюється законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у власності
квартиру, будинок, користуються нею для
особистого проживання та проживання
членів сім»ї.

Згідно ч.2ст.3 Сімейного кодексу України
дитина належить до сім»ї своїх батьків
і тоді , коли спільно з ним не проживає.

Відповідно вимог ч.1 ст.156 Житлового
Кодексу України , члени родини власника
житла користуються цим помешканням
нарівні з власником. Таке положення
закріплено в ч.2ст.18 ЗУ»Про охорону
дитинства»- діти-члени сім»ї наймача
або власника житлового приміщення
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем». А тому головним критерієм
для доведення користування житловим
приміщенням є постійне проживання
особи. Поняття «реєстрації» закріплене
законодавством у ст.3, 6 ЗУ «Про свободу
переміщення та вільний вибір місця
проживання в Україні. Реєстрація місця
проживання особи є документальне
відображення, яке вказує на місце
проживання такої особи. Тому суд вважає
, що діти наділені правом користування
об»єктом нерухомості, за адресою якого
вона зареєстрована, або за яким
зареєстровано одного з батьків(при
цьому дитина може бути не
зареєстрована за спірним приміщенням).

Відповідно до частини 1 статті 156
Житлового кодексу України, члени сім'ї
власника житлового будинку (квартири),
що проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що належить йому,
користуються житлом нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.
Припинення сімейних стосунків з
власником будинку не позбавляє їх
права користування займаним
приміщенням.

За змістом статті 116 ЖК України,
виселення члена сім'ї наймача
(власника) будинку і інших осіб, що
проживають разом з ним, можливо у тому
випадку, якщо вони систематично
руйнують або псують житло, або
використовують його не за
призначенням, або систематично
порушують правила спільного
проживання і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського спливу виявилися
безрезультатними користування
займаним приміщенням.

У разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Також підстави виселення членів сім»ї
(колишніх членів сім»ї) власника
будинку передбачені ст. 157, ч.І ст. 116 ЖК
України.

Відповідно до акту про обстеження
житлових умов від 14.07.2014 року за адресою
АДРЕСА_1, житло розміщено на 6 поверсі 10
поверхового будинку , складається з 2
кімнат , кухні, окремого санвузла,
квартира перебуває у задовільному
стані, умови проживання відповідають
санітарно-гігієнічним нормам. Діти
забезпечені відповідними умовами для
проживання та відпочинку. Стосунки між
колишніми членами сім»ї неприязні ,
дорослі члени сім»ї постійно
з»ясовують стосунки. Сумісне
проживання сім»ї ОСОБА_1 з сином ОСОБА_1
та дружиною ОСОБА_2 та сім»ї ОСОБА_5 з
синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливе при
умові налагодження стосунків між
колишнім подружжям. Обстежити умови
проживання за адресою АДРЕСА_2
відповідно до акту від 23.07.2014 не
вдалося, оскільки на момент приходу
комісії двері ніхто не відчинив.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.
1 ст. 321 Цивільного кодексу України,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї (ст.ст. 317, 319, 383 ЦК
України).

А тому враховуючи вищевикладене суд
вважає, що позов необхідно частково
задоволити в частині усунення перешкод
в користуванні квартирою та вселити
власника квартири ОСОБА_1 дружину
ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру АДРЕСА_1 яка
належить ОСОБА_1 на праві власності , а в
решті позову необхідно відмовити в
зв»язку з недоведеністю.

На підставі ст. ст.ст. 64, 116, 150 , ч.1ст.156, 157,
162 Житлового кодексу України, 317, 319, 321 ,
383, 405 ЦК України , ч.2ст.3, ч.2ст.176
Сімейного Кодексу України , ч.2ст.18
ЗУ»Про охорону дитинства» ст.3, 6 ЗУ «Про
свободу переміщення та вільний вибір
місця проживання в Україні». ч.4ст.41
Конституції України, керуючись ст. ст.
8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 222, 223ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 в
інтересах малолітнього ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
інтересах малолітнніх ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_2, третя
особа : орган Опіки та піклування
Черкаської міської ради про визнання
колишніх членів сім»ї такими , що
втратили право користування квартирою
та виселення та про усунення перешкод в
користуванні приватною власністю
шляхом вселення власника та його
членів сім»ї - задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні
квартирою та вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та
малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
квартиру АДРЕСА_1.

Решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
на протязі 10 днів.

Головуючий О. Г. Казидуб