Ухвала іменем україни 28 серпня 2014 року

м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М.,Маляренка А.В.,Юровської
Г.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, про витребування
земельних ділянок, скасування рішень
про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та визнання права
власності на земельні ділянки, та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4
про визнання добросовісним набувачем
земельної ділянки, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, про витребування з чужого
незаконного володіння земельних
ділянок, а саме: земельної ділянки
площею 0,20 га, що розташована на
території Вишеньківської сільської
ради Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1859, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 на ОСОБА_5;
земельної ділянки площею 0,20 га, що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільского району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1862, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №8 на ОСОБА_6;
земельної ділянки площею 0,2048 га, що
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1876, що зареєстрована у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за №08 на ОСОБА_7;
земельної ділянки площею 0,2085 га що
розташована на території
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області, кадастровий номер
:04:001:1877, що зареєстрована у
Державномуреєстрі речових прав на
нерухоме майно за №08 на ОСОБА_7
Також просив скасувати рішення про
державну реєстрацію за відповідачами
речових прав на вказані земельні
ділянки та визнати за ОСОБА_4 право
власності на спірні земельні ділянки.

Свої вимоги позивач ОСОБА_4
обґрунтовував тим, що він є власником
спірних земельних ділянок на підставі
укладених з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у 2011 році
договорів купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_6 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_4 про
визнання добросовісним набувачем
земельної ділянки. В обґрунтування
зустрічного позову ОСОБА_6 зазначав, що
відповідно до ст. 388 ЦК України він є
добросовісним набувачем земельної
ділянки, оскільки придбав її за
відплатним договором, при цьому не знав
і не міг знати про судові спори щодо
прав на цю земельну ділянку інших осіб.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 березня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 12 червня 2014 року,
в задоволенні позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, не погоджуючись із судовими
рішеннями першої та апеляційної
інстанцій, просять скасувати їх і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі й надавши їм належну
оцінку, а також, врахувавши обставини
справи, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
правильно виходив із того, що
відповідно до ст.125 ЗК України ОСОБА_4 не
набув права власності на спірні
земельні ділянки та не їх власником, а
відповідно до норм ст. 387, 388 ЦК України
лише власник має право витребувати
своє майно від особи яка незаконно ним
заволоділа.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 12 червня 2014 року відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 12 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко Г.В. Юровська