Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5207/14
Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльников
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(далі - Банк) звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 12 листопада 2007
року Банк надав відповідачеві кредитні
кошти у розмірі 4000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Внаслідок порушення
позичальником строку та порядку
погашення кредиту утворилася
заборгованість, розмір якої станом на 30
грудня 2013 року становить 26 054,32 грн., із
яких 7 982, 50 грн. - за тілом кредиту, 12 521, 71
грн. - за процентами, 4 071, 33 грн. - комісія
за користування кредитом, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 1 228, 78 грн. - штраф
(процентна складова).

Справа розглядалася судами
неодноразово. Останнім рішенням
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 12.11.2007 року в розмірі 24575,54 грн.,
а також 245, 76 грн. компенсації судових
витрат.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про часткове задоволення позову ОСОБА_3
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком пропущений річний строк
позовної давності за вимогами про
стягнення штрафних санкцій, а тому з
відповідача підлягають стягненню
тільки заборгованість за тілом
кредиту, відсотками і комісії,
нарахованими за весь час користування
кредитними коштами.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
матеріального права.

Встановлено, що 12 листопада 2007 між
Банком і ОСОБА_4 було укладено договір
шляхом написання заяви, яка разом з
Умовами і правилами надання
банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою,
тарифами складає договір про надання
банківських послуг (а.с.8-11, 80, 122-126, 167).

Відповідно до умов договору ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. У серпні 2008 року
розмір кредитного ліміту збільшено до 8
000 грн. (а.с.46-66).

ОСОБА_3 не виконав своїх зобов'язань за
вказаним договором, унаслідок чого в
нього перед Банком виникла
заборгованість, розмір якої станом на 30
грудня 2013 року становить 26 054,32 грн., із
яких 7 982, 50 грн. - за тілом кредиту, 12 521, 71
грн. - за процентами, 4 071, 33 грн. - комісія
за користування кредитом, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 1 228, 78 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с.4-7).

Пунктом 2 розділу І Умов та правил
надання банківських послуг
встановлено, що кредитним лімітом
(кредитом, кредитною лінією) є розмір
грошових коштів, наданих банком
клієнту на строк, визначений у
договорі, на умовах платності та
зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу
ІІ Умов та правил надання банківських
послуг строк дії картки вказано на
лицевій стороні картки (місяць і рік) і
вона дійсна до останнього календарного
дня вказаного місяця. Строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця,
вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.122-126).

Із довідки про картковий рахунок №
НОМЕР_1, убачається, що строк дії картки,
виданої ОСОБА_3 , закінчується 30
листопада 2011 року ( а.с.127-128).

Відповідно до витягу із вищевказаного
карткового рахунку ОСОБА_3 припинив
вносити будь-які суми на погашення
кредиту з 30 грудня 2008 року (а.с.4-7).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з позовною заявою про захист свого
порушеного права у травні 2013 року, .

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила; за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (частини перша та п'ята
статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст
зазначених правових норм, слід дійти
висновку, що за договором про надання
банківських послуг (при отриманні
позичальником кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку), яким установлено не
тільки щомісячні платежі погашення
кредиту, а й кінцевий строк повного
погашення кредиту, перебіг трирічного
строку позовної давності (стаття 257 ЦК
України) стосовно щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі - не після закінчення
строку дії договору, а після закінчення
кінцевого строку повного погашення
кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору,
укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_3, кінцевий термін виконання
кредитного зобов'язання відповідає
строку дії картки. Строк дії картки в
договорі визначений до 30 листопада 2011
року.

Автоматичне неодноразове продовження
дії картки не змінює терміну виконання
кредитного зобов'язання, отже
продовження дії картки для настання
кінцевого терміну повернення
заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є
способом виконання зобов'язання щодо
повернення простроченого кредиту,
процентів і неустойки.

З урахуванням цих обставин та факту
пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк»
позову тільки у травні 2013 року, питання
застосування чи незастосування строку
позовної давності стосовно щомісячних
платежів відповідно до статей 256 і 257,
частин першої та п'ятої статті 261,
частини четвертої статті 267 ЦК України
судом першої інстанції не вирішено.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

У зв'язку з наведеним висновок суду про
те, що строк дії договору , а отже і
строк виконання боргового зобов'язання
ще не сплинув та відсутність підстав
для застосування позовної давності до
вимог банку про стягнення заборгованих
на час звернення до суду платежів
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постановах Верховного Суду України від
6 листопада 2013 року у справі №6-116 цс13,
від 16 квітня 2014 року у справі №6-24 цс 14.

За таких обставин, з висновком суду про
необґрунтованість заяви представника
відповідача про застосування позовної
давності не можна погодитись, оскільки
він ґрунтується на неправильному
застосуванні норми матеріального
права.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261,
530, 631 ЦК України слід дійти висновку про
те, що у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ст.ст.1049, 1050 ЦК України кредитор
протягом всього часу - до закінчення
строку виконання останнього
зобов'язання вправі заявити вимоги про
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.
В останньому випадку, перебіг позовної
давності буде починатись в залежності
від закінчення строку сплати кожного
із щомісячних платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почав
порушувати умови кредитного договору
уже з грудня 2008 року, з відповідним
позовом до суду Банк звернувся у травні
2013 року. Заперечуючи проти позову,
відповідач просив, у тому числі про
застосування строків позовної
давності (а.с. 38). Зважаючи на те, що
умовами кредитного договору
передбачений обов'язок позичальника
щомісячно погашати кредит і відсотки у
розмірі 7% від залишку кредиту, з
урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК
України на користь кредитора підлягає
стягненню та частина позики, що
підлягала сплаті разом з нарахованими
процентами, а також несплачені до
моменту звернення кредитора до суду з
позовом щомісячні платежі (з
процентами) в межах позовної давності
щодо кожного із цих платежів.

Отже, у відповідності з умовами
договору, графіком погашення кредиту і
наданими Банком розрахунку з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 14 507, 67 грн., із яких:

2 594, 43 грн. - заборгованість за тілом
кредиту, розмір якої з урахуванням
строків позовної давності
визначається як різниця загальної
заборгованість за кредитом 7 982, 50 грн. і
простроченої станом на 14 травня 2010
року заборгованості у сумі 5 388, 07 грн.;

8 269,88 грн. - несплачені проценти,
нараховані з 14 травня 2010 року і до 30
березня 2013 року, які визначаються як
різниця загальної заборгованості за
процентами 12 521,71 грн. станом на 30
березня 2013 року і загальної
заборгованості за процентами станом на
14 травня 2010 року у розмірі 4 251, 83 грн.;

2 714, 33 грн. - комісії, нарахованої з 14
травня 2010 року і до 30 березня 2013 року,
яка визначається як різниця загальної
заборгованості з комісії 4071 грн.,
нарахованої станом на 30 березня 2012 року
і заборгованості станом на 14 травня 2010
року у розмірі 1 357 грн.,

а також штраф у загальній сумі 928, 93 грн.
грн., який визначається як сума
фіксованої частини у розмірі 250 грн. і 5%
від боргу пропорційно частці
задоволених позовних вимог.

У задоволенні решти позовних вимог -
про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до 14 травня 2010 року Банку
слід відмовити за пропуском строку
позовної давності.

Доводи апелянта про те, що Банк
неправомірно нарахував відсотки і
комісію за користування кредитним
коштами після закінчення строку дії
картки являються неспроможними,
оскільки суперечать як умовам
кредитного договору, так і вимогам
ст.1048 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції щодо
пропуску Банком строку позовної
давності за вимогами про стягнення
штрафних санкцій являються
необґрунтованими, оскільки умовами
договору передбачено нарахування
штрафу безпосередньо перед зверненням
до суду з відповідним позовом.

За таких обставин оскаржуване рішення
у відповідності зі ст..309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення позову
і стягнення з боржника на користь Банку
14 507, 67 грн. заборгованості за кредитним
договором, нарахованої в межах строків
позовної давності з 14 травня 2010 року до
30 березня 2013 року. У стягненні
простроченої заборгованості зі сплати
щомісячних платежів, що існувала
станом на 14 травня 2010 року позовні
вимоги Банку задоволенню не підлягають
за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року по цій
справі скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
від 12 листопада 2007 року за період з 14
травня 2010 року по 30 березня 2013 року в
загальній сумі 14 507, 67 грн., із яких: 2 594, 43
грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8
269,88 грн. - несплачені проценти,
нараховані з 14 травня 2010 року і до 30
березня 2013 року; 2 714, 33 грн. - комісії, а
також штраф у загальній сумі 928, 93 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до 14 травня 2010 року
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 290 грн. 15 коп. компенсації
судових витрат зі сплати судового
збору у судах першої, апеляційної і
касаційної інстанціях пропорційно
частці задоволених позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.