Черкаський районний суд Черкаської
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Черкаський районний
суд Черкаської області у складі:

головуючого судді
Василенка В.В.

при секретарі
Постригань Ю.Г.

з участю позивачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача
ОСОБА_5

представника відповідача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус Черкаського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання договорів дарування
недійсними, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус Черкаського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання договорів дарування
недійсними.

Свої позовні вимоги позивачі
мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
їхня мати ОСОБА_8. У встановлений
законодавством строк вони звернулися з
заявами про прийняття спадщини після
смерті матері до приватного нотаріуса
Черкаського районного нотаріального
округу ОСОБА_9 Однак при оформленні
спадщини вони дізналися, що мати ОСОБА_8
договором дарування від 14.02.2014 року
зареєстрованим в реєстрі за № 298
подарувала відповідачу житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 та договором дарування від
14.02.2014 року зареєстрованим в реєстрі за
№ 301 подарувала відповідачу земельну
ділянку площею 0,1838 га розташовану по
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 з народження
проживав з матір'ю в окремому будинку
домоволодіння по АДРЕСА_1. Позивачка
ОСОБА_1 проживала зі своєю сім'єю окремо
від матері, але весь час її відвідувала
та допомагала. В 2007 році в матері
погіршився стан здоров'я, тому вона
перебувала під опікою та доглядом
старшого сина ОСОБА_2

В липні 2013 року відповідач ОСОБА_5
таємно перевіз їхню матір до себе
додому, забравши всі документи та її
речі. В серпні 2013 року матір
прооперували, після чого відповідач 18
листопада 2013 року перевіз матір до себе
додому та заборонив їм спікуватися з
нею. Будучи лежачою хворою, оскільки
вона без сторонньої допомоги не могла
рухатися, 14.02.2014 року мати підписала
договори дарування, якими подарувала
відповідачу будинок та земельну
ділянку по АДРЕСА_1.

Вважають, що їхня мати хоч і була
дієздатною особою, на момент вчинення
правочинів знаходилася у такому
хворобливому стані, що не могла
розуміти значення своїх дій або
керувати ними. Крім того, мати весь час
говорила, що її будинок після смерті
бути належати всім трьом дітям у рівних
частинах. Вони піддають сумніву, що
їхня мати добровільно підписала
договори дарування на користь
відповідача. У зв'язку з тим, що мати
була глухою, вчиняючи вказані
правочини мала спотворене формування
своєї волі та допустила помилку, яка
сприяла не належній оцінці своїх дій,
відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України
просять визнати договір дарування
житлового будинку від 14.02.2014 року
зареєстрований в реєстрі за № 298 та
договір дарування земельної ділянки
від 14.02.2014 року зареєстрований в
реєстрі за № 301 недійсними.

В судовому засіданні позивачі та
їх представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі та
просили суд визнати недійними договір
дарування від 14.02.2014 року
зареєстрований в реєстрі за № 298 яким
ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 та договір дарування від 14.02.2014
року зареєстрований в реєстрі за № 301,
яким ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5
земельну ділянку площею 0,1838 га
розташовану по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та
позивачів мати ОСОБА_8. В зв'язку з тим,
що вона мала поганий слух та
незадовільний стан здоров'я він забрав
матір проживати до себе додому, аби
надати їй належний догляд. Мати ніколи
не скаржилася на психічні розлади
здоров'я. Будучи при здоровому глузді,
14.02.2014 року вона виявила бажання
поїхати до нотаріуса та подарувати
йому житловий будинок та земельну
ділянку розташовані по АДРЕСА_1. Сам він
ніколи не чинив тиск на матір з приводу
дарування йому будинку та земельної
ділянки. Вказав, що він не чинив перепон
у спілкуванні матері з позивачами.
Сестра ОСОБА_1 виявляла бажання забрати
покійну матір за життя проживати до
себе, однак остання відмовилася і
залишилася проживати в його будинку.
Просить відмовити позивачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у задоволенні позову про
визнання договорів дарування не
дійсними.

Третя особа, приватний нотаріус
Черкаського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явилася, але надала суду письмові
пояснення по суті справи, вказавши, що
дійсно 14.02.2014 року до неї звернулися
ОСОБА_8 та її син ОСОБА_5 з проханням
посвідчити договори дарування будинку
та земельної ділянки, розташованих по
АДРЕСА_1. У відповідності до чинного
законодавства, зокрема Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нею у спілкуванні із сторонами
встановлювались їх особи, перевірялась
їх цивільна дієздатність,
встановлювалось волевиявлення сторін
та їх дійсні наміри, роз'яснювались
наслідки вчинення договорів дарування.
Вислухавши роз'яснення, дарувальниця
ОСОБА_8 підтвердила, що вона все розуміє
і хоче подарувати будинок і земельну
ділянку синові ОСОБА_5 Спілкуючись з
дарувальницею ОСОБА_8, нотаріус
переконалась, що вона здатна
усвідомлювати значення нотаріальних
дій, їх наслідки та зміст роз'яснень
нотаріуса, волевиявлення її було
вільне, відповідало її внутрішній волі
та дійсному наміру на дарування
будинку і земельної ділянки синові
ОСОБА_5, за її словами - до нотаріуса
з'явилась добровільно і без примусу, бо
хоче подарувати своє майно. Відносно
того, що позивачі вказують про
необхідність залучення
сурдоперекладача оскільки
дарувальниця ОСОБА_8 була глухою,
пояснює, що ніяких вад зі слухом в
ОСОБА_8 вона не помітила, оскільки
остання все розуміла та не
перепитувала, про наявність слухового
апарату їй нічого не відомо. При
вчиненні нотаріальних дій вона не
могла встановити чи є в родичів
дарувальниці інвалідність. Щодо
відсутності власного житла у родичів
їй не повідомлялося, оскільки згідно
довідки сільської ради в будинку, який
ОСОБА_8 мала бажання подарувати ніхто,
крім дарувальниці не зареєстрований та
не проживає. Тому вважає, що
нотаріальні дії вчинені відповідно до
вимог чинного законодавства і порушень
законодавства при посвідченні
договорів дарування нею допущено не
було.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні поянила, що вона є онукою
ОСОБА_8 Незадовго до смерті бабусі, вона
з нею спілкувалася, остання скаржилася
на погане самопочуття. На її думку у
бабусі була неадекватна поведінка.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні
дали аналогічні пояснення, що вони
особисто були знайомі з ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При спілкування з
ОСОБА_8 ніяких розумових та психічних
відхилень в її поведінці вони не
помічали, поводила себе як повноцінна
людина при здоровому глузді. В ОСОБА_8
був поганий слух.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши справу в межах заявлених
вимог, дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у
справі докази, суд оцінив їх
належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з урахуванням
того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у
розгляді справи, виник спір.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року
приватним нотаріусом Черкаського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
посвідчені договір дарування
зареєстрований в реєстрі за № 298, яким
ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 житловий
будинок з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 та договір дарування
зареєстрований в реєстрі за № 301 яким
ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_5 земельну
ділянку площею 0,1838 га розташовану по
АДРЕСА_1.

Також судом встановлено, що у
відповідності зі ст. 203 ЦК України
приватним нотаріусом ОСОБА_7 дотримані
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме: зміст правочину не суперечить
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочин, мала необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину було вільним і
відповідало його внутрішній волі;
правочин вчинений у формі,
встановленій законом; правочин
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

07 квітня 2014 року ОСОБА_8 померла.

Статтею 225 ЦК України передбачено,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
передбачено, що правила статті 225 ЦК
України поширюються на ті випадки,
коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
тощо).

Для визначення наявності такого
стану на момент укладення правочину
суд відповідно до статті 145 ЦПК
України зобов'язаний призначити
судово-психіатричну експертизу за
клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК.

Однак в судовому засіданні
позивачі та їх представники не ставили
питання про призначення посмертної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_8, що є необхідним при вирішення
даної категорії справи. З наданих суду
матеріалів та показань свідків підстав
для визнання договорів дарування
житлового будинку та земельної ділянки
від 14.02.2014 недійсними судом не
встановлено, оскільки дані договори
відповідають вимогам ст. 203 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Черкаського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання договору дарування житлового
будинку від 14.02.2014 року зареєстрованого
в реєстрі за № 298 та договору дарування
земельної ділянки від 14.02.2014 року
зареєстрованого в реєстрі за № 301
недійсними необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 203, 225, 229 ЦК України,
Пленумом Верховного Суду України № 9
від 06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Черкаського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання договору дарування житлового
будинку від 14.02.2014 року зареєстрованого
в реєстрі за № 298 та договору дарування
земельної ділянки від 14.02.2014 року
зареєстрованого в реєстрі за № 301
недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. В. Василенко