АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 червня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» про
стягнення суми страхового
відшкодування та моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_1 звернулася у
суд з позовом до приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» (надалі - ПрАТ «СК
«Провідна») про стягнення суми
страхового відшкодування та моральної
шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої її чоловік - ОСОБА_2
помер. Цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля за
шкоду, спричинену третім особам, була
застрахована ПрАТ «СК «Провідна».

Зазначала, що вона є особою пенсійного
віку та фактично перебувала на
утриманні покійного чоловіка.

Позивачка твердила, що нею було
понесено витрати на виготовлення
пам'ятнику загиблому чоловіку, в сумі 3
200 грн.

Вказувала, раптова смерть чоловіка
стала причиною виникнення моральних
страждань, й окрім того таких страждань
їй завдає тривала бездіяльність
відповідача по виплаті страхового
відшкодування, згідно умов полісу.

Посилаючись на викладені обставини
просила суд стягнути з ПрАТ «СК
«Провідна» на її користь страхове
відшкодування по втраті годувальника,
в сумі 100 000 грн., витрати пов'язані із
виготовленням пам'ятника, в сумі 3 200
грн. та 5 000 грн. - моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 червня 2014 р. позовні
вимоги задоволено частково.
Постановлено стягнути з ПрАТ «СК
«Провідна» на користь ОСОБА_1 витрати
на поховання, в сумі 2 000 грн. та 5 000 грн. -
моральної шкоди. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення страхового
відшкодування по втраті годувальника,
в сумі 100 000 грн. скасувати, ухвалити в
цій частині нове рішення про
задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
та неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції в частині
вирішення вимог про стягнення
моральної шкоди скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача та представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, вважає апеляційну скаргу
позивачки такою, що не підлягає
задоволенню, а апеляційну скаргу
страхової компанії такою, що слід
задовольнити, з огляду на таке.

Рішення суду в частині вирішення вимог
про стягнення витрат на поховання
сторонами не оскаржено, тому у
відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України колегія суддів перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг.

Як убачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 водій автомобіля «ГАЗ-5312
СПГ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухаючись по
Калініна від провулку Шевченка в
напрямку вулиці Леніна в с. Безпальче,
Драбівського району Черкаської
області, порушуючи вимоги п.2.3 б) Правил
дорожнього руху України, проявив
неуважність, не стежив за дорожньою
обстановкою та відповідно не
відреагував на її зміну, і скоїв наїзд
на велосипедиста ОСОБА_2, який рухався в
зустрічному напрямку. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
велосипедист ОСОБА_2 від отриманих
травм помер на місці пригоди /а.с.7/.

26 вересня 2011 р. Безпальчівською
сільською радою Драбівського району
Черкаської області видано свідоцтво
серія НОМЕР_2 про смерть ОСОБА_2, про що в
книзі смертей зроблено відповідний
актовий запис за №13 /а.с.11/.

Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ
УМВС України в Черкаській області
Демеденко В.А. від 10 лютого 2012 р.
кримінальне провадження стосовно
водія ОСОБА_3 закрито, за відсутністю в
діях останнього невідповідностей
вимогам Правил дорожнього руху
України, які б з технічної точки зору
впливали на виникнення даної
дорожньо-транспортної пригоди /8-9/.

Згідно полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВЕ/6225956
цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 за шкоду заподіяну третім
особам, на час виникнення
дорожньо-транспотної пригоди, була
застрахована у ПрАТ «СК «Провідна»
/а.с.43/.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
є дружиною покійного ОСОБА_2 /а.с.13/

Відповідно до довідок Управління
пенсійного фонду України в
Драбівському районі вих. №4922/07 від 23
вересня 2011 р. та вих. №125/07 від січня 2014
р. щомісячний розмір пенсії позивачки
ОСОБА_1 значно перевищував розмір таких
виплат покійному ОСОБА_2 /а.с.47, 70/.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про стягнення страхового
відшкодування у зв'язку із втратою
годувальника, районний суд виходив з
того, що позивачкою не доведено тієї
обставини, що вона перебувала на
утриманні покійного чоловіка, й що він
надавав їй допомогу, яка була постійним
основним джерелом засобів її
існування.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Відповідно до ст.27.1-27.2 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції, що була чинною на
момент виникнення правовідносин, право
на отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану із смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання. У зв'язку із смертю
годувальника в результаті
дорожньо-транспортної пригоди право на
страхове відшкодування мають: діти (в
тому числі усиновлені) - до досягнення
ними повноліття; непрацездатна вдова
(вдовець), непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності, а
також працездатна вдова (вдовець), якщо
у сім'ї є діти віком до восьми років;
інші члени сім'ї, які знаходилися на
утриманні потерпілого.

Виходячи з системного аналізу
зазначених норм, непрацездатна особа,
що претендує на відшкодування шкоди,
завданої смертю потерпілого, має
надати належні докази того, що вона
дійсно перебувала на утриманні.
Перебування на утриманні означає, що за
рахунок коштів померлого особа
отримувала більшу частину засобів для
існування. Якщо ж ця частина є меншою,
то особа не може вважатись такою, що
перебувала на утриманні померлого,
оскільки за таких умов вона одержувала
не утримання, а допомогу. Одержання ж
особою від потерпілого допомоги, хоча
воно й мало систематичний характер, не
дає права на відшкодування шкоди.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1
про неправильне застосування районним
судом норм матеріального права щодо
права позивачки на отримання
страхового відшкодування не
заслуговують на увагу, остільки
матеріалами справи безспірно доведено,
що ОСОБА_1 не перебувала на утриманні
покійного чоловіка, й на спростування
зазначеного позивачкою не надано
належних доказів.

Так, відповідно до положень ст.55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, з висновками суду першої
інстанції про наявність правових
підстав до стягнення зі страхової
компанії моральної шкоди погодитись не
можливо.

Положеннями ст.22.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у редакції, що була чинною на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, потерпілому
відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини другої
статті 23 Цивільного кодексу України.

Таким чином, вимогами закону
встановлено відшкодування моральної
шкоди виключно потерпілому.

Матеріали справи свідчать, що
потерпілим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди є
ОСОБА_2, який помер, й законодавством,
чинним на момент виникнення
правовідносин між сторонами, не
передбачалося відшкодування шкоди
дружині потерпілого.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, рішення районного суду в
частині вирішення вимог про стягнення
моральної шкоди, як постановлене з
порушенням норм матеріального права,
слід скасувати, ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 червня 2014 року в частині
вимог про стягнення з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1
моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/24069/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9438/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Кушнір С.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.