Справа № 597/458/14-ц
Провадження № 2/597/209/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2014 р. Заліщицький
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана
В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Заліщики справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач та її представник
просять визнати недійним договір
безпроцентної позики від 07.09.2007 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові
витрати, покликаючись на те, що з 25.06.1967
року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_3
до 02.10.2012 року. В січні 2008 року позивач
виїхала в Італію на роботу, і
повернулась 22.12.2008 року. 07.09.2007 року між
відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір безпроцентної позики,
за яким ОСОБА_4 надав ОСОБА_3 110000
гривень, що на момент укладення
договору складало 20000 доларів на термін
до 30.09.2009 року. Про укладення даного
договору позивача не повідомляли, і
згоди на його укладення позивач не
надавала і про його існування вона не
знала до лютого 2013 року. Рішенням
Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 22.10.2010 року
з відповідача ОСОБА_3 стягнуто в
користь ОСОБА_4 159419,22 грн.
Відповідно до розписок ОСОБА_3 повернув
грошові кошти ОСОБА_4 в сумі 130000 грн.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області із ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_3 було стягнуто 65000 грн. в
якості компенсації половини коштів
повернутих ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позову не визав повністю і
просить суд в його задоволенні
відмовити, так як дані кошти він
позичив у ОСОБА_4 на потреби сім'ї, так
як позивач виїзджаючи в Італію викрала
всі грошові кошти із дому залишивши
його із сином без копійки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився хоча про час і
місце слухання справи повідомлений
належним чином, та не повідомив про
причини неявки.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 не
з'явився в судове засідання без
поважних причин, а, тому, справу слід
розглянути заочно без участі
відповідача ОСОБА_4, так, як проти цього
не заперечують сторони.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають до задоволення, виходячи з
таких підстав: позивач та відповідач
ОСОБА_3 перебували у шлюбі із 25.06.1967 року
який між ними розірвано рішенням
Заліщицького районного суду
Тернопільської області 19.09.2012 року.

В січні 2008 року позивач виїхала в
Італію на роботу, і повернулась 22.12.2008
року, що стверджується копією
закордонного паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_1.

07.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено договір безпроцентної
позики на суму 110000 гривень, що на момент
укладення даного договору становило
20000 доларів США на термін до 30.09.2009 року.
Про укладення даного договору позивача
не повідомляли і про його наявність
вона довідалась в лютому 2013 року, під
час розгляду справи в Заліщицькому
районному суді Тернопільської області
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення в користь ОСОБА_3 із неї в
його користь 65000 грн. в якості
компенсації половини коштів
повернутої ОСОБА_4 ОСОБА_3

Рішенням Заліщицького районного
суду Тернопільської області від 22.10.2010
року з відповідача ОСОБА_3 стягнуто в
користь ОСОБА_4 159419,22 грн.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області із ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_3 було стягнуто 65000 грн. в
якості компенсації половини коштів
повернутих ОСОБА_4

Відповідно до статті 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно із статтею 65 Сімейного кодексу
України дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені для
даного правочину.

Як видно з пояснень позивача, згоди
на укладення договору позики
ОСОБА_3 позивач не надавала і про
існування такого договору вона не
знала, аж до лютого 2013 року, тобто вона
не пропустила строку позовної давності
для звернення із відповідним позовм в
суд. В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 не представив будь-яких доказів
про те, що позивач давала згоду на
укладення договору позики між ним та
відповідачем ОСОБА_4

А тому, суд вважає, що укладення
договору позики грошових коштів в сумі
110000 грн. від 07.09.2007 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не може бути дрібнопобутовою
угодою, а тому повинен був укладатися
за письмовою згодою позивача. А, так, як
такої згоди позивача не було, то даний
договір слід визнати недійсним.

Суд також вважає, що із
відповідача ОСОБА_3 в користь позивача
слід стягнути 243,60 грн. судового збору,
які понесла позивач.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224, 225, 228
ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 65 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати недійним договір
безпроцентної позики від 07.09.2007 року
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_3 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судових витрат в
користь ОСОБА_1.

Рішення може бути переглянуто за
заявою відповідача ОСОБА_4, яка може
бути подана протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

На рішення може бути подано апеляцію,
яка подається апеляційному суду
Тернопільської області через
Заліщицький районний суд протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а
відповідачем ОСОБА_4 протягом 10 днів з
дня перегляду заочного рішення.

Суддя

С. В. Дудяк