Справа № 597/771/14-ц
Провадження № 2/597/331/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Заліщицький районний
суд Тернопільської області

в складі: головуючого Дудяка
С.В.

з участю секретаря
Богдана В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Заліщики справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення
за неможливістю спільного проживання,

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві та її
представник в судовому засіданні
просять винести рішення про виселення
ОСОБА_3 із її будинку АДРЕСА_1 за
неможливістю спільного з ним
проживання, без надання іншого
житлового приміщення та стягнути з
нього в її користь всі судові витрати
по справі, покликаючись на те, що вона
являється власником даного житлового
будинку. 08.10.2013 року відповідач з її
згоди зареєструвався і проживає в її
будинку АДРЕСА_1. Останнім часом
відповідач постійно зловживає
спиртними напоями в результаті чого
вчиняє насильство відносно неї,
обзиває її різними непристойними
словами, принижуючи її честь та
гідність, погрожує фізичною розправою,
виганяє з її власного дому. Внаслідок
таких дій в лютому 2014 року відповідачу
було винесено офіційне застереження
про недопущення протиправних дій
відносно неї Заліщицьким РВ УМВС
України в Тернопільській області.
17.03.2014 року та 19.05.2014 року відповідач,
притягнений до адміністративної
відповідальності за ст.ст. 173-2 ч. 1, 173-2 ч.
2 КУпАП за вчинення погроз фізичною
розправою та образ по відношенню до неї
та накладено стягнення в розмірі 30
годин громадських робіт та 100 грн.
штрафу в дохід держави. На даний час
відповідач продовжує вести себе по
відношенню до неї агресивно.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином, та
не повідомив про причини неявки.

Суд вважає, що відповідач не з'явився в
судове засідання без поважних причин,
а, тому, справу слід розглянути заочно
без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до задоволення, виходячи з
наступного. Позивачу на праві
особистої власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1 в якому із згоди
позивача 08.10.2013 року відповідач
зареєструвався і проживає. Протягом
останнього часу відповідач постійно
зловживає спиртними напоями в
результаті чого вчиняє насильство
відносно позивача, обзиває її різними
непристойними словами, принижуючи її
честь та гідність, погрожує фізичною
розправою, виганяє з її власного дому.
Внаслідок таких дій в лютому 2014 року
відповідачу було винесено офіційне
застереження про недопущення
протиправних дій відносно неї
Заліщицьким РВ УМВС України в
Тернопільській області. 17.03.2014 року та
19.05.2014 року відповідач притягнений до
адміністративної відповідальності за
ст.ст. 173-2 ч. 1, 173-2 ч. 2 КУпАП
за вчинення погроз фізичною розправою
та образ по відношенню до позивача та
накладено стягнення в розмірі 30 годин
громадських робіт та 100 грн. штрафу в
дохід держави. На даний час відповідач
продовжує вести себе по відношенню до
позивача агресивно.

За положеннями ч.1 ст 317 та ч.1 ст 319 ЦК
України власнику належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном і він
реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушне. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку,
квартири, визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у права
власника можливе лише з підстав,
передбачених у законі.

Відповідно до ст. 116 Житлового
кодексу України якщо наймач, члени його
сім'ї або інші особи, які проживають
разом з ним, систематично руйнують чи
псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 157 Житлового кодексу
України членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

А, тому, суд вважає, що оскільки
позивач є власником будинку АДРЕСА_1, а
відповідач вселений до цього будинку з
її дозволу і він не набув права
власності на дане житло, то він
підлягає виселенню без надання іншого
житла.

Суд також вважає, що судові витрати
слід покласти на сторони в понесених
ними розмірах.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 217, 224, 225, 228 ЦПК
України, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч 1 ст. 321. ст.
379, ст. 383 ЦК, ст. 116, 150, 157 ЖК України,
поставнову Пленуму Верховного Суду
України від 12.04.1985 року № 2 суд -

в и р і ши в :

Позов задоволити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виселити із
житлового будинку АДРЕСА_1, за
неможливістю спільного з ним
проживання, без надання іншого
житлового приміщення.

Судові витрати покласти на сторони в
понесених ними розмірах.

Рішення може бути переглянуто за
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

На рішення може бути подано апеляцію,
яка подається апеляційному суду
Тернопільської області через
Заліщицький районний суд протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а
відповідачем протягом 10 днів з дня
перегляду заочного рішення.

Суддя

С. В. Дудяк