Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3494/14
Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Мельнику З.П..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Садівниче товариство «Сонячний схил»,
головне управління Держземагенства у
Запорізькій області про встановлення
земельного сервітуту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
додаткове рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 05
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 квітня 2014 року ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні позову про
встановлення земельного сервітуту.

Додатковим рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 05
червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у сумі 229,40
грн. і на користь ОСОБА_4 судові витрати
за надання правової допомоги у сумі 688,20
грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням
суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3
на її користь судові витрати за надання
правової допомоги у сумі 9359,00 грн.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Ухвалюючи додаткове рішення про
часткове задоволення вимог про
стягнення з позивача, якому відмовлено
у задоволенні позову, на користь
відповідача витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції свої
висновки обґрунтовував тим, що
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Оскільки
адвокат ОСОБА_5 приймала участь у
судових засіданнях не в якості особи,
яка надає правову допомогу
відповідачеві, а як його представник,
витрати за її участь у судовому
засіданні в порядку ст. 84 ЦПК України
компенсації не підлягають.

Такі висновки суду є обґрунтованими та
узгоджуються з матеріалами справи, при
встановленні зазначених фактів судом
не було порушено норм цивільного
процесуального законодавства,
правильно визначено характер спірних
правовідносин та вірно застосовано
положення ст. 1 ЗУ України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах", ст. ст. 56, 79,
84, 88 ЦПК України.

Процесуальне становище особи, яка
надає правову допомогу, її права і
порядок вступу у процес визначені ст.56
ЦПК. Зазначені особи відносяться до
інших учасників процесу.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції", особа, яка надає правову
допомогу, не є особою, яка бере участь у
справі, а належить до інших учасників
цивільного процесу, тому вона не може
замінювати в процесі особу, якій надає
правову допомогу та бути її
представником і в ході розгляду справи
має лише ті права, які зазначені в ч. 2
ст. 56 ЦПК України.

Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Законом України від 20 грудня 2012 року №
4191-VI "Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах"
встановлено граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
під час розгляду судами цивільних
справ.

В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що
правова допомога надається не тільки в
судовому засіданні, а й пов'язана зі
складанням позовної заяви, наданням
усних консультацій, ознайомленням з
матеріалами справи, проведенням
необхідних розрахунків тощо. При
обчисленні розміру компенсації
необхідно врахувати всі витрати, які
перебувають у причинному зв'язку із
наданням правової допомоги у
конкретній справі. Ці дії повинні бути
необхідними для надання правової
допомоги, а розрахована сума має бути
справедливою.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК
України та ст. 30 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики,
схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01.10.99 року, єдиною
допустимою формою отримання адвокатом
за надання правової допомоги клієнту є
гонорар. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової
допомоги. Повинен бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, беруться до уваги обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення. Розмір гонорару і
порядок його внесення мають бути чітко
визначені в угоді про надання правової
допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін..), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження). При цьому
недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що при
розгляді справи в суді першої
інстанції в якості представника
відповідача, а не в якості особи, яка
надає правову допомогу, приймала
участь ОСОБА_5 Процесуальне становище
ОСОБА_5 відповідно до журналів судових
засідань визначено як представник
відповідача. Повноваження ОСОБА_5 на
представництво інтересів відповідача
в судах першої і апеляційної інстанції
підтверджується договором про надання
правової допомоги, пунктом 1.2 якого
клієнт (ОСОБА_4.) надала адвокату
повноваження на представництво її
інтересів в судах першої і апеляційної
інстанції, в тому числі за відсутності
клієнта (а.с.71,78,84, 90, 117-119, 129, 164-165, 180, 199).

На виконання вказаного договору
адвокат ОСОБА_5 приймала участь у всіх
судових засіданнях не в якості особи,
що надає правову допомогу (ст.56 ЦПК
України), а в якості представника
відповідача, яка в жодне судове
засідання не з'являлася. Замість
відповідача представник ОСОБА_5
надавала суду свої заперечення проти
позову, приймала участь у судових
засіданнях, давала суду пояснення,
виступала в судових дебатах, тощо.
Такими процесуальними правами
відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України особа,
яка надає правову допомогу, не
наділена.

В порядку, передбаченому ст.56 ЦПК
України, адвокат ОСОБА_5 до участі у
справі не допускалася, відповідна
ухвала, як це передбачено ч.2 ст.56 ЦПК,
судом не постановлялася. Оскільки
відповідач ОСОБА_4 в жодному судовому
засіданні участі не приймала, правова
допомога їй в цих засіданнях і не
надавалася.

Представник особи, яка бере участь у
розгляді справи за дорученням або за
договором (ордером), має процесуальний
статус саме представника цієї особи, що
передбачено ст.ст.26,42 ЦПК, відноситься
до осіб, які приймають участь у
розгляді справи, і не може одночасно
мати процесуальний статус особи, яка
надає правову допомогу. ЦПК не
відносить до судових витрат витрати за
послуги представника у суді.

Оскільки ОСОБА_5 приймала участь в
якості представника відповідача, а не
як особа, яка надає правову допомогу,
відповідно до ст.85 ЦПК саме вона, а не
відповідач набуває право на
компенсацію витрат, пов'язаних з
переїздом до іншого населеного пункту,
втраченого заробітку або за відрив від
звичайних занять.

Клопотання про виплату компенсації
вказаних витрат представник
відповідача суду не заявляв,
відповідних доказів і розрахунків не
надавав.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
являються безпідставними і такими, що
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Оскаржуване додаткове рішення суду
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, підстав для його скасування
судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 05
червня 2014 року по цій справі залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: