Провадження № 4-с/752/102/14
Голосіївський районний суд
в складі: головуючого судді
секретаря Лимар
за участю представника заявника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.Київ
цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Кузьменко Л.М.,
21.07.2014 року заявник ОСОБА_2 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
зі скаргою на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Кузьменко Л.М., у якій
просить скасувати постанови від 26.06.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження та зобов'язати
відкрити виконавчі провадження за
заявами ОСОБА_2 з примусового виконання
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 27.01.2014 року у справі
№752/19305/13ц.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_2
вказує, що не засвідчена копія
довіреності представника не є
обставиною, що виключає здійснення
виконавчого провадження, прийнятими
рішеннями державного виконавця
порушуються його права як стягувача, а
тому просить скасувати оскаржувані
постанови, зобов'язавши державного
виконавця відкрити виконавчі
провадження за виконавчими листами
№752/19305/13ц від 22.05.2014 року.

Представник заявника ОСОБА_1
підтвердила в судовому засіданні
обставини звернення судового рішення
до примусового виконання, ствердила
про наявність в неї право самостійно
посвідчувати копії довіреності, з
приводу наявності в матеріалах
виконавчих проваджень, що були
ретельно досліджені судом в ході
судового розгляду, ксерокопій
довіреностей, які ані нею особисто, ані
в установленому законом порядку не
були посвідченні пояснити нічого не
змогла.

В судове засідання суб'єкт, дії якого
оскаржуються не прибув, про дату і час
розгляду справи був повідомлений
належним чином /а.с.35/, завчасно
надіслав заяву про розгляд справи зі
його відсутності та копії матеріалів
виконавчих проваджень/а.с.36-50/, що
узгоджується з положеннями ч.2 ст.158 ЦПК
України та не суперечить положенням ч.2
ст. 386 ЦПК України.

Суд, заслухав представника заявника,
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, розглянув надані докази, які
мають юридичне значення, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також взаємний зв'язок
у їх сукупності, оглянувши матеріали
виконавчих проваджень № 43804216, №4304279,
приходить до таких висновків.

З обставин, наведених у скарзі, які
згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають
доказуванню, оскільки визнані
сторонами, судом встановлено що
представником заявника ОСОБА_1 було
подано до Відділу державної виконавчої
служби Голосіївського районного
управління юстиції у м.Києві заяви про
відкриття виконавчого провадження,
оригінали виконавчих листів і копії
довіреності на представництво
стягувача ОСОБА_2, що підтверджується
штампом вхідної кореспонденції за вх.№
11440/0334/8 від 24.06.2014 року та вх.№ 11442/0334/8
від 24.06.2014 року /а.с. 40,47/.

За ч.5 ст.9 Закону країни «Про
виконавче провадження», повноваження
представника повинні бути
підтверджені довіреністю, виданою і
оформленою відповідно до вимог закону.

Згідно п.8 ч.1 ст. 26 Закону країни
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, у тому числі за наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Судом з оглянутих в судовому засіданні
та ретельно досліджених копій
матеріалів виконавчих проваджень №
43804216, №4304279, встановлено наявність в
матеріалах ксерокопії довіреностей
представника стягувача, які не
засвідчені належним чином /а.с.42-43,
а.с.49-50/.

Суд критично відноситься і до
тверджень представника заявника
ОСОБА_1 про неправомірність дій
державного виконавця з відмови у
відкритті виконавчих проваджень за
наявним в неї права самостійного
посвідчення копій довіреності,
оскільки ксерокопії довіреності, що
містяться в матеріалах виконавчих
проваджень не мають навіть і таких
посвідчень.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги на
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, за відсутності
порушеного права заявника як сторони
виконавчого провадження, за умови
вчинення і прийняття державним
виконавцем Кузьменко Л.М. дій та рішень
виключно до вимог Закону, в межах
наданих повноважень, суд приходить до
висновку, що скарга задоволенню не
підлягає в повному обсязі.

Відповідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Керуючись ст.9,26 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 15, 58,
60, 208-210, 293-296, 386-388 ЦПК України,-

ухвалив:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2
на дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві Кузьменко Л.М.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів до Апеляційного суду м.
Києва через Голосіївський районний суд
м. Києва, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

суддя Н.М. Сальникова