АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7634/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна», треті особи: приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції - про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ТОВ «Порше Лізинг Україна», треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Чернівецького
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису про
повернення об'єкта фінансового лізингу
таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким визнати виконавчий напис,
вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 від 31.07.2012 року, таким, що
не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що ТОВ «Порше Лізинг
Україна» не повідомив його про відмову
від договору за адресою, що зазначена в
усіх документах та в договорі про
фінансовий лізинг. Зазначає, що за
відсутності повідомлення сторони про
розірвання договору фінансового
лізингу, останній продовжує діяти.

Враховуючи те, що договір
фінансового лізингу не був припинений
на момент вчинення виконавчого напису,
ТОВ «Порше Лізинг Україна» не набув
права вимагати повернення предмету
лізингу, а нотаріус, вчинивши
оспорюваний виконавчий напис, не
пересвідчилась про наявність для цього
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України
«Про фінансовий лізинг» відмова від
договору лізингу є вчиненою з моменту,
коли інша сторона довідалася або могла
довідатися про таку відмову.

Згідно з договором про фінансовий
лізинг від 13.10.2011 року № 00003706 та додатку
№ 1 до договору, адресою
лізингоотримувача ОСОБА_2 є АДРЕСА_2.
Зазначена адреса є місцем його
реєстрації та вказана в усіх
документах, в тому числі і виконавчому
написі нотаріуса. Проте ТОВ «Порше
Лізинг Україна» не повідомляв ОСОБА_2
про відмову від договору за вказаною
адресою, що було підтверджено в
судовому засіданні представником
відповідача.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити; представник
відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна»
вважав доводи апеляційної скарги
безпідставними та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 13.10.2011 року між
сторонами було укладено договір про
фінансовий лізинг № 00003706, за умовами
якого відповідач передав позивачу
автомобіль «Volkswagen Passat2.0»,  д.н. НОМЕР_1
за умови сплати періодичних лізингових
платежів з переходом у наступному
цього об'єкту у власність
лізингоотримувача.

Пізніше позивачу стало відомо, що
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
вчинено виконавчий напис 31.07.2012 року за
реєстровим № 2045 про повернення
лізингоодержувачем ОСОБА_2 об'єкту
фінансового лізингу.

Позивач вважає, що відповідач не
повідомив його про відмову від
договору у зв'язку з порушенням
позивачем зобов'язань за договором
щодо сплати лізингових платежів у
строк, встановлений договором, а тому
просив визнати виконавчий напис таким,
що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції при вирішенні
даного спору встановлено, що 13 жовтня
2011 року між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ТОВ «Порше Лізинг
Україна» було укладено договір про
фінансовий лізинг № 00003706, відповідно
до якого відповідач зобов'язався
передати у розпорядження позивача
об'єкт лізингу - транспортний засіб
«Volkswagen Passat 2.0» TDI, 2011 року виробництва, а
позивач зобов'язався прийняти об'єкт
лізингу і сплатити суму коштів за
договором шляхом здійснення платежів
відповідно до цього договору та згідно
з графіком покриття витрат та виплати
лізингових платежів, що становлять
невід'ємну частину вищевказаного
договору, на загальну суму, що
становить еквівалент у гривні 38 424,25
доларів США, не враховуючи авансового
платежу на суму, що ставить еквівалент
6780,75 доларів США.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі
дострокового припинення договору з
боку відповідача, позивач
зобов'язувався повернути об'єкт
лізингу за власний рахунок у
відмінному робочому та технічному
стані за адресою місцезнаходження ТОВ
«Порше Лізинг Україна» впродовж
десяти робочих днів з дати одержання
вимоги про таке повернення.

Судом також встановлено, що позивач,
починаючи з лютого 2012 року, порушив
вимоги чинного законодавства та умови
договору і перестав виконувати свої
зобов'язання за договором, частково не
сплативши платіж за лютий 2012 року та не
сплатив лізингові платежі за березень
2012 року, квітень 2012 року , травень 2012
року.

Оскільки відповідно до п.12.6.1 Умов
лізингу, відповідач має право в
односторонньому порядку припинити
договір у разі, якщо позивач не сплатив
наступний лізинговий платіж у повному
обсязі або частково, і строк
невиконання зобов'язання зі сплати
перевищує 30 днів, то несплата позивачем
платежів призвела до розірвання
договору та звернення до нотаріуса за
вчиненням виконавчого напису для
повернення об'єкта лізингу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що виконавчий напис по повернення
об'єкта фінансового лізингу від 31.07.2012
року був вчинений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 у відповідності до вимог
чинного законодавства України,
оскільки наявність безспірної
заборгованості боржника перед
стягувачем була підтверджена належним
чином, виконавчий напис був вчинений у
відповідно до вимог закону і підстав
для відмови у вчиненні виконавчого
напису не було.

Доводи позивача щодо неотримання ним
вимоги про сплату заборгованості,
повернення об'єкта лізингу та
повідомлення про відмову від договору,
- судом першої інстанції відхилені з
тих підстав, що матеріалами справи
підтверджується направлення вимоги
про сплату заборгованості за
договором, повернення об'єкта лізингу
та повідомлення про відмову від
договору за вихідним № 00003706 від 04.05.2012
року ( а.с. 50-52). Дані вимоги направлялися
за адресою АДРЕСА_1, тобто на ту адресу,
яка була зазначена у договорі про
фінансовий лізинг як фактична адреса
позивача. Позивач не повідомляв
відповідача про зміну своєї фактичної
адреси, що не заперечувалось
представником позивача. Також
відповідні листи направлялись ОСОБА_5,
яка є поручителем у договорі
фінансового лізингу, і яка отримала
вимогу ТОВ «Порше Лізинг Україна»,
підтвердженням чого є лист ОСОБА_5 до
начальника відділу по роботі з
клієнтами відповідача - Марченка К.

Однак колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх такими, що не відповідають
обставинам справи, зробленими без
повного з'ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи, та з
порушенням норм матеріального права,
що відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення та
ухвалення нового рішення.

З наданих нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
копій документів вбачається, що ТОВ
«Порше Лізинг Україна» з заявою про
вчинення виконавчого напису
звернулось 26.07.2012 року, вказуючи, що
лізингоодержувач не виконав три
платіжні вимоги, надіслані на його
адресу, у зв'язку з чим станом на 15.07.2012
року не сплачені лізингові платежі на
загальну суму 42 759 грн. 49 коп. ( а.с. 111).

31 липня 2012 року приватним нотаріусом
ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис за
реєстровим № 2045 про повернення
лізингоодержувачем ОСОБА_2, що проживає
за адресою АДРЕСА_2, на користь
лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг
Україна» об'єкта фінансового лізингу -
автомобіля «Volkswagen Passat 2.0»,  д.н. НОМЕР_1,
вартістю 271 474 грн. 93 коп., що був
переданий в користування на підставі
договору фінансового лізингу № 00003706
від 13.10.2011 року та підлягає поверненню
за невиплачені лізингові платежі ( а.с.
100).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 Закону
України «Про фінансовий лізинг»,
лізингодавець має право відмовитися
від договору лізингу та вимагати
повернення предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково
або у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.
Стягнення за виконавчим написом
нотаріуса провадиться в порядку,
встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відмова від договору лізингу є
вчиненою з моменту, коли інша сторона
довідалася або могла довідатися про
таку відмову.

Відповідно до ст. 87 Закону
України «Про нотаріат», для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими
стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3.2 глави 16
розділу 2 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року,
безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 8 зазначеного Переліку
визначені документи, необхідні для
вчинення виконавчого напису за
договорами лізингу, що передбачають у
безспірному порядку повернення об'єкта
лізингу, а саме: а) оригінал договору
лізингу; б) засвідчена лізингодавцем
копія рахунка, направленого
лізингоодержувачу, з відміткою про
несплату платежів після вручення
письмового повідомлення.

Відповідно до п.3.2 Загальних
комерційних умов внутрішнього
фінансового лізингу - додатку до
договору про фінансовий лізинг № 00003706
від 13.10.2011 року, якщо лізингоодержувач
прострочить виплату лізингового
платежу більш ніж на 10 робочих днів, ТОВ
«Порше Лізинг Україна» має право:

- Надіслати лізингоодержувачу
першу вимогу щодо сплати в письмовій
формі. Якщо лізингоодержувач не
здійснить оплату протягом 7 робочих
днів з моменту відправлення першої
вимоги щодо сплати, «Порше Лізинг
Україна» надсилає в такий же спосіб
другу вимогу щодо сплати, яка продовжує
строк здійснення оплати ще на 8 робочих
днів. У випадку якщо лізингоодержувач
не здійснить оплату у вказаний термін,
«Порше Лізинг Україна» має право
направити лізингоодержувачу третю
вимогу щодо сплати та відмовитися від
контракту в односторонньому порядку,
за пунктом 12.6.1 контракту. Сторони
погоджуються, що невиконання
зобов'язань після надіслання другої
вимоги щодо оплати означає, що
лізингоодержувач не має наміру в
подальшому виконувати свої
зобов'язання за контрактом.

- Якщо лізингоодержувач повністю
або частково не здійснить оплату
одного лізингового платежу, при цьому
якщо прострочення лізингового платежу
триває більш ніж 30 днів ( у
відповідності до Закону України «Про
фінансовий лізинг»), «Порше Лізинг
Україна» має право розірвати
контракт/відмовитися від контракту і
витребувати об'єкт лізингу від
лізингоодержувача, в тому числі в
примусовому порядку згідно з
виконавчим написом нотаріуса.

Згідно з п. 20.5 Загальних
комерційних умов внутрішнього
фінансового лізингу, якщо інше прямо не
передбачено контрактом, всі
повідомлення сторони відправляють за
адресою, вказаною у контракті у
письмовій формі особисто, кур'єром або
поштою. При цьому факт відправлення
буде вважатися підтвердженим у випадку
наявності підпису адресата на копії
повідомлення ( у випадку передачі
повідомлення особисто), квитанції про
оплату відправлення або опису
вкладеного з відповідною відміткою
УДППЗ «Укрпошта» або кур'єрської
служби ( у випадку повідомлення поштою
або кур'єром).

Факт отримання адресатом повідомлення
буде вважатись підтвердженим у
випадку наявності підпису адресата на
копії повідомлення ( у випадку передачі
повідомлення особисто), наявності
повідомлення про вручення адресату
поштового відправлення/ відмови
адресата від прийняття з відповідною
відміткою УДППЗ «Укрпошта»,
кур'єрської служби ( у випадку
відправлення повідомлення кур'єром або
поштою).

Зі змісту договору про
фінансовий лізинг від 13.10.2011 року
вбачається, що адресою зареєстрованого
місця проживання ОСОБА_2 є - АДРЕСА_2.
Крім того, у договорі також зазначена
адреса фактичного місцезнаходження -
АДРЕСА_1.

У графіку покриття витрат та
виплати лізингових платежів від 13.10.2011
року та в акті прийому-передачі об'єкта
лізингу адреса місця проживання ОСОБА_2
зазначена : АДРЕСА_2 ( а.с. 103, 110).

Зі змісту наданих представником
ТОВ «Порше Лізинг Україна» нагадувань
про несплату, адресованих ОСОБА_2, від
20.03.2012 року, від 04.04.2012 року, від 18.04.2012
року, від 04.05.2012 року та вимоги про
сплату заборгованості, повернення
об'єкта лізингу та повідомлення про
відмову від договору від 04.05.2012 року,
вбачається, що в них зазначена адреса
зареєстрованого місця проживання
позивача - АДРЕСА_2.

Проте, як підтверджується
матеріалами справи та як визнав
представник ТОВ «Порше Лізинг
Україна», за цією адресою
зареєстрованого місця проживання
лізингоодержувача, що зазначена у
договорі, у нагадуваннях та вимозі,
жодного разу кореспонденція не
направлялась.

Як вбачається з копій документів, на
підставі яких приватним нотаріусом
ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис,
до заяви про вчинення виконавчого
напису ТОВ «Порше Лізинг Україна» було
додано копію третього нагадування про
несплату від 04.04.2012 року та вимогу про
повернення об'єкта лізингу від 04.04.2012
року ( а.с. 113-116), що адресовані ОСОБА_2 на
адресу АДРЕСА_2.

Проте будь-яких даних, що підтверджують
направлення та вручення цих нагадувань
і вимог адресату - матеріали справи не
містять. Єдиним підтвердженням
направлення позивачу вимоги є копія
конверту, на якому зазначена інша
адреса ОСОБА_2 - АДРЕСА_1. З копії
конверту вбачається, що вимога
адресату вручена не була, а була
повернута з довідкою відділення УДППЗ
«Укрпошта» від 12.04.2012 року «Немає такої
вулиці».

Відповідно до п. 12.7 Загальних
комерційних умов внутрішнього
фінансового лізингу, день, що
вважатиметься датою розірвання/
відмови від контракту, визначається
ТОВ «Порше Лізинг Україна» у
відповідному повідомленні/вимозі.
«Порше Лізинг Україна» надсилає
лізингоодержувачу письмове
повідомлення/вимогу про
розірвання/відмову від контракту та,
за можливості , зв'язується з ним
доступними засобами зв'язку для
повідомлення про розірвання/відмову
від контракту. Таке
повідомлення/вимога надсилається
«Порше Лізинг Україна» на адресу за
зареєстрованим місцезнаходженням
лізингоодержувача ( для юридичних осіб
та ФОП)/ місцем реєстрації (для фізичних
осіб). У випадку неотримання
лізингоодержувачем
повідомлення/вимоги через відсутність
за адресою/повернення через закінчення
строку зберігання, лізингоодержувач
вважається належним чином
повідомленим.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача підтвердив, що
за адресою зареєстрованого місця
проживання позивача вимоги та
повідомлення ОСОБА_2 не направлялись,
при цьому лізингодавець не вважав за
необхідне з'ясовувати причину
повернення кореспонденції з довідкою
«немає такої вулиці», оскільки адреса
була вказана у договорі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачем було порушено п. 12.7, п. 20.5
умов договору щодо порядку вручення
повідомлень лізингоодержувачу,
оскільки за адресою зареєстрованого
місця проживання позивача такі
повідомлення/вимоги не направлялись і
матеріали справи не містять
підтверджень про їх вручення.

За таких обставин, підстави вважати
розірваним договір фінансового
лізингу від 13.10.2011 року станом на момент
вчинення нотаріусом виконавчого
напису від 31.07.2012 року були відсутні.

Відповідно до п. 3.5 глави 16 розділу 2
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, при вчиненні
виконавчого напису нотаріус повинен
перевірити, чи подано на обґрунтування
стягнення документи, зазначені у
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Підпунктом «б» п. 8 зазначеного
Переліку передбачено надання
засвідченої лізингодавцем копії
рахунка, направленого
лізингоодержувачу, з відміткою про
несплату платежів після вручення
письмового повідомлення.

Однак матеріали, на підставі
яких було вчинено виконавчий напис, не
містять даних про направлення та
вручення письмового
повідомлення/вимоги лізингоодержувачу
за адресою зареєстрованого місця
проживання, як передбачено умовами
договору. Проте зазначені обставини
всупереч вимогам п.3.5 глави 16 розділу 2
«Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» належним чином
нотаріусом перевірені не були.

Посилання суду першої інстанції
на те, що ОСОБА_2 не повідомляв
відповідача про зміну свого місця
проживання - колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки колегією
суддів встановлено, що за адресою
зареєстрованого місця проживання
лізингоодержувача, як визначено п. 12.7
умов договору, повідомлення/вимоги
відповідачем не направлялись.

Сам факт наявності заборгованості за
договором фінансового лізингу та
несплати з березня 2012 року лізингових
платежів не може бути підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки виконавчий напис про
повернення об'єкта лізингу може бути
вчинений лише у випадку, коли нотаріусу
надані передбачені законодавством
документи, що підтверджують
безспірність вимог.

Посилання суду першої інстанції
про те, що про надходження нагадувань
про несплату була повідомлена ОСОБА_5,
яка є поручителем позивача, - не мають
правового значення для вирішення
даного спору, оскільки для вчинення
виконавчого напису за договором
лізингу, законодавець передбачає
необхідність підтвердженнянесплати
платежів лізингоодержувачем після
вручення йому письмового повідомлення.

Крім того, як вбачається з копії
постанови Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 05 квітня 2012 року
про обрання запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту особи, що
підозрюється у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_2 02.04.2012 року був затриманий в
порядку ст. 115 КПК України, йому було
обрано запобіжний захід у вигляді
тримання під вартою.

Зі змісту вказаної постанови також
вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований
за адресою АДРЕСА_2, адресою фактичного
місця проживання є АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідачем ТОВ «Порше
Лізинг Україна» не були подані
нотаріусу документи, передбачені п. 8
вищевказаного Порядку, що свідчать про
безспірність вимог та є підставою для
вчинення виконавчого напису про
повернення об'єкта лізингу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає , що апеляційна скарга
ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
що складаються зі сплаченого судового
збору при пред'явленні позову - 229 грн. 41
коп. та подачі апеляційної скарги - 121
грн. 80 коп., а всього - 351 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 квітня 2014 року -
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення наступного змісту:

Визнати таким, що не підлягає
виконанню, виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 31 липня 2012 року, зареєстрований в
реєстрі за № 2045 про повернення ОСОБА_2
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» об'єкта фінансового лізингу -
автомобіля «Volkswagen Passat 2.0»,  д.н. НОМЕР_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» на користь ОСОБА_2 судові
витрати в розмірі 351 грн. 21 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: