Справа №489/1593/14-ц 25.11.2014 25.11.2014 25.11.2014
Провадження № 22-ц/784/3004/14
інстанції: Спінчевська Н.А.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М,

суддів:
Кушнірової Т.Б.

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Харитоновій І.В.

за участю позивача ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4, відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6, її представника -
ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 22 травня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
діють також в інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про виселення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6
про виселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. його батько
ОСОБА_10 подарував йому житловий
будинок АДРЕСА_1, але раніше у квітні 2009
р. уклав з ОСОБА_5 договір оренди цього
будинку, який діяв до 23 грудня 2013 р.

Посилаючись на те, що незважаючи на
закінчення дії договору, ОСОБА_5 та
члени його сім'ї відмовляються
залишити будинок, чим порушують його
права власника будинку, позивач просив
суд виселити відповідачів та членів їх
сім'ї з будинку без надання іншого
жилого приміщення.

В подальшому позивач уточнив свої
вимоги і просив суд виселити
відповідачів з їх неповнолітніми
дітьми - ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 травня 2014 р. позов
задоволено.

Постановлено виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6,
їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

Додатковим рішенням суду від 26 травня
2014 р. стягнуто з відповідачів на
користь позивача по 121 грн. 80 коп.
судового збору.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 24 червня 2014
р. апеляційну скаргу представника
ОСОБА_5 відхилено, рішення суду
залишено без змін.

14 жовтня 2014 р. з апеляційною скаргою на
рішення суду звернулася відповідачка
ОСОБА_6, яка не була присутня під час
розгляду справи, у зв'язку з чим та
відповідно до положень ч. 1 ст. 318 ЦПК
України дана апеляційна скарга
підлягає розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення судом норм
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи та просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У запереченні на апеляційну
скаргу представник позивача вказує на
безпідставність її доводів,
обґрунтованість висновків суду і
просить відмовити у задоволенні
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідачки, її
представника, позивача, його
представника, відповідача, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню із таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що власником
житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_10,
який за нотаріально посвідченим
договором дарування від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
подарував будинок своєму синові ОСОБА_3

Як встановлено рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23 грудня 2013 р., зміненим
рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 20 лютого 2014
р., 17 квітня 2009 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_5
було укладено договір оренди вказаного
житлового будинку на строк до 23 грудня
2010 р.

На виконання цього договору власник
будинку передав його у користування
орендарю, який, в свою чергу, вселився у
будинок з членами своєї сім'ї - дружиною
ОСОБА_6 та двома неповнолітніми дітьми.

В подальшому сторони досягли
домовленості про пролонгування дії
договору до 23 грудня 2013 р.

Таким чином, 23 грудня 2013 р.
закінчилася дія договору оренди
житлового будинку, між тим відповідачі
відмовляються від звільнення
орендованого будинку, чим порушують
права його власника - позивача по
справі щодо користування своїм майном.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування чи розпорядження своїм
майном.

Правовідносини, які виникають з
приводу користування житловими
приміщеннями, належними громадянинові
на праві власності, регулюються главою
59 ЦК України та главою 6 ЖК України.

В силу ч. 1 ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЖК України
укладений на визначений строк договір
найму жилого приміщення в будинку
(квартирі), що належать громадянинові
на праві приватної власності,
припиняється після закінчення цього
строку, і його може бути продовжено за
угодою між наймачем і наймодавцем.

У разі припинення договору найму
жилого приміщення в будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, наймач і особи,
які проживають разом з ним, зобов'язані
звільнити жиле приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення (ст. 169 ЖК України).

Встановивши такі обставини по
справі та виходячи з наведених
положень закону, суд обґрунтовано
вважав, що у зв'язку із закінченням дії
договору оренди відсутні підстави для
проживання відповідачів у будинку
позивача та правильно задовольнив
позов, виселивши відповідачів разом з
неповнолітніми дітьми з будинку.

Доводи апеляційної скарги про
наявність іншого договору оренди
належного позивачеві будинку,
укладеного 04 травня 2010 р., не
заслуговують на увагу, оскільки даним
договором (а.с. 8) сторони договору
оренди лише визначили новий розмір
орендної плати і цю угоду не можна
вважати новим договором оренди.

Не можна взяти до уваги посилання
в апеляційній скарзі на порушення прав
неповнолітніх, оскільки
законодавством не передбачено
обов'язку орендодавця після спливу дії
договору оренди житла надавати його
орендарю та членам його сім'ї.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, які
діють також в інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_9, відхилити,
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: