Справа №493/574/14-ц
Провадження № 2/493/207/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014 року Балтський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого-судді
Наумчак Л.І.

при секретарі
Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Балта цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи - Четвертої
Одеської державної нотаріальної
контори, про визнання заповіту
недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, за участю третьої особи -
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори, про визнання
заповіту недійсним, у якому просить суд
визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Четвертої Одеської
державної нотаріальної контори
Андріадіс В.Ю. від 22.03.2012 року.

В обґрунтування позову позивачка
посилається на те, що вона є онукою
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою
ОСОБА_1 зі своєю родиною мешкали в її
будинку, починаючи з 2008 року, куди
приїхали на прохання ОСОБА_3 у зв'язку з
необхіднісю догляду за нею. Після її
смерті залишилося спадкове майно.

29.06.2011 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким
все своє майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі все
те, що їй буде належати на день смерті і
на що вона за законом матиме право
заповіла ОСОБА_1, посвідчений
секретарем Білинської сільської ради
Балтського району Одеської області
ОСОБА_5, а 09.08.2011 року змінила заповіт,
склавши його в її інтересах, інтересах
її дядька ОСОБА_2 та тітки ОСОБА_6 в
рівних долях, посвідчений приватним
нотаріусом Балтського нотаріального
округу Одеської області. У грудні 2011
року відповідач забрав бабусю в м.
Одесу під видом операції, а в квітні 2012
року привіз її додому. Після смерті
бабусі ОСОБА_3, позивачка у
встановлений законом строк звернулася
до приватного нотаріуса Балтського
нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою
про прийняття спадщини та видачу на її
ім`я свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на частину житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 та на
частину квартири за АДРЕСА_1, але
з`ясувалось, що 22.03.2012 року нею було
складено заповіт на користь
відповідача.

Вказаний заповіт посвідчений
державним нотаріусом Четвертої
Одеської державної нотаріальної
контори Андріадіс В.Ю. У зв'язку із тим,
що ОСОБА_3 мала вади зору, то при
підписанні заповіту ОСОБА_2 запросив
своїх близьких знайомих ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 Вважає, що заповіт не відповідає
волі її бабусі, оскільки остання при
житті розповідала, що майно залишить
їй, а також те, що підпис на заповіті не
схожий із підписом бабусі, тобто
зроблений сторонньою особою.
Волевиявлення спадкодавця ОСОБА_3 при
таких обставинах не могло бути вільним,
отже вказаний заповіт було вчинено з
недотриманням порядку, встановленого
ст. 1253 ЦК України, а саме, він не був
прочитаний свідками вголос. В зв'язку з
цим позивачка змушена звернутися до
суду з даною позовною заявою.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_10 в судовому засіданні цілком
підтримали позовні вимоги та доводи
викладені в позові. Просили суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_11 в судовому засіданні позов не
визнали і пояснили, що позовні вимоги
позивачки безпідставні та
необгрутовані, позов містить
неправдиву інформацію та відверте
перекручування фактів, які жодними
доказами не підтвердженні,
волевиявлення ОСОБА_3 було
добровільним, що фактично підтвердив
апеляційний суд. ОСОБА_3 за власною
волею склала заповіт на користь свого
сина, вона власноруч підписала заповіт,
що підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
вони також прочитали заповіт вголос, а
потім розписалися в ньому. Отже,
заповіт від 22.03.2012 року складено з
дотриманням норм чинного
законодавства України, який посвідчено
державним нотаріусом, підписано
особисто ОСОБА_3 та жодних підстав для
визнання його недійсним немає.

Представник третьої особи - Четвертої
Одеської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився.
В своїй письмовій заяві просить суд
розглянути справу у його відсутності.
Своїх заперечень проти позову суду не
надав.

Судом ухвалою від 13.08.2014 року було дано
доручення Суворовському районному
суду м. Одеса про допит в якості свідків
ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 22 березня 2012
року вона та ОСОБА_8 були присутні у
якості свідків при складанні та
посвідченні державним нотаріусом
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори заповіту ОСОБА_3
Їх присутність була необхідною,
оскільки заповідач через фізичні вади
не могла сама прочитати заповіт. Тому
вони по черзі зачитали заповіт вголос
та підписали його. Також зазначила, що
при посвідченні заповіту вона
повідомила нотаріусу про те, що не
являється спадкоємцем за заповітом,
членом сім`ї та близьким родичем
спадкоємця за заповітом.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він разом з
ОСОБА_9 22 березня 2012 року були присутні
у якості свідків за проханням ОСОБА_2, у
зв`язку з поганим зором заповідача
ОСОБА_3 зачитали вголос та підписали
заповіт, записаний зі слів заповідача
державним нотаріусом Четвертої
Одеської державної нотаріальної
контори Андріадіс В.Ю. При посвідченні
заповіту він повідомив нотаріусу про
те, що не являється спадкоємцем за
заповітом, членом сім`ї та близьким
родичем спадкоємця за заповітом.
ОСОБА_3 заповіла усе своє майно
відповідачу з власної волі.

Вказані покази свідків не протирічать
свідченням, які надавались при
винесенні рішення від 02.12.2012 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, тобто
бабуся позивачки ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, виданим 31 жовтня 2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Балтського районного
управління юстиції Одеської області
(а.с. 12).

Також встановлено, що ОСОБА_3
неодноразово складала заповіти, а саме
10.06.2011 року вона у присутності двох
свідків склала заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Котовського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_12, яким належну їй частку
квартири АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_13 та
ОСОБА_1 в рівних частках кожній (а.с. 4);
29.06.2011 року склала заповіт, посвідчений
секретарем Білинської сільської ради
Балтського району Одеської області
ОСОБА_5, яким все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось, і
взагалі все те, що їй буде належати на
день смерті і на що вона за законом
матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с. 5);
09.08.2011 року змінила заповіт, склавши
його в інтересах ОСОБА_1, інтересах її
дядька ОСОБА_2 та тітки ОСОБА_6 в рівних
долях, посвідчений приватним
нотаріусом Балтського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_7; 22.03.2012
року ОСОБА_3 знову змінила заповіт.

З тексту заповіту від 22 березня 2012 року,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори Андріадіс В.Ю.,
вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї
смерті зробила таке розпорядження,
яким все належне їй майно, де б воно не
було та з чого б воно не складалося, і
взагалі все те, що належатиме їй на день
смерті, і на що вона за законом матиме
право заповіла ОСОБА_2 (а.с. 15).

У зв'язку з проханням заповідача ОСОБА_3
заповіт було зачитано, викладено з її
слів та підписано нею особисто.

Як встановлено судом позивачка
заперечує, що підпис у заповіті від
22.03.2012 року поставлено самою
заповідачкою ОСОБА_3 Заявлено
клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи для
з`ясування цього питання?

У суду не було можливості провести
почеркознавчу експертизу, оскільки
відповідно до вимог викладених в
методичних рекомендаціях Експертної
служби МВС України «Порівняльний
матеріал для почеркознавчих
досліджень. Вимоги та правила
підготовки» експерту необхідно надати
сам предмет дослідження, а також вільні
та експериментальні зразки рукопису
заповідача ОСОБА_3 За таких обставин
вирішити питання: чи підпис ОСОБА_3
поставлений в заповіті належить їй чи
іншій особі не є можливим по причині
малого об`єму графічного матеріалу у
досліджуваному підписі, що не дозволяє
виявити сукупність ознак, які
індивідуалізують підпис певної особи,
недостатньої кількості порівняльного
матеріалу, про що позивачці було
роз`ясненно в судовому засіданні, після
чого вона зняла своє клопотання і
відмовилася від проведення експертизи.

Твердження позивачки, що заповіт не був
підписаний особисто ОСОБА_3 є
абсурдним, адже ні позивачка, ні її
представник не були присутні при
вчиненні відповідної нотаріальної дії,
та не можуть взагалі володіти
інформацією про безпосередні
обставини вчинення такої нотаріальної
дії. Заповідач ОСОБА_3 особисто
підписала заповіт, проте через фізичні
вади мала труднощі саме із прочитанням,
а не з підписанням заповіту.

З пояснень сторін, свідків вбачається,
що хоча ОСОБА_3 і була людиною похилого
віку та «недобачала», однак даних про
те, що вона зовсім не бачила, суду не
надано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються лише
на припущеннях. А відповідно до вимог ч.
4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Тому підписання спірного заповіту та
його посвідчення відповідає вимогам
зазначеного вище цивільного
законодавства України, а також
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
особи на випадок своєї смерті.

Ст. 1234 ЦК України передбачено, що право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

ОСОБА_3 особисто розпорядилася своїм
майном.

Згідно до ст. 1235 ЦК України заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або декілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин.

В даному випадку ОСОБА_3 обрала своїм
спадкоємцем свого сина ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України.

Вказаний заповіт складений письмово та
посвідчений нотаріусом.

Згідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (ст. 1253 ЦК України).

Ст. 1253 ЦК України передбачено, що на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках. У
випадках, встановлених аб. 3 ч. 2 ст. 1248 і
ст. 1252 ЦК України, присутність не менш
як двох свідків при посвідченні
заповіту є обов'язковою. Свідками
можуть бути лише особи з повною
цивільною дієздатністю. Свідками не
можуть бути:

1) нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт;

2) спадкоємці за заповітом;

3) члени сім'ї та близькі родичі
спадкоємців за заповітом;

4) особи, які не можуть прочитати або
підписати заповіт.

Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос та ставлять свої
підписи на ньому. У текст заповіту
заносяться відомості про особу
свідків.

В судовому засіданні було встановлено,
що свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 запросив сам
відповідач для посвідчення заповіту.
За змістом оскаржуваного заповіту
вказані свідки, які були присутніми під
час його складення заповідачем та
посвідчення нотаріусом, були
ознайомлені особисто під підпис,
зачитали його вголос, про що
розписалися в самому заповіті та
будь-яких зауважень від них не
надійшло. Доказів відсутності бажання
заповідача на посвідчення заповіту при
свідках, а також наявності будь-якого
психічного або фізичного примусу з
боку спадкоємця ОСОБА_2 чи іншої особи
на заповідача по вчиненню
оскаржуваного правочину, не надано в
судовому засіданні.

Суд вважає, що вимоги ст. ст. 1242, 1248, 1252,
1253 ЦК України при складанні заповіту
виконані, оскільки заповіт складений
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів, посвідчений двома
свідками, зачитаний вголос і
волевиявлення ОСОБА_3 на укладення
заповіту на користь ОСОБА_2 було
вільним і відповідало внутрішній волі
заповідача. Перешкоджень для залучення
вказаних в заповіті свідків немає,
оскільки вони не підпадають під
заборону бути свідками, тому що вони не
вказані у вищевказаних пунктах, але
порушення все ж таки незначні були, в
частині того, хто запросив свідків, але
ці порушення не вплинули на
волевиявленя спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Судом встановлено, що текст заповіту
прочитано свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9
вголос в присутності заповідача та
нотаріуса. Будь-яких зауважень з
приводу заповіту не висловлював ні
заповідач ОСОБА_3, ні інші присутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що
даний заповіт, посвідчений державним
нотаріусом 22.03.2012 року в присутності
свідків є виявом волі ОСОБА_3

Ст. 1254 ЦК України передбачено, що
заповідач має право у будь-який час
скасувати заповіт, а також скласти
новий заповіт. Заповіт, який було
складено пізніше, скасовує попередній
заповіт повністю або у тій частині, в
якій він йому суперечить.

Посилання позивачки та її представника
на те, що заповіт був складений з
порушенням вимог щодо форми та
посвідчення, що волевиявлення
заповідачки ОСОБА_3 під час складання
та посвідчення заповіту не було
вільним та не відповідало її волі, є
надуманими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки в підтвердження цих
обставин не надано належних доказів.

Окрім того, позивачем не надано жодного
належного доказу, який би свідчив, що
відповідач наполягав на складенні
заповіту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Балтського районного суду
Одеської області від 02 грудня 2012 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Четверта Одеська державна
нотаріальна контора, про визнання
заповіту недійсним, у позові ОСОБА_1
задоволено. Вказане рішення скасовано,
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 26.02.2014 року (а.с.
57-58).

26.02.2014 року вищевказаним рішенням
підтверджено факт вільного
волевиявлення заповідачки ОСОБА_3 на
складання заповіту на користь
відповідача. Враховуючи
преюдиційність фактів, що встановлені
наведеним судовим рішенням, а також
набуття законної сили рішенням суду,
яке постановлено з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет, але з інших підстав, не
доказуються при розгляді данної
справи. Преюдиційність ґрунтується на
правовій властивості законної сили
судового рішення і визначається його
суб'єктивними і об'єктивними межами, за
якими сторони та інші особи, які брали
участь у розгляді справи, а також їх
правонаступники не можуть знову
оспорювати в іншому процесі
встановлені судовим рішенням у такій
справі правовідносини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
оскільки позивачка не довела суду того,
що оспорюваний заповіт не відповідав
волі заповідача і що такий складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, то її позов є
необґрунтованим і недоведеним, а тому
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 202, 203, 207, 210, 215, 231, 1233-1235, 1247, 1248, 1253, 1254,
1257 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 210, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи - Четвертої
Одеської державної нотаріальної
контори, про визнання заповіту
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів.

СУДДЯ: