Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Червинської М.Є., Висоцької В.С.,
Гулька Б.І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до відділу охорони
здоров'я Дубенської міської ради про
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення, поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою відділу охорони
здоров'я Дубенської міської ради на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
скасувати наказ про накладення
дисциплінарного стягнення від 23 жовтня
2013 року, відповідно до якого
керівником відділу охорони здоров'я
йому була оголошена догана за
неналежне виконання посадових
обов'язків за несвоєчасне здійснення
метрологічної повірки вимірювальних
приладів в лікувально-профілактичних
закладах, які підпорядковані відділу
охорони здоров'я Дубенської міської
ради. Позивач вважає, що він не
порушував трудової дисципліни, а
належним чином і у повному обсязі
виконував всі свої посадові обов'язки.
Застосування дисциплінарного
стягнення проведено з порушенням ст. 149
КЗпП України. Також позивач просить
скасувати наказ від 22 листопада 2013
року, відповідно до якого він був
звільнений з посади інженера з
метрології за

систематичне порушення без поважних
причин обов'язків, покладених
на нього правилами внутрішнього
трудового розпорядку за
п. 3 ст. 40 КЗпП України,
посилаючись на те, що звільнення з
такої підстави допускається при
систематичному невиконанні без
поважних причин обов'язків, покладених
на працівника трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення. Таких порушень з його
сторони не було, а тому звільнення
вважає незаконним. Позивач також
просив стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в
розмірі 10 тис. грн за спричинення
моральних страждань, що були пов'язані
з необхідністю прикладання додаткових
зусиль до організації свого життя.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 30
травня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 26 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову. Скасовано
наказ начальника відділу охорони
здоров'я Дубенської міської ради № 61
від 23 жовтня 2013 року про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_4 у
вигляді догани. Поновлено
ОСОБА_4 на посаді інженера з метрології
відділу охорони здоров'я Дубенської
міської ради з 22 листопада 2013 року.
Стягнуто з відділу охорони
здоров'я Дубенської міської ради на
користь ОСОБА_4
5 606 грн. 58 коп. заробітної плати за час
вимушеного прогулу та у рахунок
відшкодування моральної шкоди 800 грн.
Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі відділ охорони
здоров'я Дубенської міської ради
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати

питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення.

Апеляційний суд, поновлюючи позивача
на роботі та стягуючи на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, на
підставі доказів, наданих сторонами й
належним чином оцінених судом
(ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано
виходив із того, що у відповідача не
було підстав для звільнення ОСОБА_4 з
роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України,
оскільки працівник не скоїв нового
проступку, після застосування до нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділу охорони
здоров'я Дубенської міської ради
відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 26 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська В.С.
Висоцька Б.І. Гулько