АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк Л.М., Чупікової
В. В.,

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (далі - ДК «Газ України») про
внесення виправлення до судового
наказу, виданого Хотинським районним
судом 20 листопада 2012 року, за
апеляційною скаргою ДК «Газ України»
на ухвалу Хотинського районного суду
Чернівецької області від 08 липня 2014
року,

встановила:

У листопаді 2013 року ДК «Газ України»
звернулась в суд із заявою про внесення
виправлення до судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожитий природний газ, виданого
Хотинським районним судом 20 листопада
2012 року, шляхом зазначення
ідентифікаційного номера боржника.

Ухвалою Хотинського районного суду
Чернівецької області від 08 липня 2014
року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ДК «Газ України»
просить вказану ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою заяву
задовольнити..

Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
внесення виправлень чи змін до
судового наказу не передбачено нормами
цивільного процесуального
законодавства та Законом України «Про
виконавче провадження».

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки суд дійшов його внаслідок
порушення норм процесуального права,
що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є
підставою для скасування ухвали та
постановлення нової ухвали про відмову
у задоволенні заяви ДК «Газ України» з
інших підстав.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 23 постанови від 23 грудня 2011
року за № 14 «Про практику розгляду
судами заяв у порядку наказного
провадження» відповідно до положень
статей 219-221 ЦПК суд має право, не
змінюючи суті виданого судового
наказу, вирішити питання про
виправлення описок та арифметичних
помилок, видати додатковий судовий
наказ чи роз'яснити його. Крім того, на
судові накази поширюються положення
статей 369-373, 377, 378, 379, 380 ЦПК щодо
вирішення процесуальних питань,
пов'язаних із виконанням судового
наказу. Зазначені процесуальні питання
вирішуються в порядку, визначеному
цими статтями.

Згідно з ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий
наказ має відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» у виконавчому
документі зазначається в тому числі:
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином, можливість внесення
виправлення до судового наказу
передбачено нормами процесуального
права.

Тому суд першої інстанції помилково
відмовив у заяві ДК «Газ України» із
тих підстав, що внесення виправлень чи
змін до судового наказу не передбачено
нормами цивільного процесуального
законодавства та Законом України «Про
виконавче провадження»..

Водночас у ході апеляційного розгляду
справи встановлено, що боржник ОСОБА_1,
щодо якого винесено судових наказ,
помер 2 липня 2004 року, що стверджується
актовим записом про смерть № 95 від 5
липня 2004 року.

Внесення виправлення до судового
наказу відповідно до правил ст. ст. 219, 369
ЦПК України пов'язується з
необхідністю подальшого виконання
судового наказу про стягнення суми
боргу з боржника.

Проте у зв'язку зі смертю подальше
стягнення грошових сум саме з боржника
є неможливим.

Питання щодо можливої заміни сторони у
виконавчому провадженні має
здійснюватися відповідно до правил,
встановлених ст. 378 ЦПК України.

Тому у задоволенні заяви ДК «Газ
України» про внесення виправлень до
судового наказу слід відмовити за
безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись п. 2
ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» задовольнити частково.

Ухвалу Хотинського районного суду
Чернівецької області від 08 липня 2014
року скасувати.

У задоволенні заяви Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про внесення виправлення до
судового наказу, виданого Хотинським
районним судом 20 листопада 2012 року,
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. В. Яремко

Судді:
Л.М. Перепелюк

В. В. Чупікова