Справа №2-1724/10 01.09.2014 01.09.2014 01.09.2014
Провадження №22-ц/784/2413/14
Головуючий у 1-й інстанції Богатирчук
Доповідач апеляційного суду Кушнірова
Ухвала

Іменем
України

01 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача Кузьменко
О.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
травня 2010 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ) «ОТП Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог ТОВ «Автомир»

про

стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о
в и л а:

У серпні 2009 року ПАТ «ОТП Банк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог ТОВ «Автомир» про
стягнення кредитної заборгованості.2009
р. звернувся в суд з позовом до

Позивач зазначав, що 24 квітня 2008
року ТОВ «Автомир» уклав з банком
договір про надання кредитної лінії №
CR 08-213/400, за умовами якого Банк надав ТОВ
«Автомир» кредит в розмірі, що не
перевищує ліміт фінансування, що
складає 5 000 000 грн., або еквівалент цієї
суми в доларах США, а позичальник
зобов'язався повернути Банку кредит не
пізніше 1095 року, сплатити відсотки та
виконати інші зобов'язання,
встановлені кредитним договором.

В забезпечення зобовязань за
вказаним кредитним договором 24 квітня
2008 року між Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено два окремі договори поруки №
SR 08-190/400 та № SR 08-189/400, згідно яких
останні зобов'язалися нести в
солідарну відповідальність з
боржником за невиконання ним
зобов`язань за кредитним договором.

Однак відповідачі зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконували, у зв'язку з чим станом на 10
серпня 2009 року заборгованість перед
Банком становила 8 745 499 грн. 67 коп.

Посилаючись на наведене, Банк
просив суд стягнути на його користь з
відповідачів в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 8 745 499 грн. 67 коп. та судові
витрати.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
травня 2010 року позов Банку задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4
та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» 8 745
499 грн. 67 коп. заборгованості за
кредитним договором та 1 700 грн.
судового збору та 30 грн. витрат,
пов'язаних з інформаційно - технічним
забезпеченням розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову Банку у повному
обсязі, посилаючись на те, що без згоди
поручителів змінено основне
зобов'язання щодо відсотків за
користування кредитними коштами,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності останніх, то договір
поруки є припиненим.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року
ТОВ «Автомир» уклав з банком договір
про надання кредитної лінії № CR 08-213/400,
за умовами якого Банк надав ТОВ
«Автомир» кредит в розмірі, що не
перевищує ліміт фінансування, що
складає 5 000 000 грн., або еквівалент цієї
суми в доларах США, а позичальник
зобов'язався повернути Банку кредит не
пізніше 1095 року, сплатити відсотки та
виконати інші зобов'язання,
встановлені кредитним договором.

В забезпечення зобов'язань за вказаним
кредитним договором 24 квітня 2008 року
між Банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено
два окремі договори поруки № SR 08-190/400 та
№ SR 08-189/400, згідно яких останні
зобов'язалися нести в солідарну
відповідальність з боржником за
невиконання ним зобов`язань за
кредитним договором.

Як вбачається із матеріалів справи,
зобов'язання за кредитним договором
ТОВ «Автомир» не виконувало, у зв'язку з
чим, заборгованість станом на 10 серпня
2009 року склала 1 055 916 ,35 дол. США, що
еквівалентно 8 201 619 грн. 07 коп., із яких
заборгованість за кредитом 990 099 дол.
США, що еквівалентно 7 690 395 грн. 96 коп.;
заборгованість по відсоткам - 65 817,35
дол.США, що еквівалентно 511 223 грн. 10 коп.,
а також штрафні санкції в розмір 543 880
грн. 60 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що
Банк відповідно до вимог розділу 1.10
кредитного договору 17 березня 2009 року
направив кожному із відповідачів
рекомендованими листами
повідомлення-вимогу про сплату
заборгованості.

Згідно зі ст..14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст..553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Частиною 2 ст.554 ЦК України передбачено,
що поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За змістом ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до п.1.4;1.4.2 договору про
надання кредитної лінії № CR №08-213/400
від 24 квітня 2008 року, Банк вправі
збільшити або зменшити процентну
ставку за користування кредитом.

Договором №1 про від 23 липня 2008 року
про зміну договору про надання
кредитної лінії від 24 квітня 2008 року,
укладеного між Банком та позичальником
ТОВ «Автомир», процентна ставка за
користування кредитом збільшена з 11,2%
до 11,5%.

Пунктом 2.3 договору поруки від 24 квітня
2008 року № SR 08-189/400 ОСОБА_3 як поручитель
зобов'язався перед Банком у разі зміни
розміру зобов'язання після укладення
цього Договору, в тому числі
збільшення, забезпечити таке
зобов'язання в повному розмірі.

Крім того, як видно із пункту 2.1.1; 2.1.2
договору поруки ОСОБА_3 ознайомлений з
умовами договору про надання
кредитної лінії, заперечень щодо його
положень не мав.

Наведене свідчить про наявність у
Банку права на збільшення відсоткової
ставки за користування кредитом в
порядку, передбаченому договором про
надання кредитної лінії, з умовами
якого поручитель ОСОБА_3 був
ознайомлений.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі те, що суд безпідставно в
односторонньому порядку підвищив
відсоткову ставку, є необґрунтованими,
оскільки наведені обставини свідчать
про наявність у Банку права на
збільшення відсоткової ставки за
користування кредитом в порядку,
передбаченому кредитним договором, з
умовами якого позичальник та
поручитель були ознайомлені.

Встановивши наведені обставини,
суд на підставі ст. 553,553, ч.2 ст.1050, ч.2 1054
ЦК України, прийшов до правильного
висновку про наявність підстав для
дострокового стягнення на користь
Банку в солідарному порядку з
відповідачів 8 745 499 грн. 67 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять посилань на такі порушення
норм процесуального права, що б могли
бути підставою для зміни чи скасування
рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія
не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 травня 2010 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді