Провадження № 2/263/2747/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд міста Маріуполя Донецької області
у складі головуючого судді Турченка
О.В., при секретарі Лапоног Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
вказавши, що з 17.07.2010 р. він орендував у
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та за її
дорученням виконав у ній капітальний
ремонт, витративши на це загалом 9208,79
грн. 05.05.2011 р. ОСОБА_3 подарувала дану
квартиру ОСОБА_2, за вимогою якої 09.08.2013
р. він звільнив квартиру, проте остання
відмовляється відшкодовувати йому
понесені витрати на ремонт, у зв'язку з
чим він просить стягнути їх в судовому
порядку.

Окрім того, рішенням апеляційного суду
Донецької області від 17.12.2013 р. з ОСОБА_2
на його користь стягнута переплата за
договором оренди даної квартири в сумі
7060 грн. З 09.08.2013 р. по теперішній час
відповідачка дану суму йому також не
повернула, тому він просить стягнути з
неї ще 3% річних та інфляційні втрати
станом на 10.07.2014 р. в сумі 849,32 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та додатково пояснив,
що строк повернення переплати по
орендній платі він рахує з моменту
пред'явлення до ОСОБА_2 усної вимоги це
зробити під час звільнення квартири,
тобто починаючи з 10.08.2013 р.

Відповідачка надала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги не
визнала.

Представник відповідачки ОСОБА_4 також
позов не визнав та пояснив, що додатком
до договору оренду був передбачений
обов'язок ОСОБА_1 виконати ремонт на
суму 11000 грн. у квартирі за час свого
проживання впродовж 3 років. Також
позивач немає права вимагати витрат на
ремонт з ОСОБА_2, оскільки на той час
вона не була власником квартири. Також
зазначив, що оскільки не передбачений
строк виконання зобов'язання ОСОБА_2
сплатити позивачу стягнену судом суму,
то на ці правовідносини не
розповсюджується дія статті 625 ЦК
України.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив наступні фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Згідно договору оренди від 17.07.2010 р.
ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 для проживання
квартиру АДРЕСА_1

Додатком №1 до вищевказаного договору
оренди передбачено, що ОСОБА_3 дає згоду
та доручає, а ОСОБА_1 зобов'язується
виконати за власні кошти ремонт у даній
квартирі на приблизну суму 11000 грн.

За нотаріально посвідченим договором
від 05.05.2011 р. ОСОБА_3 подарувала квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_2

За приписами статті 819 ЦК України
поточний ремонт житла, переданого у
найм, зобов'язаний здійснювати наймач,
якщо інше не встановлено договором.
Капітальний ремонт житла, переданого у
найм, зобов'язаний здійснювати
наймодавець, якщо інше не встановлено
договором.

Таким чином, оскільки умовами договору
оренди житла від 17.07.2010 р. був
передбачений обов'язок позивача
здійснити ремонт у спірній квартирі, то
його позовні вимоги про стягнення
витрачених на це коштів є
безпідставними.

Стосовно інших позовних вимог ОСОБА_1
суд зазначає, що дійсно рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 17.12.2013 р. з ОСОБА_2 на його користь
стягнута переплата за договором оренди
квартири в сумі 7060 грн.

Згідно із ст.319 ЦПК України рішення або
ухвала апеляційного суду набирають
законної сили з моменту їх
проголошення.

Суд зазначає, що грошовим зобов'язанням
вважається зобов'язання, змістом якого
є сплата боржником грошей.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки позивачем належним чином не
доведено факту пред'явлення вимоги до
відповідачки про сплату переплати в
сумі 7060 грн. саме 09.08.2013 р., то початок
прострочення даного грошового
зобов'язання суд рахує з наступного дня
після набрання рішенням суду законної
сили, тобто з 18.12.2013 р.

При цьому до уваги також беруться
довідки ККП «Маріупольтепломережа»
№476 від 01.09.2014 р. та УПФУ в Жовтневому
районі м. Маріуполя №22833/10 від 29.08.2014 р.
про часткове погашення ОСОБА_2
заборгованості ОСОБА_1 у червні 2014 р. в
сумі 245,65 грн. та в липні 2014 р. в сумі 719,08
грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргу18.12.2013 - 31.05.201470601.105741.3001.06.2014 -
30.06.20146814.351.01068.14Розрахунок 3 процентів
річних:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняЗагальна сума
процентів706018.12.2013 - 31.05.201416595.756814.3501.06.2014 -
30.06.20143016.806095.2701.07.2014 - 10.07.2014105.01

Таким чином, з відповідачки підлягають
стягненню на користь позивача
інфляційні втрати в розмірі 809,44 грн. та
3% річних від простроченої суми в
розмірі 117,56 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1
задовольняються у розмірі 9% від
заявлених, то пропорційно суд стягує з
ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі
21,92 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
інфляційні втрати в розмірі 809,44 грн., 3%
річних від простроченої суми в розмірі
117,56 грн. та судовий збір в розмірі 21,92
грн., а всього - 948 (дев'ятсот сорок вісім)
гривень 92 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя

О.В. Турченко