Справа № 441/537/14
Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/5971/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» - Скрипчук Х.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою представників
ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_3 на рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 26 червня 2014
року в справі за позовом Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» до ОСОБА_2, третя
особа - Суховільська сільська рада
Городоцького району, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року Державне
територіально-галузеве об»єднання
«Львівська залізниця» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Суховільська сільська рада
Городоцького району, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою. Посилаючись на те, що
відповідач розмістив на відстані 14,6
мвід осі першої головної колії бетонну
огорожу, тобто в смузі відведення
залізниці, ширина якої становить 30 м,
просило ухвалити рішення, яким
зобов»язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, яка знаходиться в постійному
користуванні позивача на підставі
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ №180778, а саме звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку в межах
Суховільської сільської ради 12км+250м -
12км+270м перегону Рудно-Мшана дільниці
Львів-Мостиська та демонтувати бетонну
огорожу, яка розміщена на ній.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Зобов»язано ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" земельною
ділянкою на території Суховільської
сільської ради Городоцького р-ну
Львівської обл. (12км+235м - 12км+255м
перегону Рудно-Мшана дільниці
Львів-Мостиська, права сторона від осі
першої головної колії на відстані 14,6м -
15м) демонтувавши розміщену на ній
бетонну огорожу. Стягнуто з ОСОБА_2 в
користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" 243 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення суду оскаржили представники
ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_3 В апеляційній
скарзі стверджують про порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначають, що відповідач набув право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель, площею 0,1200 га на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 26.10.2007 року. Посилаються на
те, що відповідач отримав державний
акт, що зареєстрований управлінням
Держкомзему у Городоцькому районі
11.12.2008 року, та збудував житловий
будинок , в тому числі бетонну горожу в
2010 році, що підтверджується даними
технічного паспорту. Стверджують, що
відповідач зареєстрував право
власності 4.01.2012 року, і таке є чинним.
Зазначають, що право постійного
користування земельною ділянкою для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту позивач набув
лише 6.04.2012 року, що підтверджується
даними державного акту, доказів
погодження меж з відповідачем та
доказів виносу меж в натурі позивачем
не подано. Наголошують на тому, що на
час набуття прав на земельну ділянку у
власності відповідача вже була
земельна ділянка, житловий будинок з
господарськими спорудами, які позивач
просить знести. Вважають, що акти
обстеження земельної ділянки не є
належними та допустимими доказам,
оскільки право проведення перевірок та
складання актів належить виключно
Держсільгоспінпекції. Просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на підтримання апеляційної скарги, що
аналогічні її доводам, пояснення
представника Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» - Скрипчук Х.М.
про заперечення доводів скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом встановлено такі
обставини.

Згідно з Державним актом на
право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ №180778 від
6.04.2012 року Державне
територіально-галузеве об»єднання
«Львівська залізниця» є користувачем
земельної ділянки площею 10,6093 га в
межах с.Суховоля Городоцького району
Львівської області, яка передана для
забезпечення функціонування
залізничного транспорту. (а.с. 7)

Відповідно до Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЯЖ №798067 від 11.12.2008 року
відповідач по справі ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,12
га в с.Суховоля Городоцького району
Львівської області, цільове
призначення якої - для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель. (а.с. 30)

4.01.2012 року ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності на будинок в
АДРЕСА_1. Згідно з описом об»єкта до
такого належить житловий будинок,
убиральня, погріб з шийкою, огорожа.
(а.с.26)

4.01.2012 року ОСОБА_2 зареєстрував
право власності на будинок в АДРЕСА_1,
що стверджується витягом про державну
реєстрацію прав. (а.с.25)

24.02.2014 року комісією, створеною
позивачем по справі, встановлено, що
ОСОБА_2 встановив бетонний паркан в
АДРЕСА_1 на відстані 14,6 метри від осі
першої головної колії, про що складено
акт. (а.с.8)

З публічної кадастрової карти
України вбачається, що земельна
ділянка позивача по справі та земельна
ділянка відповідача по справі
накладаються одна на одну. (а.с.159)

Представником позивача по справі
Скрипчук Х.М. при апеляційному розгляді
стверджено, що земельна ділянка ОСОБА_2
в межах, визначеним його державним
актом, накладається на земельну
ділянку Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» по довжині 9
метрів, а в межах смуги відведення
залізниці - 6 метрів, з чого слідує, що
позивачем визнається розташування
земельної ділянки відповідача площею
180 кв.м (9х20=180), власником якої є
останній відповідно до державного
акту, в смузі відведення залізниці, а
також самовільне захоплення ним
земельної ділянки в смузі відведення
залізниці площею 120 кв.м. (6х20=120)

Частиною 2 ст.90 ЗК України
передбачено, що порушені права
власників земельних ділянок
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Статтею 152 ЗК України встановлено,
що держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав,
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав, визнання угоди
недійсною, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування,
відшкодування заподіяних збитків,
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
по справі встановивши в смузі
відведення залізниці на відстані до 15
метрів від осі першої головної колії
бетонну огорожу, порушив право ДТГО
«Львівська залізниця» на користування
земельною ділянкою для обслуговування
залізничного полотна та забезпечення
безпеки руху.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки його суд
дійшов з порушенням норм матеріального
права.

Згідно з ч.1 ст.153 ЗК України власник
не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Відповідно до ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Примусове відчуження
об'єктів права власності може бути

застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності на підставі
і в порядку, встановлених законом,
та за умови попереднього та повного
відшкодування їх вартості, крім
випадків, встановлених частиною другою
статті 353 цього Кодексу.

А відтак, оскільки ОСОБА_2 набув у
порядку, встановленому Земельним
кодексом України та Цивільним кодексом
України, право власності на садибу, в
тому числі земельну ділянку площею 0,12
га, спірну огорожу, місцем знаходження
частини його земельної ділянки та
огорожі є смуга відведення залізниці,
право користування якою у позивача по
справі виникло після виникнення права
власності у відповідача по справі,
однак позивачем по справі вимоги про
визнання незаконним Державного акта та
визнання незаконним свідоцтва про
право власності на будинок, виданих
відповідачеві, не ставились, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов передчасного висновку про
порушення прав позивача та про
усунення такого порушення шляхом
ухвалення рішення про покладення на
відповідача обов»язку усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою.

В зв"язку з викладеним колегія
суддів приходить до переконання, що на
підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення суду слід скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309,
ст.316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представників
ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Городоцького районного
суду Львівської області від 26 червня
2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення. Відмовити в задоволенні
позову Державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» до ОСОБА_2, третя
особа - Суховільська сільська рада
Городоцького району, про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.