Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3012/14
Головуючий у 1 інстанції Сінєльнік Р.В.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРСИТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»на рішення
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 20 травня 2014 року у справі за
позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВРАИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості і, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ «АКЦЕНТ-АНК»
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_4., про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 30.07.2008 р. між
сторонами був укладений кредитний
договір № б/н, та ОСОБА_4 отримала
кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 42 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 11.03.2014 року має заборгованість 23103,27
грн., яка складається з: 3000грн. -
заборгованість за кредитом; 11 386,92грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 7 140,00грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф(фіксована частина), 1076,35 грн. -
штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд стягнути з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 30.07.2008 року у сумі 23 103,27 грн. та
судові витрати у розмірі 243.60 грн.
судового збору.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 20 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина
перша статті 1048 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 30
липня 2008 року між ЗАТ «А-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Акцент
Банк», і ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір без номера, відповідно до якого
відповідач отримав у банку кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 42% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

У своїй заяві позичальника від 30 липня
2008 року відповідач визнав, що він
ознайомлений і згідний з Правилами
надання банківських послуг, а також
Правилами користування платіжною
карткою, які були надані йому для
ознайомлення у письмовому вигляді.
Своїм підписом підтвердив факт
отримання інформації про умови
кредитування у А-Банку, а також його
місцезнаходження. Погодився, що ця
заява разом із Пам'яткою клієнта і
Правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами становить між ним та
банком договір про надання банківських
послуг.

Укладення кредитного договору у такий
спосіб не суперечить вимогам ст. ст. 638,
639, 640 і 1055 ЦК України.

В порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України відповідач узяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
порушив і станом на 11 березня 2014 року
допустив заборгованість перед банком
на загальну суму 23 103,27 грн.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 9.12. Умов та правил надання
банківських послуг (далі - Умов та
правил), які є частиною кредитного
договору сторін від 30 липня 2008 року,
обумовлено, що договір діє впродовж 12
місяців з часу підписання. Якщо
протягом цього строку ні одна зі сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення строку дії договору, то він
автоматично пролонгується на такий же
строк.

Підпунктами 3.1.1. і 3.1.3. Правил
користування платіжною карткою (які є
складовою частиною Умов та правил)
передбачено, що термін дії картки
зазначений на звороті картки (місяць і
рік). Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.
Після закінчення терміну дії
відповідна Карта продовжується Банком
на новий термін (шляхом надання клієнту
карти з новим терміном дії), якщо раніше
(до початку місяця закінчення терміну
дії не поступила письмова заява
Держателя про закриття Карткового
рахунку, а також при умовах наявності
коштів на Картковому рахунку для
оплати послуг з виконання
розрахункових операцій по картковому
рахунку (в передостанній день місяця
закінчення строку дії) і при збереженні
інших умов продовження, передбачених
договором.

Підпунктом 5.4. Правил користування
платіжною карткою передбачено, що
термін погашення за кредитом
(кредитний ліміт, кредитна лінія) за
платіжними картками без встановленого
мінімального обов'язкового платежу,
здійснюється в наступному порядку:
термін погашення за процентами -
кожного місяця за попередній місяць,
термін погашення кредиту в повному
об'ємі, не пізніше наступного дня
місяця, вказаного на платіжній карті.

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
сторонами було визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Місцевим судом установлено, що
відповідач узагалі не здійснював
погашення заборгованості.

Даних про те, що після спливу одного
року, на який сторонами у даній справі
було укладено кредитний договір, та
після закінчення терміну дії платіжної
картки відповідачу була видана нова
платіжна картка у матеріалах справи
немає.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки умовами договору сторін були
передбачені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізували
обов'язок боржника повернути весь борг
частинами та встановлювали самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а,
отже, і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Тому за таких обставин, на переконання
колегії суддів, є всі підстави вважати,
що право першої вимоги у банку до
позичальника у даній справі виникло у
вересні 2008 року, а щодо останнього
платежу - максимум у серпні 2010 року.
Проте до суду із даним позовом до
відповідача банк звернувся лише 31
березня 2014 року, тобто вже після збігу
трирічного строку позовної давності.

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

Посилання апелянта на положення п. 9.12
договору (Умов) та п.3.1.1, 3.1.3 розділу 2
Правил користування платіжною картою
не свідчить про наявність домовленості
між сторонами про збільшення строку
позовної давності (ст. 259 ЦК України),
оскільки сама по собі умова лонгування
договору не може розглядатися як
установлення строку договору, оскільки
це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК
України. Крім цього, виходячи зі змісту
п. 9.12 Умов, договір може бути
пролонговано тільки на один рік, а не на
необмежену кількість років.

Інших умов пролонгації строку дії
договору Умови та правила надання
банківських послуг не містять.

Також судом встановлено, що після
закінчення терміну дії кредитної
картки, відповідач не замовляла у банку
і не отримувала нову картку на новий
строк. Матеріали справи та містять
доказів отримання останньою нової
картки.

Посилання апелянта на
можливість відповідача користуватися
коштами навіть без наявності картки
через систему «Приват 24», колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
позивачем не надано жодних доказів
користування до теперішнього часу
відповідачем коштами через «Приват 24».
Крім цього, зазначена підстава не є
фактом існування договірних відносин
між сторонами, оскільки договір
складають Умови надання банківських
послуг, Правила користування платіжною
карткою та тарифи банку.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи
з меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 20 травня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: