У х в а л а

1 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П.,
Журавель В.І.,

Карпенко С.О.,
Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
спільної сумісної власності подружжя і
визнання права на спадщину та за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вищевказаним позовом, в якому
просила встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1
січня 2004 року до часу його смерті.
Просила визнати майно, а саме 48/100
частин житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
їх спільною сумісною власністю та
визнати за нею право власності на 24/100
частин спільного сумісного майна, а
також право власності на частину
спадкового майна.

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись до суду із зустрічним
позовом про визнання права власності
на спадкове майно їх батька ОСОБА_6, що
складається з 48/100 частин житлового
будинку з господарськими спорудами та
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 17 грудня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 січня
2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 23 січня 2014 року рішення
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 17 грудня 2013 року
скасовано в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 23 січня 2014 року скасовано,
рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 17 грудня 2013
року залишено в силі.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. ст. 60-62, 74 СК
України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 6 березня 2014 року у справі
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 червня 2014 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 12 березня 2014 року у справі про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
права спільної сумісної власності на
майно та поділ спільного майна; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 31 жовтня 2013 року у справі
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання майна спільною
сумісною власністю та визнання права
власності на частину майна; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 10 вересня 2013 року у справі про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу, визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя, визнання
права власності на частку у спільній
сумісній власності, визнання права
власності на майно, виключення майна із
спадкового майна; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28 листопада 2012 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 18 червня
2013 року у справі про встановлення факту
проживання однією сім'єю, поділ майна,
придбаного у період спільного
проживання, вселення та усунення
перешкод у користуванні власністю;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 3 квітня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 28 травня 2013 року у справі
про встановлення факту, що має юридичне
значення, визнання права власності на
майно, поділ майна, що є спільною
власністю; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 25 лютого 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 31 травня 2013
року у справі про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання
права спільної сумісної власності
подружжя; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 11 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 27 березня 2013 року у справі про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
майна спільною сумісною власністю та
поділ майна подружжя; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Київського районного
суду м. Києва від 5 грудня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 12 лютого 2013 року у справі
про встановлення юридичного факту,
визнання права спільної сумісної
власності та права власності; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 червня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду
Луганської області від 20 листопада 2012
року у справі про визнання майна
спільною сумісною власністю та поділ
майна; ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 квітня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 17 травня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 13 грудня 2012
року у справі про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та визнання права
власності на майно; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 8 травня 2012 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 25 липня 2012 року у справі про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ
спільного майна подружжя; ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2013 року, постановлену
за результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 1 червня
2011 року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 15 травня 2012
року у справі про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу і поділ спільного майна
подружжя.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 квітня 2013 року,
постановлену за результатами розгляду
заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 грудня 2012 року у справі про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання майна спільною
сумісною власністю та поділ майна.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-У. Зазначений перелік таких
судових рішень є вичерпним. Тому на
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 квітня 2013 року
посилання здійснюватись не може.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування ст. ст.
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.

Зміст заяви та додані до неї судові
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014
року, 4 червня 2014 року, 5 лютого 2014 року, 11
грудня 2013 року, 13 листопада 2013 року, 23
жовтня 2013 року, 16 жовтня 2013 року, 24 липня
2013 року, 3 липня 2013 року, 5 червня 2013 року,
3 квітня 2013 року, 13 лютого 2013 року, 30
січня 2013 року, на які заявник
посилається як на приклад неоднакового
застосування ст. ст. 60-62, 74 СК України,
мають різний предмет та підстави
позову, містять різні встановлені
судом фактичні обставини у порівнянні
з судовим рішенням, про перегляд якого
просить заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, визнання права
спільної сумісної власності подружжя і
визнання права на спадщину та за
зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В.Юровська Судді:
В.П.Гончар В.І.Журавель С.О.Карпенко
А.В.Маляренко