Справа №489/3080/14-ц 28.08.2014 28.08.2014 28.08.2014
Провадження №22-ц/784/2192/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю представника суб'єкта
оскарження - Квашенко С.С., представника
Державної казначейської служби
України - Хмельницького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року,
постановлену за скаргою ОСОБА_4 на
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області про відмову у
відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду зі скаргою на постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Квашенко С.С. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Скаржник зазначав, що 04 лютого 2014 року
державним виконавцем на підставі п. 8 ч.1
ст. 26 Закону України «Про виконавчу
службу» відмовлено йому у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом, виданим Ленінським районним
судом м. Миколаєва 01 жовтня 2013 року про
стягнення з інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області на його користь
судових витрат у розмірі 57 грн. 35 коп.

На думку ОСОБА_4 вказана постанова
державного виконавця винесена з
порушенням закону, а тому просить
визнати її неправомірною та скасувати.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність ухвали
суду, просив її скасувати та
постановити нову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
Заводського ВДВС ММУЮ, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 вересня 2013р. позов ОСОБА_4
був задоволений частково: стягнуто з
Державного бюджету України за рахунок
коштів , призначених на відшкодування
шкоди, заподіяної фізичним та
юридичним особам внаслідок незаконно
прийнятих рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, їх посадових
чи службових осіб під час здійснення
ними своїх повноважень, на користь
ОСОБА_4 1000грн. на відшкодування
моральної шкоди та стягнуто з
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області на користь
позивача судові витрати у розмірі 57
грн. 35 коп.

04 лютого 2014 року державним виконавцем
на підставі п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про виконавчу службу» ОСОБА_4
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом,
виданим Ленінським районним судом м.
Миколаєва 01 жовтня 2013 року про
стягнення з інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області на його користь
судових витрат з посиланням на те, що
виконавчі документи про стягнення
коштів з державного бюджету
пред'являються на примусове виконання
до Державної казначейської служби
України.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області є
територіальним органом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, яка відповідно до Указу
Президента «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
від 09.12.2010р. № 1085/2010 входить до системи
центральних органів виконавчої влади,
тобто є бюджетною установою.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 № 845 затверджений Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ (далі-Порядок).

6 лютого 2013 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 30.01.2013 № 45 «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845».

Зазначена постанова прийнята у зв'язку
із приведенням постанови Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ» (далі - Порядок) у
відповідність із Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень

Відповідно до пункту 18 Порядку
виконання виконавчих документів щодо
стягнення судових витрат, зарахованих
до державного та місцевих бюджетів,
здійснюється органами Казначейства
без звернення до органу, що контролює
справляння надходжень бюджету, за
відповідною інформацією.

Відповідно до пункту 42 Порядку, у разі
здійснення безспірного списання
коштів державного бюджету згідно з
пунктом 41 цього Порядку стягувачі
подають документи, зазначені у пункті 7
цього Порядку до органу Казначейства
за місцезнаходженням органу державної
влади, внаслідок незаконно прийнятих
рішень, дій чи бездіяльності якого
заподіяно шкоду, а саме:

- заяву про виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який перераховуватимуться
кошти, якщо дані реквізити не зазначені
у виконавчому документі, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у
разі наявності).

Таким чином, державні виконавці
позбавлені можливості проводити
будь-яке списання коштів за
виконавчими документами за якими
боржниками є державні органи, тому
стягувачам необхідно подавати такі
документи безпосередньо до органів
Державної казначейської служби
України, без участі органів Державної
виконавчої служби України.

Представник Державної казначейської
служби України в суді апеляційної
інстанції пояснив, що відповідно до
вимог закону рішення суду про
стягнення з інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області судових витрат
повинно виконуватись Казначейством.

За таких обставин суд дійшов
правильного висновку, що оскаржувана
постанова державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження була винесена відповідно
до вимог закону, права і свободи
скаржника не були порушені, а тому
відсутні підстави для задоволення
скарги ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Таким чином, відсутні підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л ИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді