Ухвала

іменем україни

26 серпня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 25 липня
2014 року,

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м.
Києві, Відділ державної виконавчої
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції, про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 30
травня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 пеню за прострочення
сплати аліментів в розмірі 160 711 грн 21
коп. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного
суду Івано-Франківської області від 25
липня 2014 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 30
травня 2014 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення
сплати аліментів в розмірі 3 686 грн 28
коп. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та передати
справу на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судом норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суд
вірно встановив, що ухилення
відповідача від сплати аліментів
розпочалось з листопада 2012 року, після
його звільнення з роботи і
неповідомлення державного виконавця
про нове місце роботи, та за змістом ст.
196 СК України пеня нараховується не на
всю суму заборгованості, а її
нарахування обмежується лише сумою
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилось стягнення
аліментів, у зв'язку з цим сума
заборгованості із сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 25 липня 2014 року, в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Відділ державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м. Києві, Відділ державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції, про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
О.І. Євтушенко