Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2014 Справа №607/12995/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого
Грицака Р.М.

за участю секретаря
Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення аліментів на її користь
на утримання неповнолітньої дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідача, однак не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно до
досягнення дитиною повноліття,
посилаючись на те, що відповідач
ухиляється від утримання дитини,
добровільно матеріальної допомоги не
надає, хоча зобов'язаний надавати.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримала з підстав, викладених
в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав та не заперечив проти його
задоволення.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав:

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 04.02.2010 року,
який було розірвано рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 04.08.2014 року.

Від даного шлюбу у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3,
що підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, яке видане
Довжанською сільською радою
Тернопільського району Тернопільської
області.

Відповідно до ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Судом встановлено, що малолітня
дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає
разом з матір'ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та
знаходиться на її утриманні, а
відповідач ОСОБА_2 не виконує свій
обов'язок по утриманню малолітньої
дитини, не надає їй матеріальної
допомоги без поважних на те причин,
хоча повинен її надавати.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що в даному
випадку мають місце порушення права
неповнолітньої дитини, тому суд вважає,
що позов підлягає до задоволення
шляхом стягнення з відповідача в
користь позивача аліментів на
утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд на
підставі ст. 182 СК України враховує
матеріальне становище відповідача та
дитини, виходить з розміру
прожиткового мінімуму для дитини до 6
років, з рівності та обов'язку батьків
щодо утримання дитини та визнання
позову відповідачем, тому суд вважає,
що позов підлягає до задоволення
шляхом стягнення з відповідача в
користь позивача аліментів на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку (доходу), однак не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 04.08.2014 року до досягнення
дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 84, 150, 181-184, 191, 199 СК
України, ст.ст. 10, 60, 213, 215, 294 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, уродженця та
жителя АДРЕСА_2 ( ІПН НОМЕР_1) в користь
ОСОБА_1, аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів його заробітку
(доходу), однак не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 04.08.2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів в межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий
Р.М.Грицак