Справа № 344/1232/14-ц
Провадження № 2/344/3199/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Іванова О.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1,
представника органу, якому законом
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання
малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи
тим, що 22 квітня 2004 року у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції зареєструвала шлюб
з відповідачем, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 410. В
шлюбі народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання
шлюбу стало те, що сторони не змогли
створити міцної сім'ї. Стосунки які на
даний час існують між ними виключають
можливість збереження родинних
відносин.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала. Просила суд шлюб розірвати,
малолітнього сина залишити на
проживанні з нею.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, в письмовій заяві просив
справу слухати за його відсутності. В
задоволенні позову просив відмовити,
як бездоказовому та недоведеному.

Представник Органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради проти
задоволення позову не заперечила. Суду
надала висновок щодо визначення місця
проживання дитини.

Заслухавши пояснення позивачки, думку
представника органу, якому законом
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступне.

Згідно повторно виданого свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2005 року
(а.с.5) сторони зареєстрували шлюб 22
квітня 2004 року у відділі реєстрації
актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 410.

В шлюбі народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про його народження, яка
міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму
Верховного Суду України, викладеної в
пункті 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»: проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони не
підтримують сімейних стосунків, шлюб
їх існує формально, позивачка миритися
не бажає. Збереження шлюбу суперечить
інтересам сторін. Тому такий шлюб
зберігати не доцільно.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що шлюб між сторонами слід
розірвати.

Відповідно до свого висновку орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради вважає за доцільне визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю, оскільки дитина
на даний час проживає з ОСОБА_1, батько
хлопця не заперечує проти подальшого
проживання сина з матір'ю .

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу
України (далі ? СК України) питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дітей суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, вік дітей,
стан їх здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (у тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року,
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Врахувавши все вищенаведене, ставлення
сторін до своїх батьківських
обов'язків, відповідно до принципу 6
Декларації прав дитини від 20 листопада
1959 року, який носить імперативний
характер, суд прийшов до висновку, що
слід визначити місце проживання ОСОБА_4
з матір'ю ОСОБА_1.

На підставі наведеного, відповідно до
принципу 6 Декларації прав дитини від 20
листопада 1959 року, пункту 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 1998 року № 16 «Про застосування
судами деяких норм Кодексу про шлюб та
сім'ю України», пункту 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 157, 160, 161
Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 212-215 Цивільно-процесуального
кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання
малолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
зареєстрований 22 квітня 2004 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 410 -
розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишити на проживанні з матір'ю,
ОСОБА_1.

Після набрання законної сили рішення
суду надіслати до органу РАЦС за місцем
ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставляння відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 05 вересня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.