13 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової шкоди
за касаціною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_7,
на рішення апеляційного суду
Закарпатської області від
16 травня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2012 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової шкоди.
В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що з відповідачами укладено
договори про повну матеріальну
10 жовтня 2011 року згідно акта ревізії
цінностей, останні прийняли
матеріальні цінності. 11 жовтня 2011 року
під час проведення ревізії у
відділенні каси виявлено недостачу
грошових коштів у розмірі 300 000 грн.
Висновком службового розслідування по
вказаному факту встановлено, що з боку
відповідачів допускалися грубі
порушення трудової дисципліни,
внутрішнього розпорядку та посадових
обовʼ?язків, щодо порядку допуску в
приміщення каси перерахунку сторонніх
осіб. Тому позивач просив стягнути з
відповідачів по 100 000 грн з кожного.
Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 31 січня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про відшкодування майнової
шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 16 травня 2014
року рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 31 січня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування
майнової шкоди задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» в рахунок відшкодування
заподіяної майнової шкоди по 100 000 грн з
кожної та судові витрати в розмірі по 559
грн з кожної.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 16 травня 2014
року та залишити в силі Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 31 січня 2014
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно акта
ревізії цінностей від 12 жовтня

2011 року виявлено недостачу грошових
коштів у розмірі 300 000 грн, що
знаходяться в сховищі каси перерахунку
в м. Ужгороді по вул. Берчені, 45 (а. с. 18-21).
Вказана ревізія проводилась за період
з 10 жовтня 2011 року по 11 жовтня 2011 року і
в даний період відповідачі
обслуговували касу.

З кожним з відповідачем укладено
договір про повну матеріальну
відповідальність (а. с. 3, 6, 9).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Пунктом 1 ст. 134 КЗпП України працівники
несуть матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від

29 грудня 1992 року № 14 «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» (із змінами) підставами
для стягнення матеріальної шкоди,
завданої працівником при виконанні
трудових обов'язків, може мати місце
лиши при встановленні судом наявності
обов'язкових складових для настання
матеріальної відповідальності, а саме:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями
працівника іі заподіяно і чи входили до
функцій працівника обов'язки,
неналежне виконання яких призвело до
шкоди; в чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції,
встановив, що посадові обовʼ?язки
відповідачів є ідентичними, мало місце
порушення дисципліни, зокрема щодо
допуску в приміщення каси сторонніх
осіб, визначивши ступінь вини кожного
із відповідачів, щодо порушення
трудових обовʼ?язків, дійшов
обґрунтованого висновку задовольнивши
позовні вимоги та стягнувши з кожного в
рахунок відшкодування завданої
матеріальної шкоди по 100 000 грн.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від

16 травня 2014 року, тому що судове рішення
законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
поданою представником ОСОБА_7,
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від

16 травня 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування майнової шкоди, залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко