Справа №2/489/2345/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г. , при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку поділу спільного
сумісного майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, яким просила поділити
спільне сумісне майно набуте у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2, визнавши за нею
право власності на ? частину житлового
будинку по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав.
Просив покласти судові витрати на
позивачку.

Відповідач проти задоволення позову не
заперечував.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь
в справі, дослідивши письмові докази,
встановив наступні обставини.

Згідно рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 05 грудня 2011 р. у
справі №2-3069/11, яким розірвано шлюб між
сторонами, вони перебували в шлюбі з 23
жовтня 1993 р., мають двох дітей,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). Цим
самим рішенням встановлено, що шлюбні
стосунки припинилися з червня 2011 р.

Припинення шлюбу органами РАЦС
зареєстровано з 16 грудня 2011 р., про що
свідчить відмітка у паспорті
відповідача (а.с.26).

Під час шлюбу ОСОБА_2 купив за біржовим
договором від 15 березня 2002 р. на своє
ім'я житловий будинок по АДРЕСА_1.

Цей договір був визнаний дійсним
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 14 жовтня 2005 р. у справі
№2-4659/2005 і за ОСОБА_2 цим рішенням
визнано право власності на будинок
(а.с.6). Рішення суду пройшло державну
реєстрацію 14 лютого 2006 р. (а.с. 6 зворот).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, житловий будинок по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 08 серпня 2014 р.

Як пояснив суду ОСОБА_2, це свідоцтво
видане йому як наслідок введення в
експлуатацію спірного будинку з
поліпшеннями, які були зроблені під час
шлюбу з позивачкою, а тому вони також є
спільною сумісною власністю подружжя.

Суд, з врахуванням встановлених
обставин, вважає позов доведеним, його
слід задовольнити на підставі ст. 22, 28
КпШС України. Зазначення позивачкою в
позові норм СК України не впливають на
обґрунтованість підстав позову,
оскільки дійсні правовідносини
врегульовані обома кодексами
аналогічним чином.

Згідно ст. 154 ч. 6 ЦПК України заходи
забезпечення позову вжиті ухвалою суду
від 26 серпня 2014 р. в справі слід
скасувати шляхом зняття накладеного на
? частину житлового будинку арешту.

У зв'язку із взяттям на себе позивачкою
судових витрат, з неї слід достягнути в
дохід держави судовий збір в розмірі
1343,50 грн., виходячи з вартості ? частини
житлового будинку, яка встановлена із
технічного паспорту від 26 червня 2014 р.
(158709,50 грн.) і оплаченого при подачі
позову судового збору в розмірі 243,60
грн.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, номер картки
платника податків НОМЕР_1, в дохід
держави недоплачений судовий збір в
розмірі 1343,50 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову
вжиті в даній справі ухвалою від 26
серпня 2014 р. шляхом зняття арешту з ?
частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в тому
ж порядку і в той самий строк, який
обраховується з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Д.Г. Губницький