Провадження № 6/750/1162/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого –судді Литвиненко І. В.,

при секретарі – Кравченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання заступника
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження керівнику
юридичної особи боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и
в:

20.11.2014 року заступник начальника
Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ
ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про
встановлення керівнику юридичної
особи боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов’язань, що
виникли за виконавчими документами.

В обґрунтування подання зазначив, що
заборгованість за зведеним виконавчим
провадженням ВП № 40447815 не погашена та
становить 365268,42 грн..

Державний виконавець в судове
засідання не з’явився, через
канцелярію суду подав заяву про
розгляд справи без його участі.

Сторони виконавчого провадження не
викликалися, відповідно до вимог
статті 3771 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що подання не підлягає з
наступних підстав.

У провадженні заступника начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції ОСОБА_1
знаходиться зведене виконавче
провадження ВП № 40447815 про стягнення з
Чернігівського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства
сліпих на користь стягувачів грошових
коштів на підставі виконавчих
документів виданих Деснянським
районним судом м. Чернігова,
Новозаводським районним судом м.
Чернігова, Господарським судом
Чернігівської області, Чернігівським
окружним адміністративним судом та
Куликівським районним судом
Чернігівської області.

Відповідно до викладених у поданні
державним виконавцем відомостей з
відкритих у банківських установах
рахунках кошти відсутні, електронні
торги з реалізації майна належного
боржнику не відбулися у зв’язку із
відсутністю покупців. Також державний
виконавець зазначає, що постановою від
22.08.2013 року на все рухоме та нерухоме
майно боржника накладено арешт.

Постановами державного виконавця від
03.11.2014 року та 22.08.2014 року накладено
арешт на кошти боржника.

14.08.2014 року керівник юридичної особи
боржника ОСОБА_2 надав державному
виконавцю письмові пояснення в яких
зазначив, що на даний час підприємство
не працює у зв’язку із відсутністю
замовлень.

Жодних доказів того, що керівник
юридичної особи боржника ОСОБА_2
якимось чином ухиляється чи своїми
діями перешкоджає виконання рішень
судів суду не надано.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов‘язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи за межі України – до виконання
зобов‘язань за рішенням суду.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК
України, фізична особа, яка досягла 16
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Отже державному виконавцю надано право
не в будь-якому разі звертатись із
поданням до суду, а тільки в разі
ухилення боржника від виконання
покладених на нього зобов‘язань. Під
поняттям «ухилення» від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням, варто розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад наявність
коштів, майна тощо) і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини. На момент
звернення з поданням до суду, факт
ухилення боржника від виконання
зобов’язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об’єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження

Згідно положень статті 3771 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника –фізичної особи або
керівника –юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»
ухилення громадянина України від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) можливе
лише за наявності умислу. Адже у цьому
випадку особа усвідомлює протиправний
характер своєї дії або бездіяльності ,
передбачає її суспільно шкідливі
наслідки і бажає (або свідомо
припускає) їх настання, що свідчить про
наявність як інтелектуальної, так і
вольової ознаки у поведінці особи.
Отже, особа, яка має невиконані
зобов’язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
зворотне.

Враховуючи вищевикладене вказане
подання не підлягає задоволенню,
оскільки державним виконавцем не
надано доказів на підтвердження факту
ухилення боржника від виконання рішень
суду, а ЦПК України передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов’язань, а за ухилення від їх
виконання..

Керуючись статтями 208 – 210, 293, 3771 ЦПК
України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання заступника
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про встановлення
тимчасового обмеження керівнику
юридичної особи боржника ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя