У Х В А Л А

Іменем України

31 липня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

при секретарі - Саварина Т. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк",
ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Мукачівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання договорів
іпотеки недійсними, зобов'язання зняти
заборони відчуження предмета іпотеки,
виключення записів про реєстрацію
предмета іпотеки в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та записів в Державному реєстрі
іпотек і за зустрічним позовом ПАТ
"Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
приватного нотаріуса Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання договорів
іпотеки недійсними, зобов'язання зняти
заборону відчуження предмета іпотеки,
виключення записів про реєстрацію
предмета іпотеки в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та записів в Державному реєстрі
іпотек - відмовлено.

Зустрічний позов ПАТ «Укрсоцбанк»
задоволено. Звернуто стягнення на
житловий будинок з прилеглими
надвірними спорудами і прибудовами по
АДРЕСА_1 шляхом його реалізації на
прилюдних торгах, з направленням
коштів від реалізації нерухомого майна
на погашення заборгованості ОСОБА_3
перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором
відновлювальної кредитної лінії №
06/21-07 від 12 червня 2007 року в розмірі 73 995,
87 доларів США, що по курсу НБУ становить
591 448, 99 грн. та складається з
простроченої заборгованості по
відсотках в розмірі 23 995, 87 доларів США,
простроченої заборгованості по
кредиту в розмірі 50 000 доларів США та на
погашення заборгованості ОСОБА_2 перед
ПАТ «Укрсоцбанк» за договором
відновлювальної кредитної лінії №
06/21-07 від 12 червня 2007 року в розмірі 146 511,
75 доларів США, що по курсу НБУ становить
1 171 068, 42 грн. та складається з
простроченої заборгованості по
відсотках в розмірі 47 511, 75 доларів США,
простроченої заборгованості по
кредиту в розмірі 99 000 доларів США (Т.2,
а.с.9-10).

Апеляційну скаргу на рішення подала
лише відповідачка ОСОБА_1, просить це
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.
Апелянтка вказує на те, що підписуючи
іпотечний договір не розуміла значення
того, що підписувала. Крім того, у
переданому в іпотеку будинку прописані
її батько та брат, які іншого житла не
мають, а тому вони є зацікавленими
особами. Також апелянтка вказує на те,
що працівники банку допустили грубе
порушення закону, оскільки не
витребували довідку про надання
дозволу на укладення договорів іпотеки
в інтересах неповнолітніх дітей.

Інші особи в апеляційному порядку
рішення суду не оскаржили.

В судовому засіданні в апеляційній
інстанції апелянтка та її представник
скаргу підтримали та просили
задовольнити. Водночас, представник
апелянтки вказав, що про те, що
іпотечним договором було порушено
права інших осіб, а саме дітей, в позові
не йшлося, про це стало відомо пізніше.

Вислухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши зібрані
у справі матеріали, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч.1 ст. 11 ЦПК України).

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК
України).

При цьому, у відповідності до статті 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З матеріалів справи слідує, що 20 червня
2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2
було укладено договір відновлювальної
кредитної лінії № 06/20-07, за яким банк
надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 99 000,00
доларів США, з кінцевим терміном
повернення не пізніше 11.06.2012 року (Т.1,
а.с.31-35).

Крім того, 20 червня 2007 року між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір відновлювальної кредитної
лінії № 06/21-07, за яким банк надав ОСОБА_3
кредит в розмірі 50 000,00 доларів США з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 11.06.2012 року (Т.1, а.с.50-54).

В рахунок забезпечення виконання цих
кредитних зобов'язань між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договори іпотеки №06/20-07 та №06/21-01 від 20
червня 2007 року. За цими договорами
ОСОБА_1, яка була дружиною ОСОБА_3,
передала банку в іпотеку належне їй на
праві власності майно, а саме житловий
будинок з приналежним надвірними
спорудами та прибудовами по АДРЕСА_1
(Т.1, а.с.6-9).

Звертаючись до суду з позовом про
визнання цих договорів іпотеки
недійсними позивачка вказувала на те,
що вона не підписувала їх, а отже згоду
на передачу свого майна в іпотеку на
давала.

Водночас, згідно наявного у справі
висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 6/498 від 11.11.2013 року,
встановлено, що ці договори підписані
саме іпотекодавцем ОСОБА_1 (Т.1, а.с.171 -178).
В апеляційному суді ОСОБА_1 визнала, що
підписувала ці договори, однак не
розуміла їх. Крім того, стверджувала, що
їх підписання відбулося з порушенням
процедури з боку нотаріуса, хоча у
позовній заяві про ці обставини вона не
вказувала.

Відмовляючи в задоволенні даного
позову суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи,
виходячи із тих підстав, які було
заявлено у позові.

Обставини, на які вказує позивачка в
апеляційній скарзі (порушення
процедури підписання договорів
іпотеки, порушення прав та інтересів
неповнолітніх дітей та інших осіб), у
позові не вказані, а тому не можуть бути
підставою для визнання договорів
іпотеки недійсними у цій судовій
справі. Це не перешкоджає апелянтці
звернутися до суду з іншим позовом з
інших правових підстав.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

У разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33
Закону «Про іпотеку»).

В суді першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо
повернення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитними грошима не
виконали, внаслідок чого у першого
виникла заборгованість перед банком в
ромірі 1 171 068, 42 грн. (а.с.48), а в другого - в
розмірі 591 448, 89 грн. (Т.1, а.с.49). Розмір
заборгованості апелянт кою не
оспорено.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано звернув стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок з
прилеглими надвірними спорудами та
прибудовами по АДРЕСА_1. При цьому, суд
зазначив спосіб реалізації нерухомого
майна та деталізував загальний розмір
заборгованості по кредиту і всі його
складові.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування немає, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
____________

Судді
____________

____________