Справа №591/4805/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - БурдаНомер провадження
22-ц/788/1623-а/14 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

01 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства «Сумський
хлібокомбінат»

на ухвалу Зарічного районного суду
м.Суми від 06 серпня 2014 року про
забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Сумський хлібокомбінат» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації втрати
частини заробітку у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати, -

в с т а н
о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ
«Сумський хлібокомбінат» з позовом про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації втрати
частини заробітку у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати.

Також просив суд вжити заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на все майно та грошові кошти
відповідача.

Ухвалою судді Зарічного районного суду
м.Суми від 06 серпня 2014 року провадження
у справі відкрито та її розгляд
призначено у попередньому судовому
засіданні на 22 серпня 2014 року.

Крім того, ухвалою Зарічного
районного суду м.Суми від 06 серпня 2014
року частково задоволено клопотання
ОСОБА_2 й накладено арешт на майно та
грошові кошти ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» на суму 392925 грн.

В іншій частині відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ВАТ «Сумський
хлібокомбінат», посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати зазначену
ухвалу та постановити нову ухвалу про
відмову у забезпеченні позову.

При цьому доводить, що судом першої
інстанції безпідставно було
забезпечено позов шляхом накладення
арешту на все майно, на всі рахунки та
грошові кошти відповідача, чим
допущено не співмірність розміру
позовних вимог заходам забезпечення
позову.

Крім того судом не враховано, що арешт
на все майно та грошові кошти боржника
фактично блокує його господарську
діяльність, оскільки перешкоджає
виконанню відповідачем господарських
(договірних) зобов'язань на весь час
розгляду справи до моменту закінчення
розгляду справи та може спричинити
відповідачу значних збитків, у тому
числі привести до незворотних
наслідків у вигляді його банкрутства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача Чуб К.В., яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
представника позивача - адвоката
ОСОБА_4, який заперечував проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, а таке рішення може бути
ухвалене тільки у відповідності до
заявлених вимог. А відтак, конкретний
вид забезпечення позову повинен
застосовуватися у разі необхідності та
бути співмірним із заявленими
вимогами.

У даному випадку суд, застосовуючи
обидва вказані вище види забезпечення
позову, не в повній мірі дотримався
вимог процесуального закону та
усупереч положенням ч.5 ст.153 та ст.210 ЦПК
України взагалі не вмотивував свою
ухвалу.

Вирішення цього питання у такий спосіб
є неприпустимим й з огляду на
роз'яснення, які містяться в п.4
постанови Пленуму Верховного суду
України №9 від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову».

Матеріали справи не містять як
інформації, так і доказів про розмір
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати за спірний період,
відтак і безспірності сум
заборгованості й реальної загрози
невиконання чи утруднення невиконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Крім того, суд не врахував, що арешт
майна може потягти за собою обмеження
прав користування ним підприємством,
яке щойно вийшло зі стану банкрутства й
відновило свою платоспроможність.

Обґрунтування позивачем заяви про
вжиття заходів забезпечення позову
перебуванням відповідача з 2009 року по
березень 2014 року в стані провадження
відносно нього справи про банкрутство
не може свідчити про утруднення
виконання рішення суду.

Оскільки як убачається з матеріалів
справи, на депозиті приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
знаходяться кошти в сумі 48118 грн. 19 коп.
для погашення заборгованості із
заробітної плати працівникам ВАТ
«Сумський хлібокомбінат»
місцезнаходження яких невідомо.

Отже, за встановлених фактичних
обставин справи, вимог процесуального
закону, заява ОСОБА_2 про забезпечення
позову задоволенню не підлягає, а
оскаржувана ухвала суду - скасуванню.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1
ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у
х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Сумський
хлібокомбінат» задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми
від 06 серпня 2014 року у даній справі
щодо забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо
забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий -

Судді -

З оригіналом згідно: суддя

М.В.Гагін