Справа №591/9772/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Шершак М. І.Номер
провадження 22-ц/788/1337/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Маслова В. О. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юніонстрой»

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 16 червня 2014 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юніонстрой» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 16 червня 2014 року позов ТОВ
«Юніонстрой» залишений без
задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юніонстрой»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, по суті
позовних вимог.

При цьому не погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
відсутності укладеного між позивачем
і відповідачем договору в усній формі в
той час, як відповідач цього не
заперечує. Вважає, що підписання між
сторонами видаткових накладних на
отримання товару свідчить про активну
поведінку покупця та його волю щодо
укладання договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ТОВ «Юніонстрой» -
Гусейнову В.Г., яка апеляційну скаргу
підтримує з мотивів у ній викладених,
пояснення ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_5, які проти скарги заперечують,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи позов та відмовляючи в
задоволенні позову ТОВ «Юніонстрой»,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про те, що останнім у
порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України
не підтверджено належними та
допустимими доказами тих обставин, на
які воно посилалося у позові, зокрема
наявності укладеного договору купівлі
- продажу між сторонами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам та суд дійшов їх з
дотриманням та правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до абз.1 ст.21 КЗпП України
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Частина 3 Статті 203 ЦК України
встановлює, що однією із загальних
вимог, додержання яких є необхідним для
чинності правочину є волевиявлення
учасника правочину, яке має бути
вільним і відповідати його внутрішній
волі.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

2. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

3. У випадках, встановлених договором
або законом, воля сторони до вчинення
правочину може виражатися її
мовчанням.

В частині 1 статті 206 ЦК України
зазначено, що усно можуть вчинятися
правочини, які, повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Ч.1 ст.207 ЦК України передбачає, що
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Крім того п.2 ч.1 Статті 208 ЦК України
передбачає, що у письмовій формі
належить вчиняти правочини між
фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Ч.1 ст.218 ЦК України недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України від 16
січня 2003 року договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

08 листопада 2013 року ТОВ «Юніонстрой»
звернулося до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої
вимоги тим, що 20 серпня 2013 року між ТОВ
"Юніонстрой" та ОСОБА_3 в усній формі
укладений договір купівлі - продажу
товару. На виконання взятих на себе
зобов'язань позивач здійснив
постачання товару, а відповідач
отримав його та зобов'язався вчасно за
нього сплатити. Факт отримання товару
підтверджується підписаними між
сторонами видатковими накладними: №
РДЮС - 001101 від 20 серпня 2013 на суму 24 7786
грн. 40 коп. та № РДЮС - 001102 від 20 серпня
2013 року на суму 226 327 грн. 70 коп. Загальна
сума поставки становить 474 114 грн. 10 коп.
Строк сплати поставленого товар
встановлено до 23 серпня 2013 року, що
підтверджується вказаними видатковими
накладними.

Станом на 08 листопада 2013 року борг
відповідач не сплатив, а тому, позивач
просив стянути з нього на свою користь
суму основного боргу в розмірі 474 114 грн.
10 коп., 3% річних за користування коштами
у розмірі 2 961 грн. 31 коп. та судовий збір
у розмірі 3 441 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведена наявність
договірних відносин з відповідачем,
укладення договорів купівлі-продажу
товару, а тому, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні вимог про стягнення
вартості поставленого товару.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом, з 07 лютого
2013 року по 04 грудня 2013 року ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з
Кооперативним підприємством
«Торгцентр», де працював на посаді
менеджера в торговому відділі, що
підтверджується повідомленням КП
«Торгцентр» від 07 листопада 2013 року, а
також наданими апеляційному суду
копіями наказів про прийняття та
звільнення з роботи, копією його
трудової книжки.

Директором вказаного
підприємстві є ОСОБА_6, він же є
засновником цього підприємства з
часткою у 34%.

Підприємство знаходиться за
адресою м. Суми, вул.Героїчна, 27.

За цією ж адресою знаходиться ТОВ
«Юніонстрой», єдиним засновником якого
є також ОСОБА_6, директором - ОСОБА_8.

Менеджери обох юридичних осіб
мають свої робочі місця в одному і тому
ж офісному приміщенні, розташованому
за адресою знаходження підприємств -
вул. Героїчна, 27. На цій же території
знаходяться складські приміщення обох
юридичних осіб.

ТОВ «Юніонстрой» займається
реалізацією металу, КП «Торгцентр» -
реалізацією будівельних матеріалів.

Всі вищезазначені обставин
підтвердили у судовому засідання як
відповідач, так і особисто ОСОБА_6,
будучи допитаним апеляційним судом в
якості свідка.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він не
є фізичною особою-підприємцем, він
ніколи не купував ні в ТОВ
«Юніонстрой», ні в КП «Торгцентр»
будь-якого товару для себе особисто, з
метою його подальшого перепродажу та
отримання прибутку. До його трудових
обов'язків входив пошук клієнтів,
переговори, постачання і контроль
оплати за проданий товар. Основним
напрямком роботи був продаж
оцинкованої сталі з полімерним
покриттям в рулонах, а також
виробленого з неї профнастилу. За
вказівками директора, видаткові та
транспортні накладні повинні
виписуватися на ім'я того менеджера,
який знаходив для підприємства покупця
або супроводжував товар до місця
вивантаження. За вказівкою ОСОБА_6
він, перебуваючи у трудових відносинах
з КП «Торгцентр» неодноразово
підшукував покупців для реалізації
металу від імені ТОВ «Юніонстрой»,
супроводжував товар до покупців,
отримував кошти від реалізації товару,
які перераховував через ПАТ «Креді
Агріколь Банк» на надані йому карткові
рахунки ОСОБА_6 та ОСОБА_8, з
призначенням платежу відповідно до
розпорядження, наданого директором, не
за купівлю - продаж, а «поповнення
карткового рахунку», що
підтверджується доданими до
матеріалів цивільної справи копіями
квитанцій (а.с. 122,128). З цих квитанцій
вбачається, що 09 та 12 липня 2013 року
ОСОБА_3 поповнював картковий рахунок
ОСОБА_8 на суми, відповідно, 130 143 грн. та
142825 грн., 09 липня 2013 року - картковий
рахунок ОСОБА_6 на суму 130 000 грн. Саме за
такою схемою відбувалася реалізація
товару, виписаного по двох видаткових
накладних від 20 серпня 2013 року на суму,
відповідно, 247786,4 грн. та 226327,7 грн.,
всього на суму 474114,1грн. Цей товар був
реалізований у м. Харкові - ОСОБА_10 за
тією ж ціною, але останній не провів
оплату коштів за придбаний товар, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 звернувся до
правоохоронних органів. За заявою
ОСОБА_3 інформація про кримінальне
правопорушення внесена до ЄРДР 22
серпня 2013 року за № 0000212. Правова
кваліфікація за ст.190 ч.4 КК України . У
фабулі витягу зазначено, що
невстановлені особи в період часу з
липня по серпень 2013 року, заволоділи
шахрайським шляхом майном, яке
належало КП «Торгцентр» (а не йому
особисто) завдавши майнову шкоду на
загальну суму близько 500 000 грн.(а.с.99).

ОСОБА_6 надав апеляційному суду копію
протоколу допиту ОСОБА_10, яку він
отримав з матеріалів кримінального
провадження. З протоколу вбачається, що
у липні 2013 року ОСОБА_10 через мережу
Інтернет знайшов та познайомився з
представником фірми ТОВ «Юніонстрой»
ОСОБА_3, який неодноразово поставляв
йому у м. Харків металопрокат: двічі у
липні місяці та у серпні 2013 року.
Розраховувався він за придбаний товар
шляхом передачі ОСОБА_3 коштів
готівкою. Останній раз 21 серпня 2013 року
ОСОБА_3 поставив двома автомобілями
приблизно 40 тон товару на суму близько
474 тис. грн. Тобто, ОСОБА_10 підтвердив
обставини, викладені відповідачем у
справі про те, що останній реалізував
товар не від себе особисто, а від ТОВ
«Юніонстрой». Будь - якої вигоди,
прибутку від реалізації металу
відповідач не отримував. Ним був
отриманий для реалізації товар на суму
474 тис. грн., за таку ж суму він був
проданий ОСОБА_10

Звертає на себе увагу та обставина, що
не отримавши оплати за поставлений
товар, директор ТОВ «Юніонстрой»
ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних
органів із заявою, у якій зазначав про
те, що 20 серпня 2013 року невстановлена
особа згідно усного договору придбала
у ТОВ «Юніонстрой» пофарбований
оцинкований метал на суму понад 474 тис.
грн., але умови договору не були
виконані і грошові кошти за товар не
виплачені. Про це йдеться у постанові
про закриття кримінального
провадження, порушеного за заявою
ОСОБА_8.(а.с.12). В заяві жодним чином не
згадується про укладення договору в
усній формі з ОСОБА_3

За результатами розслідування
кримінальне провадження закрито у
зв'язку встановленням відсутності в
діях ОСОБА_3 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191
(Привласнення, розтрата майна або
заволодіння ним шляхом зловживання
службовим становищем та ст. 190
(Шахрайство) Кримінального кодексу
України.

Постанова набрала законної сили.

У названій постанові йдеться про те, що
під час досудового розслідування було
встановлено наступне:

«Під час досудового розслідування
директор ТОВ «Юніонстрой» ОСОБА_8
пояснив, що фактичним власником ТОВ
«Юніонстрой» являється ОСОБА_6, а тому
питанням із укладанням даної угоди та
питанням її виконання займається
безпосередньо він.

У своїх поясненнях ОСОБА_6 дійсно
підтвердив, що фактичний контроль за
діяльністю ТОВ «Юніонстрой» здійснює
він як засновник даного підприємства, а
тому і умови даної угоди та процес її
виконання контролює особисто. Також
він вказав, що є директором і
співзасновником КП «Торгцентр» Так,
у своїх свідченнях ОСОБА_6 пояснив,
що 20.08.2013 менеджер КП «Торгцентр»
ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Юніонстрой»
із проханням продати йому конкретну
кількість та вид оцинкованого
металу в рулонах для подальшого
перепродажу цього товару своєму
клієнтові у м. Харків. На його прохання
того ж дня менеджер ТОВ
«Юніонстрой» ОСОБА_11 придбав вказану
ОСОБА_3 кількість і вид металу у ТОВ
«Мегастрой-С», що підтверджено
відповідною видатковою накладною №162
від 20.08.2013 та разом із бухгалтером ТОВ
«Юніонстрой» ОСОБА_12 виписали
видаткові накладні на даний метал на
ім'я ОСОБА_3 Останній зобов'язувався
сплатити кошти за даний товар на
наступний день, а саме - 21.08.2013. Втім,
ОСОБА_6 зазначив, що 21.08.2013 ОСОБА_3,
повідомив йому про те що вантаж він
передав, але клієнт зник, на що ОСОБА_6
порадив ОСОБА_3 звернутися до міліції.
Після декількох зустрічей із ОСОБА_3,
останній обіцяв повернути кошти, але
починаючи із 18.09.2013, коли збіг термін
його неоплачуваної відпустки, ОСОБА_3
не з'явився на роботі, не відповідав на
дзвінки ОСОБА_6, листи підприємства.

У своїх поясненнях менеджер ТОВ
«Юніонстрой» ОСОБА_11 підтвердив факт
надання ОСОБА_3, який офіційно не є
працівником даного підприємства, без
оформлення договору купівлі-продажу,
20.08.2013 по накладним рулонів
оцинкованого металу на загальну суму
понад 474 тис.грн. та несплати останнім
коштів підприємству, але вказав, що
ситуацію із поверненням коштів на
даний час контролює ОСОБА_6

У своїх поясненнях менеджер КП
«Торгцентр» ОСОБА_3, який не є
матеріально-відповідальною особою,
підтвердив факт того, що він працює в КП
«Торгцентр» крім іншого займається
продажем оцинкованої сталі. Приблизно
з березня 2013 року продаж даного виду
товару проводилась за наступною
схемою: від ТОВ «Юніонстрой», з яким не
мав ніяких трудових відносин, та КП
«Торгцентр» виписував накладні на
отримання товару на себе, в подальшому
передавав товар покупцеві. Розрахунки
покупцями за отриманий товар
Іпроводились не безготівковим
розрахунком, а поповненням карткового
рахунку директора ТОВ «Юніонстрой» у
банку «Креди Агріколь». Проте, що
ОСОБА_3 повинен працювати за такою
схемою_була^азівка ди_ректора ОСОБА_6

До того ж, опитаний в якості свідка
завідуючий складом ТОВ «Юніонстрой»

ОСОБА_13, який видавав ОСОБА_3 товар
20.08.2013 вказав, що до цього

ОСОБА_3, неодноразово здійснював такі
операції, а саме - виписував на себе

накладні на товар ТОВ Юніонстрой» для
їх подальшого продажу. Як пояснює сам

ОСОБА_3, таким чином здійснюється
більшість угод даних підприємств із

покупцями.

У своїх свідченнях ОСОБА_3 вказав, що
20.08.2013 таким саме чином

були виписані накладні на отримання
ним у ТОВ «Юніонстрой» рулонів металу
на

загальну суму 474 114,10 грн. Даний товар
був поставлений у м. Харків.Це була

третя поставка такого товару вказаному
покупцю на. ім'я ОСОБА_8. Перша

поставка була 18.07.2013р., товар був
переданий після 100 % передоплати. При
цьому ніяких документів про співпрацю
з даним покупцем складено не було.
Друга

поставка відбулася 25.07.2013р., при цьому
покупець вносив гроші за отриманий
товар на картковий рахунок директора.
Товар переданий покупцю 20.08.2013р.
залишився не оплаченим. 21.08.2013р. ОСОБА_3
поїхав у Харків, де впевнився у водіїв,
що товар був відвантажений покупцю, та
намагався проконтролюват оплату
товару. Але на призначений час покупець
не прибув, після чого вимкнув телефон.
Про це ОСОБА_3 повідомив директора. Крім
цього 21.08.2013р. написав заяву в
прокуратуру в м.Харків. Після цього
випадку ОСОБА_6 неодноразово
погрожував ОСОБА_3 та вимагав
повернення грошей за товар, який був
відвантажений у м. Харків 20.08.2013р.».

В листі ТОВ «Юніонстрой» від 01 вересня
2013 року № 91 за підписом директора
ОСОБА_8 до прокурора м. Суми позивач
зазначає, що відповідачем був
знайдений «покупець» товару у м.
Харкові і «доставку товару здійснює
ОСОБА_3 за свій рахунок, продає товар
своєму покупцю та оплачує його
вартість ТОВ «Юніонстрой» (а.с.10,11).

У листах КП «Торгцентр» від 10 жовтня 2013
року, вих. № 65 та від 01 жовтня 2013 року
вих.№61 зазначено: «Також нагадуємо, що
з дозволу менеджера ОСОБА_3 був
відвантажений товар покупцям, плата за
який на даний час обліковується як
дебіторська заборгованість...», тобто
мало місце виконання трудових
обов'язків, а не укладення
цивільно-правової угоди у вигляді
договору купівлі-продажу (а.с. 16,19).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
ТОВ «Юніонстрой» зазначає про те, що
між ним та відповідачем в усній формі
був укладений договір купівлі-продажу,
факт отримання товару підтверджується
підписаними сторонами накладними. У
зв'язку з невиконанням останнім
зобов'язань за договором
купівлі-продажу ними заявлений позов, з
чим погодитись не можливо, оскільки,
по-перше, видаткові накладні № РДЮС-001102
від 20 серпня 2013 року, № РДЮС-001101 від 20
серпня 2013 року (а.с.8,9) не містять
підпису ОСОБА_3 як отримувача товару.
По-друге, у графі «підстава» не
зазначено, що підставою є договір,
укладений між ОСОБА_3 та ТОВ
«Юніонстрой». У накладній № РДЮС-001101
зазначена підстава: «Харьков-1 (0,28)», у
накладній № РДЮС-001102 «Харьков-2 (0,28)» . З
пояснень у судовому засіданні ОСОБА_3
вбачається, що товар відвантажувався
та був доставлений до Харкова двома
автомобілями, а тому, відповідно, у
видаткових накладних зазначена
підстава «Харків-1» (по першому
автомобілю), «Харків-2» (по другому
автомобілю). «0,28» означає товщину
металу.

Зібрані у справі докази та встановлені
фактичні обставини справи свідчать про
правдивість пояснень ОСОБА_3, про
відсутність між ним та позивачем у
справі будь-яких договірних відносин.
Між позивачем та відповідачем ніякий
договір купівлі- продажу не укладався,
відповідач виконував функції
працівника, не був стороною договору
купівлі-продажу та суб'єктом спільної
підприємницької діяльності між КП
«Торгцентр», ТОВ «Юніонстрой».

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, надав належну оцінку зібраним у
справі доказам та дійшов правильного
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
невірного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не
вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юніонстрой» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 16 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: