Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1994/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі
В.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства акціонерного товариства
закритого типу «НВСП «ФітонМВ» КСП
«Зоряне» і товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» про
розірвання договору оренди землі, за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» на
рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 15
травня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
дочірнього підприємства акціонерного
товариства закритого типу «НВСП «Фітон
МВ» КСП «Зоряне» про розірвання
договору оренди землі, укладеного між
нею і відповідачем 31 січня 2000 року та
зареєстрованого у Мар'янівській
сільській раді 04 лютого 2000 року за № 333.

В обґрунтування своїх вимог
позивачка зазначала, що відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на землю вона є власником
земельної ділянки площею 9,26 га,
розташованої на території
Мар'янівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області. Відповідно
до умов договору орендна плата за
користування землею відповідачем
повинна виплачуватися до 31 грудня
поточного року. За період з 2000 по 2011
роки відповідач належно виконував свої
зобов'язання. Проте, за 2012 та 2013 роки
відповідач орендну плату не сплатив.
Посилаючись на те, що невиплата
орендної плати є істотним порушенням
умов договору і має наслідком його
розірвання, позивачка просила
задовольнити її позов про розірвання
договору оренди землі.

Ухвалою Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ».

Рішенням того ж суду від 15 травня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства акціонерного товариства
закритого типу «НВСП «ФітонМВ» КСП
«Зоряне» про розірвання договору
оренди землі.

Позов ОСОБА_3 до ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» про
розірвання договору оренди землі
задоволено. Суд розірвав договір
оренди землі від 31 січня 2000 року,
укладений між ОСОБА_3 та дочірнім
підприємством акціонерного товариства
закритого типу «НВСП «ФітонМВ» КСП
«Зоряне», зареєстрований Мар'янівською
сільською радою Маловисківського
району Кіровоградської області в книзі
записів договорів оренди земельних
часток (паїв) 04 лютого 2000 року за № 333.
Вирішено питання компенсації судових
витрат.

У апеляційній скарзі ТОВ
«Аграрний науково-дослідний інститут
«АНДІ» просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині, в якій
позов задоволено, і ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Зазначає, що справу розглянуто
судом за відсутності представника
товариства у зв'язку з чим він не міг
надати суду докази сплати орендної
плати за 2012 та 2013 роки, що має суттєве
значення для вирішення справи.

В частині відмови в
задоволенні позову до дочірнього
підприємства акціонерного товариства
закритого типу «НВСП «ФітонМВ» КСП
«Зоряне» рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч.3 п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку» від
24.10.2008 року у разі якщо апеляційна
скарга подана на рішення щодо частини
вирішених вимог, суд апеляційної
інстанції відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновків щодо неоскарженої частини ні
в мотивувальній, ні в резолютивній
частині судового рішення, а в описовій
частині повинен зазначити, в якій
частині вимог судове рішення не
оскаржується.

Враховуючи наведене, апеляційним
судом перевіряється законність та
обґрунтованість рішення суду лише в
частині задоволення позовних вимог до
ТОВ «Аграрний науково-дослідний
інститут «АНДІ».

Позивачка ОСОБА_3 про час і місце
розгляду справи повідомлена у
встановленому статтею 76 ЦПК України
порядку, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення їй судової повістки 24 липня 2014
року (а.с.87), в судове засідання не
з'явилася, причину неявки не
повідомила.

Конверт, в якому дочірньому
підприємству акціонерного товариства
закритого типу «НВСП «ФітонМВ» КСП
«Зоряне» направлялися судова повістка,
копія апеляційної скарги та додані до
неї матеріали апеляційної скарги,
повернулася до суду з відміткою про
відмову адресата від одержання
поштового відправлення.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України судова
повістка, адресована юридичній особі,
вручається відповідній службовій
особі, яка розписується про одержання
повістки.

Особа, яка відмовилася
одержувати повістку, вважається
повідомленою (ч. 8 цієї ж статті
Кодексу).

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності ОСОБА_3 та представника
відповідача, дочірнього підприємства
акціонерного товариства закритого
типу «НВСП «ФітонМВ» КСП «Зоряне».

Заслухавши доповідача,
пояснення представників ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»
Волошина А.В. і Ковбасюка Р.В., які
підтримали апеляційну скаргу і
пояснили, що орендну плату за 2012 рік
було виплачено товариством позивачці у
повному обсязі, а від отримання
орендної плати за 2013 рік вона
відмовилася, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, а також обгрунтованість доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню з
таких підстав.

Встановлено, що 31 грудня 2000 року
між ОСОБА_3 та дочірнім підприємством
акціонерного товариства закритого
типу «НВСП «ФітонМВ» КСП «Зоряне» було
укладено договір оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення площею 9,26 га, яка
розташована на території Мар'янівської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області, що
належить позивачці ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серія КР МВ №1136,
строком на 15 років (а.с.8-9). Цей договір
зареєстрований Мар'янівською
сільською радою Маловисківського
району Кіровоградської області за № 333.

Відповідно до умов укладеного
договору орендар зобов'язаний щорічно
сплачувати орендну плату за
користування вказаною земельною
ділянкою у розмірі не менше 385 грн.
до 31 грудня кожного поточного року ( п.п.
4.1, 10.2 договору).

Суд першої інстанції дійшов
висновку, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» є
правонаступником всіх майнових та
немайнових прав і обов'язків
дочірнього підприємства акціонерного
товариства закритого типу «НВСП
«ФітонМВ» КСП «Зоряне», тому підстави
для задоволення позовних вимог,
заявлених до дочірнього підприємства
акціонерного товариства закритого
типу «НВСП «ФітонМВ» КСП «Зоряне»,
відсутні, оскільки останнє не володіє
цивільною процесуальною дієздатністю.

В цій частині рішення суду
не оскаржено.

Задовольняючи позов відносно
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ», суд
першої інстанції виходив з того, що
товариство не спростувало доводи
позивачки щодо невиплати орендної
плати за 2012 та 2013 роки, а тому дійшов
висновку про систематичне порушення
дослідним господарством «АНДІ» умов
договору оренди, що є підставою для
його розірвання.

Такого висновку суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6)
як розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Проте, оскаржуване рішення
цим вимогам закону в повній мірі не
відповідає.

Згідно ст. 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 32
Закону на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

За правилами п. «д» ч. 1 ст. 141
ЗК України підставою для припинення
права користування земельною ділянкою
є систематична несплата орендної
плати.

Позивачка стверджувала, що
протягом 2000 - 2011 років відповідач
належним чином виконував зобов'язання
щодо сплати орендної плати, а порушення
допустив за 2012 і 2013 роки.

Суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на те, що у випадку
заперечення проти позову, відповідач
мав надати суду докази належного
виконання ним зобов'язання по сплаті
орендної плати позивачу.

Вважаючи доведеним факт
порушення відповідачем умов договору,
суд послався на показання допитаних
ним свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

При цьому суд допустив
порушення процесуальних норм,
внаслідок чого відповідач був
позбавлений права заперечувати проти
позову та надати докази на
підтвердження своїх заперечень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 ЦПК України
розгляд справ у всіх судах проводиться
усно і відкрито. Ніхто не може бути
позбавлений права на інформацію про
час і місце розгляду своєї справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судові виклики здійснюються
судовими повістками про виклик (ч. 1 ст.
74 ЦПК України).

Порядок вручення судових
повісток врегульовано статтею 76 ЦПК
України.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України
судова повістка, адресована юридичній
особі, вручається відповідній
службовій особі, яка розписується про
одержання повістки.

В матеріалах справи відсутні
відомості про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи.

Отже, підстав вважати, що
відповідач повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи
у суду не було.

Колегія суддів погоджується
з доводами відповідача про те, що він з
поважних причин не мав можливості
надати суду свої заперечення проти
позову та докази на їх підтвердження.

У зв'язку з цим апеляційний
суд приймає надані відповідачем
докази.

З наданих відповідачем
відомостей, оглянутих в судовому
засіданні, копії яких додані до
матеріалів справи (а.с.90-93), у 2012 році
дослідним господарством ТОВ «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»
виплачено позивачу орендну плату в
натуральній формі, а саме: 2000 кг пшениці
на суму 2400 грн., 325 кг соняшнику на суму
650 грн., а також оренду плату в грошовій
формі в сумі 213 грн. 75 коп., а всього
виплачено орендної плати в натуральній
та грошовій формах на загальну суму 3263
грн.75 коп.

Колегія суддів вважає, що
надані відповідачем відомості про
виплату орендної плати у 2012 році є
належними і допустимими доказами у
справі, які достовірно підтверджують
факт виконання відповідачем
зобов'язання виплатити орендну плату
за користування земельною ділянкою
позивача у 2012 році. Розмір виплаченої
орендної плати перевищує мінімальний
розмір, встановлений договором оренди.

Показаннями свідків не може
підтверджуватися факт заборгованості
по орендній платі, її розмір або
відсутність заборгованості, такі
докази не відповідають вимогам
допустимості, встановленим частиною
другою ст. 59 ЦПК України.

Крім того, показання
допитаних судом першої інстанції
свідків спростовуються наданими
відповідачем письмовими доказами.

Колегія суддів вважає, що надані
відповідачем акти від 14 і 26 травня та 3
червня 2014 року (а.с. 94-96) про відмову
орендодавців від отримання орендної
плати, складені працівниками
відповідача, не містять відомостей про
те, що позивачка відмовилася від
отримання орендної плати, тому не є
належними доказами.

У зв'язку з цим колегія
суддів вважає, що відповідач не довів
факт виконання ним зобов'язання
виплатити позивачці орендну плату за
2013 рік.

Між тим, невиплата орендної
плати за 2013 рік не дає підстави для
висновку, що відповідач систематично,
як це передбачено п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК
України, не сплачує орендну плату, а
тому висновок суду першої інстанції
про наявність передбаченої вказаною
нормою ЗК України підстави для
розірвання договору оренди є
неправильним.

З урахуванням викладеного та
відповідно до п. п.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у позові.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України,
згідно з якою якщо суд апеляційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат, з позивачки на користь
відповідача підлягає відшкодуванню
сплачений за подання апеляційної
скарги судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ»
задовольнити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 15
травня 2014 року скасувати в частині
розірвання договору оренди землі,
укладеного 31 січня 2000 року між ОСОБА_3 і
дочірнім підприємством акціонерного
товариства закритого типу «НВСП «Фітон
МВ» КСП «Зоряне», та відшкодування на
користь ОСОБА_3 сплаченого судового
збору і ухвалити в цій частині нове
рішення.

У позові ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» про
розірвання договору оренди землі
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут «АНДІ» 121
(сто двадцять одну) грн. 80 коп. судових
витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді