Провадження № 2/635/549/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Шинкарчук Я.А.

секретар судових засідань - Шарапато
А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа торгова фірма «Автолюбитель» про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

В с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду
із позовом, яким просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2006 року
випуску, який був укладений 23 серпня 2013
року її чоловіком у торговій біржі
«Автолюбитель». В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначала, що
вона з 26 грудня 1992 року перебувала у
шлюбі з відповідачем, під час шлюбу
сторони придбали автомобіль марки
Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1,
та зареєстрували вказаний
транспортний засіб на ім'я відповідача.
Після розірвання шлюбу 09 вересня 2013
року позивач дізналася, що 23 серпня 2013
року відповідачем було продано
автомобіль без її згоди. Позивач
вважає, що договір купівлі-продажу є
недійсним, оскільки продане майно є
спільною сумісною власністю подружжя,
проте письмової згоди на відчуження
автомобілю вона не надавала.

У судовому засіданні
позивач та її представник підтримали
позовні вимоги та просили позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що колишній дружині було відомо про
відчуження автомобілю та вона проти
цього не заперечувала. Представник
відповідача - адвокат ОСОБА_5 проти
позовних вимог заперечував,
посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу автомобілю був
здійснений під час шлюбу та в інтересах
сім'ї, за взаємною згодою подружжя, а
чинне законодавство не передбачає
письмової та нотаріально посвідченої
згоди дружини при відчуженні рухомого
майна.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином причини неявки суду не
повідомив, від нього не надійшло заяви
про розгляд справи за його відсутністю.

Третя особа в особі
директора ТФ «Автолюбитель» ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явилася, надала
суду заяву про розгляд справи без
присутності представника ТФ
«Автолюбитель», а також письмові
пояснення, якими зазначила наступне. ТФ
«Автолюбитель» має ліцензію на право
здійснення підприємницької
діяльності, пов'язаною з реалізацією
транспортних засобів, що підлягають
реєстрації та обліку в органах
внутрішніх справ. Через фірму дійсно 23
серпня 2013 року ОСОБА_3 реалізував
автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належав йому на праві приватної
власності, громадянину ОСОБА_4 за 72500,00
гривень. Органами ДАІ здійснено
реєстрацію вищевказаного
транспортного засобу на ім'я ОСОБА_4 та
видано свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу. Постанова
Кабінету Міністрів України № 1200 від 11
листопада 2009 року, якою керуються всі
торгівельні організації в Україні, які
здійснюють оптову та роздрібну
торгівлю транспортними засобами та
номерними агрегатами, не передбачає
згоди дружини (співвласника) на
вчинення правочину щодо розпорядження
транспортним засобом на його
відчуження. Інші нормативні акті, які
регламентують порядок здійснення
оптової та роздрібної торгівлі
транспортними засобами відсутні. Таким
чином, третя особа вважає договір
купівлі-продажу автомобіля дійсним.

Суд, вислухавши пояснення та
доводи осіб, що беруть участь у справі,
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
сторони перебували у шлюбі, який був
зареєстрований 26 грудня 1992 року
Височанською селищною радою
Харківського району Харківської
області, актовий запис № 62.

Відповідно довідки-рахунку
серії ДПІ № 509240, виданої ОСОБА_3, 29
березня 2012 року був придбаний
автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2006 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, вартістю 49115 гривень.

Як вбачається з інформації
за № 9788 від 30 жовтня 2013 року, наданої
УДАІ ГУМВС України в Харківській
області, 30 березня 2012 року на ім'я
відповідача було зареєстровано
придбаний автомобіль марки Mitsubishi Lancer,
2006 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1 та видано свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3.

Судом встановлено, що під
час шлюбу сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а
саме - 23 серпня 2013 року між торговельною
фірмою «Автолюбитель», що діяла від
імені ОСОБА_3 на підставі договору
комісії № 1/493423, та ОСОБА_4 укладено
договір купівлі-продажу вищевказаного
автомобіля за суму 72500,00 гривень. На
підставі вказаного договору УДАІ ГУМВС
України в Харківській області
придбаний ОСОБА_4 автомобіль був
перереєстрований на його ім'я та 23
серпня 2013 року видано свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
САТ198346.

Відповідно до ст. 60 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК
України, дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

При таких обставинах,
автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2006 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, є спільною сумісною власністю
позивача та відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 65 СК
України, дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК
України для укладення одним із
подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або)державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.

Відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1388 затверджено
Правила державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей , причепів,
напівпричепів та мотоколясок.
Вказаними Правилами визнано
обов'язковою державну реєстрацію
автомобілів.

Відповідно до п. 6 цих Правил,
транспортні засоби, що належать
декільком фізичним або юридичним
особам (співвласникам), за їх письмовою
заявою реєструються за однією з таких
осіб. У разі відсутності одного із
співвласників державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі його письмової згоди.

Аналізуючи вищевказану норму, суд
дійшов висновку про обов'язковість
письмової згоди позивача під час
укладення договору купівлі-продажу
автомобілю марки Mitsubishi Lancer, державний
номерний знак НОМЕР_1, та його
перереєстрації на ім'я відповідача
ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи ту
обставину, що відповідачем ОСОБА_3 не
було надано доказів щодо отримання
письмової згоди дружини на продаж
автомобіля, суд вважає, що автомобіль
Mitsubishi Lancer, державний номерний знак
НОМЕР_1, був проданий відповідачем під
час шлюбу без згоди дружини.

Відповідно до ч. 2 с. 65 СК України,
при укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Враховуючи положення ст. 31 ЦК
України, яка встановлює критерії
дрібного побутового правочину,
правочин щодо відчуження автомобіля
виходить за рамки дрібного побутового.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

При таких обставинах, суд визнає
недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний
номер НОМЕР_1, укладений 23 серпня 2013
року між торговельною фірмою
«Автолюбитель», що діяла від імені
відповідача ОСОБА_3, та відповідачем
ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд не застосовує наслідки недійсності
оспорюваного правочину.

При пред'явленні позовної
заяви до суду позивачем було сплачено
судовий збір у сумі 229,40 гривень, що
підтверджується квитанцією № 07012006 від
01 листопада 2013 року. Питнання про
розподіл судових витрат, понесених
позивачем суд вирішує відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України, а саме - стягує
суму судового збору з відповідача на
користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 59, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 60, 63, 65 СК України, ст.ст. 31, 215, 236 ЦК
України, Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1388 затверджено,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа товариство з
обмеженою відповідальністю «торгова
фірма Автолюбитель» про визнання
договору купівлі-продажу недійсним -
задовольнити.

Договір комісії № 1/493423
купівлі-продажу автомобіля MITSUBISHI LANCER,
2006 року випуску, № кузову JMBSNCS3A7U000279,
реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений
23 серпня 2013 року між торговельною
фірмою «Автолюбитель», що діяла від
імені ОСОБА_3, та ОСОБА_4 - визнати
недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок з
кожного.

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Харківської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: