Справа № 415/342/14-ц
Провадження № 2/415/539/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року
м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді
Калмикової Ю.О.,

при секретарі
Мягкій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Лисичанська
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась
до Лисичанського міського суду з
позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання
права на спадщину.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача посилається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер батько
позивача ОСОБА_4 в м. Лисичанську. Після
його смерті відкрилась спадщина, яка
складається із житлового будинку
АДРЕСА_1 (раніше адреса: АДРЕСА_1), що
належить померлому на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку, посвідченого Першою
Лисичанською державною нотаріальною
конторою 26 березня 1958 року за
реєстровим № 2643. Згідно з заповітом,
посвідченим приватним нотаріусом
Лисичанського міського нотаріального
округу від 27 березня 2010 року за
реєстром № 545, батько заповідав
відповідачу належне йому майно, в тому
числі і житловий будинок. Позивач
прийняв спадщину. 17 січня 2014 року
державний нотаріус Аббасов Е.І.
відмовив вчинити нотаріальну дію, про
що видав Постанову про відмову
вчинення нотаріальної дії. Державний
нотаріус обґрунтовує відмову тим, що
при вивченні документів,
підтверджуючих право власності
спадкодавця на нерухоме майно, було
виявлено, що спадкоємець зобов'язаний
подати нотаріусу докази, що
підтверджують приналежність майна
спадкодавцю. У даному випадку договір
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку,
посвідченого Першою Лисичанською
державною нотаріальною конторою 26
березня 1958 року за реєстровим № 2643, не
пройшов державної реєстрації, згідно
ст. 182 ЦК України. Відповідач ОСОБА_3,
дружина померлого та мати позивача від
своєї частки в спадщині відмовилась. На
підставі викладеного просила суд
визнати за ОСОБА_6 право на спадщину,
яка складається із житлового будинку
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7
року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, позовні вимоги підтримав,
просив справу розглянути в його
відсутність, про що надав до суду
письмову заяву.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явилась, просила справу
розглянути в її відсутність, , про що
надала до суду письмову заяву, позов
підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, просила справу розглянути
в її відсутність, позовні вимоги
визнала, про що надала суду письмову
заяву.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
встановлено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно з свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1, виданим 18 листопада 1958
року Лисичанським РАГС Луганської
області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3
року, про що зроблено відповідний
актовий запис № 824. Батьком дитини
записаний ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до договору про надання в
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку на праві приватної власності, с
кількістю кімнат від однією до п'яти
включно від 25 березня 1958 року,
посвідченого нотаріусом Першої
Лисичанської нотаріальної контори
ОСОБА_7, в реєстрі за № 2643, рада
депутатів трудящихся в особі
завідуючого ОСОБА_8 згідно з рішенням
виконкому Лисичанської міської ради
депутатів трудящихся № 79 від 11 березня
1958 року про відвід земельної ділянки,
надає ОСОБА_3 на праві безстрокового
користування земельну ділянку АДРЕСА_1,
загальною площею 400 кв.м.(а.с.12-13).

Згідно з довідкою про належність
нерухомого майна № 221 від 14.05.2014 року,
наданою ЛКП «БТІ», за архівними даними
Лисичанського КП «БТІ» станом на 01.01.2013
року житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно
мав адресу: АДРЕСА_1 (а.с.49).

Згідно з заповітом, посвідченим
приватним нотаріусом Лисичанського
міського нотаріального округу ОСОБА_9 в
реєстрі за № 545 від 27 березня 2010 року,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста
Лисичанська Луганської області, на
випадок його смерті зробив
розпорядження: усі його права та
обов'язки, які йому належать на момент
складання заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть належати йому у
майбутньому, все майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось, і
взагалі все те, що йому буде належати на
день смерті і на що він за законом
матиму право, у тому числі належний
йому житловий будинок АДРЕСА_1 він
заповідає - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженцю міста Лисичанська
Луганської області (а.с.8,43).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії
НОМЕР_2, виданим 08 травня 2013 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Лисичанського міського управління
юстиції у Луганській області, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що зроблено
відповідний актовий запис № 604 (а.с.9).

Згідно з постановою про відмову
вчинення нотаріальної дії від 17 січня
2014 року, виданою державним нотаріусом
Лисичанської державної нотаріальної
контори Аббасовим Е.І., ОСОБА_2 було
відмовлено в видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
належне спадкодавцю нерухоме майно,
тому що наявні у спадкоємця
правовстановлюючі документи, що
підтверджують належність житлового
будинку АДРЕСА_1 спадкодавцю, не
відповідають вимогам ст. 182 та ст. 120 ЦК
України, тобто не пройшли державної
реєстрації (а.с.10).

Відповідно до відповіді на запит,
наданої ЛКП «Паспортна служба» № 175 від
25.01.2014 року за адресою АДРЕСА_1
зареєстровані: з 1972 року по теперішній
час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та з 1971 року по
ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
знятий з реєстраційного обліку як
померлий (а.с.17, 27).

Відповідно до відповіді на запит від
28.01.2014 року № 110/02-24, наданої Державним
нотаріусом Лисичанської державної
нотаріальної контори Кровяковим С.О.
вбачається, що після смерті ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року до
Лисичанської державної нотаріальної
контори 05.09.2013 року з заявою про відмову
від спадщини за законом та відмову від
обов'язкової частки у спадщині
звернулась дружина померлого - ОСОБА_3,
яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. До того
ж 05.09.2013 року з заявою про прийняття
спадщини звернувся син померлого -
ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.28).

Згідно з інформаційною довідкою зі
Спадкового реєстру від 28.01.2014 року, у
спадковому реєстрі зареєстрована
спадкова справа після смерті ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року,
заводилась за № 54969274 (а.с.29).

Таким чином, нерухоме майно, а саме
житловий будинок, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, який належав
померлому, ОСОБА_4, на підставі договору
про надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві приватної
власності, с кількістю кімнат від
однієї до п'яти включно від 25 березня 1958
року, в КП БТІ м. Лисичанська не було
зареєстровано і це перешкоджає
позивачу у оформленні його спадкових
прав на вказане нерухоме майно.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом після смерті батька
ОСОБА_4, то суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, так як позивач
позбавлений можливості оформити
спадщину у інший спосіб, а право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом визнання права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат
підтверджується квитанцією № 110 від
17.01.2014 року про сплату судового збору в
сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 321, 328, 331, 392, 1261, 1268, 1269, 1270,
1296, 1297 ЦК України, ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на
спадщину, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, право
на спадщину, яка складається з
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті батька
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Лисичанський міський суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
Ю.О. КАЛМИКОВА