ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-7533/12
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва в складі :

головуючого судді

Набудович І.О.

при секретарі
Козін
В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
поділ спільного майна подружжя,

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3, де є
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного сумісного майна подружжя.
Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,
що позивач перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року. Під
час спільного проживання у шлюбі
сторонами придбано наступне майно: 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль
марки «Daewoo» Lanos, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач
зазначила, що між сторонами подружні
стосунки припинилися, проте згоди щодо
розподілу майна ними не досягнуто, тому
вважає, що спільне майно підлягає
поділу в судовому порядку. Просить суд
поділити майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
виділивши відповідачу у власність 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіль
марки «Daewoo» Lanos та стягнути з
відповідача на користь позивача
компенсацію за належну їй 1/4 частину
квартири та 1/2 частину автомобіля.
Також просила стягнути з відповідача
судові витрати у сумі 3 306 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, з підстав, викладених в
позовній заяві, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову, зазначивши, що 1/2 частина
квартири не є спільною сумісною
власністю подружжя та була придбана
фактично батьками відповідача за
позичені йому ними кошти, а також не
погоджується з запропонованим
позивачем варіантом розподілу майна та
визначенням його вартості.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали
справи, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні ним
правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 09
жовтня 2004 року. 08 серпня 2012 року шлюб
між сторонами розірвано (а.с. 85).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 13.12.2010 року відповідач
ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 придбали у
власність, в рівних частках кожний,
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 76,70 кв. м., житловою
площею 41,90 кв. м. (а.с. 100).

Згідно інформації, наданої Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 76,70 кв. м.,
житловою площею 41,90 кв. м. на праві
власності зареєстрована за ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в рівних долях.

1/2 частини спірної квартири, яка є
власністю ОСОБА_3, придбана у період
його перебування у шлюбі з ОСОБА_2, а,
отже, є спільним майном подружжя.

Також, за час перебування у шлюбі
сторони придбали автомобіль марки
«Daewoo» Lanos, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я відповідача (а.с.
7).

У відповідності з ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один із них не
мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Судом встановлено, що сторонами не
досягнуто згоди стосовно поділу
спільного майна.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Позивач ОСОБА_2 просить в порядку
поділу майна подружжя виділити
відповідачу у власність 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та автомобіль марки
«Daewoo» Lanos, стягнувши з відповідача на
користь позивача компенсацію вартості
її частки у спільному майні - 1/4 частини
квартири та 1/2 частини автомобіля.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про судову практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Для визначення розміру компенсації за
належну позивачу частку у спільному
майні, стороною позивача було заявлено
клопотання про призначення судової
будівельно-технічної та
автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року по
справі призначено судову
будівельно-технічну та
автотоварознавчу експертизу для
визначення ринкової вартості 1/4
частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини
автомобіля «Daewoo» Lanos.

Згідно висновку експерта КНДІСЕ за
результатами проведення судової
оціночно-будівельної експертизи №
2831/14-42 від 06.06.2014 року, ринкова вартість
1/4 частини квартири АДРЕСА_1 станом і в
цінах на момент проведення дослідження
становить 196 113 грн. (а.с. 234-242).

Разом з тим, до суду надійшло
повідомлення судового експерта КНДІСЕ
ОСОБА_6 № 2832/14-54 від 30.04.2014 року про
неможливість дачі висновку про
визначення ринкової вартості 1/2
частини автомобіля «Daewoo» Lanos у зв'язку з
тим, що об'єкт дослідження не було
надано для огляду (а.с. 227).

Представник відповідача з оцінкою
спірної квартири не погодився. Проти
компенсації вартості частки спільного
майна подружжя також заперечував.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

У відповідності до вимог
ст. 71 СК України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно,
допускається лише за його згодою.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
у п. 25 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 Сімейного Кодексу
України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У разі коли
жоден із подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Оскільки відповідач заперечував щодо
стягнення з нього грошової
компенсації, а також, враховуючи, що
позивачем відповідна грошова сума
компенсації вартості її частки на
депозитний рахунок суду не внесена, суд
вважає, що поділ спірного майна має
бути проведений шляхом визнання права
власності у рівних частках за кожним із
подружжя.

Вирішуючи питання про порядок поділу
спірного автомобіля марки «Daewoo» Lanos, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, суд враховує, що поділ майна
подружжя здійснюється відповідно до
статтей 69-71 Сімейного Кодексу України,
вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи, а позивач не
надала суду належних доказів в
розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України дійсної
вартості автомобіля ні на час його
придбання, ні на час розгляду справи.

Таким чином, враховуючи відсутність
належної оцінки дійсної ринкової
вартості автомобіля марки «Daewoo» Lanos, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, суд вважає за необхідне визнати
право власності на автомобіль у рівних
частках за кожним.

За таких обставин, оцінивши наявні у
справі докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог та,
відповідно, про порядок поділу
спільного сумісного майна подружжя,
виходячи з принципу рівності часток
майна дружини та чоловіка.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає до стягнення судовий збір в
сумі 1609 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 75, 88, 212-215, 218 ЦПК
ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 61, 69,
70,71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Daewoo» Lanos,
2008 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя визнати за
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
право власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 76,70 кв. м.,
житловою площею 41,90 кв. м. та за ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 76,70 кв. м.,
житловою площею 41,90 кв. м.

В порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя визнати за
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
право власності на 1/2 частину
автомобіля марки «Daewoo» Lanos, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та
за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) право власності на 1/2 частину
автомобіля марки «Daewoo» Lanos, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 1609 грн. 50
коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

І.О. Набудович