02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 05 березня 2014 року у
справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
У вересні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором CL-013/187/2007 в сумі 700 725,21 грн.;
суму несплачених відсотків в розмірі 229
682,69 грн.; пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості в сумі 326 594,77 грн.;
судовий збір в сумі 3 441,00 грн.

Додатковим рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 березня 2014
року в задоволенні позовної вимоги про
солідарне стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» просить суд
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 05 березня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги та
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
витрати на оплату судового збору у
розмірі 5 268,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Справа № 755/22824/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/9372/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Гончарук
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.З матеріалів
справи вбачається, що 25.09.2007 року між
ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір CL-013/187/2007 на суму 147
281,60 дол. США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 9,99%
річних.

25.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
було укладено договір поруки №
SR-013/187/2007, за умовами якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» свої
зобов'язання за кредитним договором
виконало належним чином, надавши
ОСОБА_1 в кредит суму грошових коштів.
Проте, ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів належним
чином не виконала, у зв'язку із чим
утворилась заборгованість, яка станом
на 03.09.2013 року становить 116 402,84 дол. США,
що в еквіваленті за офіційним курсом
НБУ становить 930 407,90 грн., пеня за період
з 03.09.2012 року по 03.09.2013 року становить 3 265
947,71 грн.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому. За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У відповідності до п. 3.4 договору поруки
№ SR-013/187/2007 від 25.09.2007 року обов'язок
поручителя виконати боргові
зобов'язання виникає при отриманні від
кредитора відповідної вимоги. Така
вимога вважається отриманою
поручителем, якщо кредитор надіслав її
поштою за адресою, вказаною у договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» звернулося з
вимогою про дострокове погашення
заборгованості за кредитним договором
до ОСОБА_1 14.02.2011 року, 30.06.2011 року та
02.02.2012 року, в той час як до ОСОБА_2 ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» звернулося з
такою вимогою лише 03.09.2013 року.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що у передбачені
законом строки поручителем ОСОБА_2
вимога про дострокове погашення
заборгованості отримана не була,
оскільки позивач не звернувся до
поручителя з вимогою виконання
зобов'язання за кредитним договором
протягом шести місяців після першого
звернення позивача до ОСОБА_1 Тому,
вимоги апеляційної скарги щодо
стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
є безпідставними та суперечать вимогам
ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Що стосується вимог апеляційної скарги
щодо стягнення з відповідачів на
користь позивача суми пені в розмірі 3
265 947,71 грн. за період з 03.09.2012 року по
03.09.2013 року, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо зменшення такого
розміру пені до 10% від суми
заборгованості, оскільки в даному
випадку сума пені значно перевищує
суму основного боргу за кредитним
договором.

Крім того, представник ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» - Бондар О.В.
посилається на те, що оскаржуваним
рішенням не обґрунтовано відмову в
задоволенні позовних вимог щодо
відповідача ОСОБА_2, проте матеріали
справи містять додаткове рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 березня 2014 року, яким
обґрунтовано відмову в задоволенні
позовних вимог щодо ОСОБА_2

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позовних вимог шляхом стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» заборгованості за кредитним
договором, оскільки позивачем
пропущено строк звернення з вимогою
про дострокове виконання зобов'язання
за кредитним договором до поручителя.

Разом з тим, судом першої інстанції
вірно зменшено суму пені за
прострочення виконання зобов'язання в
силу ст. 551 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 березня 2014 року у справі
за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: