Справа № 204/1180/14-ц
Провадження № 2/204/1133/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, якою просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором від 07 квітня 2008
року в розмірі 4 436 грн. 72 коп., а також
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В
обґрунтуванні своїх вимог позивач
вказав на те, що 07.04.2008 року між ТОВ
«Комерційний Банк «Дельта» та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір №
001-03277-070408, згідно якого відповідачці
було відкрито картковий рахунок з
лімітом кредитної лінії в сумі 30 000 грн.
У відповідності до умов договору
держатель картки зобов'язаний щомісяця
в строки, визначені правилами
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць. Відповідачка порушила умови
кредитного договору і має прострочену
заборгованість, про виникнення якої
неодноразово здійснювалося її
повідомлення, однак на даний час
кредитна заборгованість не погашена.
Таким чином, станом на 03 жовтня 2007 року
виникла заборгованість по тілу кредиту
у розмірі - 2 339 грн. 27 коп.,
заборгованість за прострочене тіло
кредиту у розмірі - 576 грн. 46 коп.,
заборгованість за відсотками - 476 грн. 18
коп.; заборгованість по комісіях - 1044
грн. 81 коп. Тому ПАТ «Дельта Банк», яке є
правонаступником всіх прав та
зобов'язань ТОВ «Комерційний Банк
«Дельта» вимушений звернутися до суду
для стягнення вказаної вище суми
заборгованості.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, але надав до суду
заяву, в якій позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив розглядати
справу без його участі.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, але надала 11.07.2014 року до суду
заяву, у якій просила застосувати
строки позовної давності до даної
заяви та відмовити у задоволені позову,
розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України -
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитор) зобов'язана надати
грошові кошти (кредит) позичальнику в
розмірі і на умовах, передбачених
договором, а позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 07
квітня 2008 року між ТОВ КБ «Дельта Банк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 001-03277-070408, згідно якого
відповідачці було відкрито картковий
рахунок з лімітом кредитної лінії в
сумі 30 000 грн. (а.с. 7-8). У відповідності до
умов договору Держатель картки
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені правилами здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, яка виникла за
попередній звітний місяць.

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» є правонаступником всіх
прав та зобов'язань Товариства з
обмеженою відповідальністю «КБ
«Дельта».

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору
моментом надання банком держателю
кредиту є день здійснення операції за
допомогою картки або день утримання
платежів за умови відсутності на
рахунку власних коштів держателя. У
відповідності до умов даного договору,
держатель картки зобов'язаний щомісяця
в строки, визначені правилами,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за Кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, а також здійснювати погашення в
повному обсязі заборгованості за
Овердрафтом, яка виникла за попередній
звітний місяць, сплачувати всю суму
процентів, нарахованих за користування
кредитною лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі погашення
строків сплати заборгованості за
Кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування Кредитною
лінією та/або Овердрафтом.

Відповідно до п. 5.2 цей договір набуває
чинності з дати його укладання
сторонами та діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за цим договором.

Відповідачка порушила умови
кредитного, у зв'язку з чим станом на 27
листопада 2013 року виникла
заборгованість по тілу кредиту у
розмірі - 2 339 грн. 27 коп., заборгованість
за прострочене тіло кредиту у розмірі -
576 грн. 46 коп., заборгованість за
відсотками - 476 грн. 18 коп.;
заборгованість по комісіях - 1044 грн. 81
коп, а всього 4 436 грн. 72 коп..

Як вбачається із матеріалів справи, та
як зазначає позивач, відповідач не
виконав умови кредитного договору,
погашення кредиту не здійснював
належним чином, чим порушив
зобов'язання, щодо щомісячної сплати
кредитних коштів та процентів за
користування наданими кредитними
коштами, що прямо передбачалось
умовами кредитного договору.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила

Відповідно до ч. 1,3 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно наданого розрахунку
заборгованості (а.с. 5) останій платіж в
рахунок погашення заборгованості
відповідачкою було внесено з 01.10.2008
року по 31.10.2008 року. Наступний період
внесення платежу визначається згідно
разрахунку з 03.11.2008 року по 28.11.2008 року.

Таким чином позовна давність на не
погашену частину заборгованості
перервалася та її новий перебіг у
позивача по справі почався з 29
листопада 2008 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а у
відповідності до ст. 258 ЦК України
спеціальна позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно вимог ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631
ЦК України слід дійти висновку про те,
що у разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом всього часу -
до закінчення строку виконання
останнього зобов'язання, вправі
заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

Тому, суд приходить до висновку, що в
даному випадку строк позовної давності
щодо вимог позивача закінчився 29
листопада 2011 року, оскільки після
порушення боржникам строку сплати
чергового платежу у період з 03.11.2008 року
по 28.11.2008 року, позивач мав право
звернутися до суду про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами).

Саме такого висновку дійшов
Верховний Суд України в постанові від 06
листопада 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний банк»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Оскільки позивачу у
задоволенні позову відмовлено, суд
вважає що не має підстав в повернені
позивачу судових витрат.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 257-261, 264, 266, 526, 530, 625,
1048-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська