РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого судді Гримайло
А.М.

При секретарі
Смородській М.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та частини
додатковий витрат на її навчання, -

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, у якому
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі у розмірі 1000, 00 грн. на
один календарний місяць (щомісячно),
починаючи з моменту звернення до суду з
цим позовом, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку та стягнути на її
користь ? частину додаткових витрати на
навчання неповнолітнього сина у
розмірі 1760, 00 грн.

22 жовтня 2014 року позивачем позовні
вимоги уточнені – вона просить
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини у твердій грошовій сумі у
розмірі 1000, 00 грн. На календарний місяць
(щомісячно), починаючи с моменту
звернення з цим позовом і до закінчення
навчання дитиною у навчальному закладі
та стягнути з відповідача разово на її
користь ? частину додаткових витрат на
навчання неповнолітнього сина у
розмірі 1760, 00 грн.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивач зазначає, що 31 серпня 1996 року
між нею та відповідачем був
зареєстрований шлюб, який рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 01 вересня 2014 року розірваний. Від
шлюбу вони мають неповнолітнього сина
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. С січні 2014 року
син проживає разом з нею, с травня 2014
року відповідач повністю припинив
надавати гроші на утримання сина.
Згідно даних Єдиного Державного
реєстру юридичних осіб та
осіб-підприємців засновником,
власником та керівником ТОВ “Моду
лор-Сервіс” є відповідач ОСОБА_2 Таким
чином, відповідач є повністю
платоспроможнім, однак має скриті
джерела доходів, вона вважає
необхідним визначити розмір аліментів
у твердій грошовій сумі у розмірі 1000, 00
грн. щомісяця. Підтвердження його
платоспроможності є регулярні виплати
за договорами банківських кредитів.
Крім того, з січня по квітень 2014 року
відповідач добровільно перерахував на
рахунок сина загальну суму 4158, 00 грн., що
фактично й дорівнює позовним вимогам
про стягнення 1000, 00 грн. на місяць. Крім
того, дитина на підставі договору про
навчання № 12.08.2014 року № ХА-14-16-49 про
навчання, підготовку, підвищення
кваліфікації або про надання освітніх
послуг стосовно ОСОБА_3, останній став
студентом першого курсу ОСОБА_4
Національного Університету міського
господарства імені ОСОБА_5. Часткову
оплату за навчання, за перший семестр,
в розмірі 3520, 00 грн. вона сплатила, що
підтверджується платіжною квитанцією
№ 12382037 від 14.08.2014 року, тож вона вважає,
що половину цих коштів має сплачувати
відповідач по справі. Враховуючи
наведене, вона просить стягнути
аліменти на свою користь у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн.
щомісячно, починаючи з моменту
звернення до суду та до закінчення
навчання ОСОБА_3 у навчальному закладі
та 1/2 частину понесених нею витрат на
навчання сина.

У судовому засідання представник
позивача ОСОБА_6 повністю підтримав
позовні вимоги та просив задовольнити
їх в повному обсязі.

У судове засідання з’явився
представник відповідача, позовні
вимоги визнав частково та пояснив, що
дійсно відповідач ОСОБА_2 від шлюбу з
позивачем мають спільного сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. С січня 2014 року син
проживає з матір’ю, позивачем по
справі ОСОБА_1 Відповідач є інвалідом
ІІ групи та страждає на захворювання
“розсіяний склероз”, у зв’язку з
інвалідністю не в змозі працювати та
його дохід складається виключно з
пенсії по інвалідності, яка відповідно
довідці Управління ПФУ від 14.08.2014 року
складає 949,00 грн. Таким чином, в міру
своїх можливостей він утримує
неповнолітнього сина, однак, такий
спосіб позивача не влаштовує, тож вона
звернулась з цим позовом до суду. Крім
того, відповідач має величезні борги за
кредитам, які вимушений був взяти для
можливості отримання належного
лікування та допомоги на утримання
позивача з сином. Загальна сума боргу
становить 37769, 98 грн., і на сьогоднішній
день зазначені кредити сплачують його
рідні сестри своїми коштами. Таким
чином, об’єктивної можливості
внаслідок вказаних причин, сплачувати
щомісяця аліменти на утримання сина в
розмірі 1000, 00 грн. відповідач не має та
вважає справедливим та обґрунтованим
розмір аліментів в сумі 386, 00 грн. що
складає 30% від прожиткового мінімуму
для дитини віком від 6 до 18 років до
досягнення дитиною повноліття. Також
вони заперечують проти стягнення 1760, 00
грн. додаткових витрат на навчання,
оскільки протягом березня - травня 2014
року відповідачем по домовленості з
позивачем на рахунок сина ОСОБА_3 було
перерахована 4158,00 грн. на навчання у
вищому навчальному закладі, що
підтверджується відповідною випискою
по картковому рахунку.

Допитані у судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що відповідач по
справі є її рідним братом. З 22 січня 2014
року він є інвалідом ІІ групи по
загальному захворюванню. На теперішній
час в нього порушені рухівні функції
організму, він потребує постійного
лікування та нагляду, фактично не може
обходитися без сторонньої підтримки та
допомоги. З 14 грудня 2012 року він не
працює, іншого доходу, окрім пенсії, що
йому призначена за інвалідністю в
розмірі 949, 00 грн. на місяць, не має.
Таким чином, всю турботу про брата,
відповідача по справі, у тому числі й
матеріальне забезпечення, вона та її
рідна сестра взяли на себе. Так, вони
своїм коштом купують йому ліки,
забезпечують належне харчування,
лікування, сплачують за кредитними
договорами, тощо. Крім того, протягом
березня-травня 2014 року вона на прохання
відповідача надавали йому кошти на
загальну суму 4158, 00 грн., які останній
перераховував на рахунок свого
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 для оплати навчання в
вищому навчальному закладі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, свідків,
вивчивши матеріали справи на оцінивши
наявні у справі докази прийшов до
наступного.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на
дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька або
у твердій грошовій сумі і виплачується
щомісяця.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров’я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров’я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що 31 серпня 1996 року
між сторонами по справі, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 (до одруження –ОСОБА_1) ОСОБА_4
міським відділом реєстрації актів
громадянського стану був
зареєстрований шлюб, актовий запис №
1146.

Від шлюбу в них народилася дитина – син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про
народження серії №-ВЛ номер 058079 видане
міським відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Харкова 05
серпня 1997 року, актовий запис № 2478). На
сьогоднішній день ОСОБА_3 є
неповнолітнім.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова по справі № 642/7029/14ц,
провадження № 2/642/1614/14 від 01 вересня 2014
року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2,
зареєстрований 31 серпня 1996 року ОСОБА_4
міським відділом реєстрації актів
громадянського стану розірвано.

При цьому, сторонами по справі визнано,
що сімейні відносини між ними
припинені в грудні 2013 року, з січня 2014
року неповнолітня дитина – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачем по
справі.

Відповідно до Договору про навчання,
підготовку, перепідготовку,
підвищення кваліфікації або про
надання додаткових освітніх послуг №
ХА-14-16-49 від 12 серпня 2014 року, укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 національним
університетом міського господарства
ім.. ОСОБА_5 університет надає освітню
послугу студенту ОСОБА_3 за рахунок
коштів замовника. Вартість освітньої
послуги за навчальний рік становить 7040,
00 грн.

Відповідно до квитанції № 12382037 від 14
серпня 2014 року ОСОБА_3 через ОСОБА_1
сплачено на рахунок Університету 3520, 00
грн. за навчання.

Згідно копії трудової книжки
відповідача ОСОБА_2, з останнього місця
роботи – з посади генерального
директора ПП “Модулор-Сервіс” він
звільнений 14 грудня 2012 року відповідно
до наказу № 4 від 14.12.2012 року. Належних
доказів того, що на сьогоднішній день
він працює та отримує прибуток в суду
не має. Посилання представника
позивача на невнесення будь-яких змін у
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців щодо
ОСОБА_2, який значиться власником та
генеральним директором ПП
“Модулор-Сервіс”, оскільки невнесення
підприємством даних до реєстру не може
бути підтвердженням роботи на
відповідній посаді та отримання
доходу, крім того, саме внесення таких
змін не залежить від волі відповідача,
як звільненого співробітника, а
покладається на обов’язки зазначеного
підприємства.

Крім того, згідно з довідки Західної
ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів
Харківській області ОСОБА_2 доходів не
отримує.

Відповідно до довідки до акту МСЕК від
21 січня 2014 року серії 10 ААБ номер 684929
відповідачу ОСОБА_2 .Е. встановлена
друга група інвалідності за загальним
захворюванням на строк до 01 лютого 2015
року та протипоказана важка фізична
праця.

Згідно виписки з історії хвороби
інституту неврології, психіатрії та
наркології НАМН України ОСОБА_2
страждає на розсіяний склероз,
вторинно - прогредиєнтиним типом течії,
з нижнім парапапезом,
мозжечково-атактичним синдромом,
сфинктерними порушеннями.

Відповідно довідці Управління
пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова № 08/3957 від 14.08.2014р.
відповідач ОСОБА_9 з 22 січня 2014 року
перебуває на обліку в УПФУ та одержує
пенсію по інвалідності 2 групи.

Згідно довідці УПФУ в Жовтневому
районі м. Харкова від 14 серпня 2014 року,
ОСОБА_2 отримав пенсію як інвалід
другої групи – у січні 2014 року – 306, 13
грн., з лютого 2014 року по серпень 2014
року – по 949, 00 грн. на місяць.

Крім того, відповідач має борги за
кредитними договорами на загальну суму
37 769, 98 грн. Так, відповідно до
кредитного договору № 50421641 від 15.10.2013
року, укладеному між ПАТ “Альфа-банк”
та ОСОБА_2 та відповідній довідці борг
за зазначеним кредитним договором
складає 16088, 87 грн.; відповідно до
кредитного договору № 011-20523-291013 від
29.10.2013 р., укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ
“Дельта-Банк” та відповідної виписки
по кредитному рахунку борг за
договором складає 21681, 11 грн.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що єдиним джерелом
існування відповідача є призначена
пенсія інваліда другої групи. Інших
джерел доходів він не має, весь тягар
його матеріального утримання
(лікування, сплата комунальних послуг,
боргів за кредитами тощо) здійснюється
його рідними сестрами ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Таким чином, враховуючи
стан здоров’я, матеріальний стан
відповідача та його реальні можливості
в наданні матеріальної допомоги
синові, враховуючи зібрані по справі
докази суд приходить до висновку про
можливість відповідача надавати
матеріальну допомогу на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
повнолітня в розмірі ? частки його
заробітку(доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно
починаючи з 24.09.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Оскільки, відповідно до положень
ст.ст. 182 - 184 СК України, з огляду на
отримання відповідачем пенсії по
другій групі інвалідності, підстави
для визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі через
нерегулярність, мінливість або
одержання доходу в натурі, відсутні.
Отримання відповідачем пенсії
свідчить про наявність стабільного
доходу, з якого за правилами ст. 183 СК
України, має стягуватись частка як
аліменти на дитину.

Щодо вимог позивача про стягнення
аліментів починаючи з моменту
звернення до суду з позовом до
закінчення навчання дитиною у вищому
навчальному закладі, то відповідно до
п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України “Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів” №
3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 180 СК
України батьки зобов’язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття, а
у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199
цього Кодексу, і своїх повнолітніх
дочку, сина. Стягнення аліментів на
дочку, сина, які досягли повноліття, з
підстав, передбачених ст.ст. 198, 199 СК
України здійснюється у судовому
порядку за новою позовною заявою. Таким
чином, оскільки ОСОБА_3, 10 травня 1997 року
є неповнолітнім, тож підстави для
стягнення аліментів на нього із
зазначених підстав відсутні.

Не вбачає підстав суд й у
задоволенні вимог позивача про
стягнення додаткових витрат на
навчання неповнолітнього сина. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов’язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Однак, посилання позивачки
та її представника на те, що
додатковими є витрати, пов’язані з
навчанням в вищому навчальному закладі
є помилковими, оскільки зазначені
витрати не можна вважати такими, що
пов’язані з розвитком здібностей
дитини в розумінні ст. 185 СК України. Сам
факт навчання неповнолітнього у ВНЗ не
свідчить про його особливі здібності і
потребу в стягнення додаткових витрат
на його розвиток. Крім того,
відповідачем надані докази того, що
кошти на навчання були перераховані
ним на розрахунковий рахунок сина
добровільно протягом березня-травня 2014
року. Таким чином, враховуючи наведене,
стан здоров’я відповідача, його
матеріальне становище та
платоспроможність, суд приходить до
висновку, що вимоги про стягнення
додаткових коштів на навчання
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує стягнути з ОСОБА_11 на
користь держави судовий збір в розмірі
243. 60 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного
кодексу України, п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
р. N 3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
ст.ст. 88, 213-215, 367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та частини
додатковий витрат на її навчання
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н.
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини –
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 розмірі 1/4 частки
його заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 24.09.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н.
НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у
розмірі 243. 60 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Харківської області
через Ленінський районний суд м.
Харкова.

Суддя
А.М.Гримайло