Справа № 296/7475/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетініної Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем, визнання
особи такою, що прийняла спадщину,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину, визнання права власності
на майно в порядку спадкування за
законом ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом
та згідно заяв про зміну позовних вимог
від 02.12.2013р. та від 19.02.2014р. просили суд:
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_4; визнати
ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину за
адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька -
ОСОБА_4; визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від
21.10.2010р., що видане ОСОБА_5; визнати право
власності на 1/3 частину від 2/3 частин
будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1; визнати
право власності на 1/3 частину від 2/3
частин будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Обгрунтовуючи уточнені вимоги
позивачі вказали, що їх батьками ОСОБА_4
та ОСОБА_6 під час перебування у шлюбі
було побудовано та прийнято до
експлуатації 29.05.1970р. будинок АДРЕСА_1.
Після смерті матері - ОСОБА_6 позивачі
та їх батько - ОСОБА_4 фактично прийняли
спадщину, оскільки тривалий час
проживали у тому ж будинку АДРЕСА_1, що
стверджується рішенням Апеляційного
суду Житомирської області від 11.09.2013р.

21.02.1982р. ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із
ОСОБА_5. Деякий час позивачі проживали
спільно з батьком та мачухою, однак
згодом створили свої сім'ї та змінили
місце проживання. У 2000р. ОСОБА_4 важко
захворів, переніс хірургічне втручання
та потребував постійного догляду, у
зв'язку з чим у 2004 році позивач ОСОБА_1
звільнився з робити та оселився в
будинку АДРЕСА_1 на постійне
проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько - ОСОБА_4 помер.
Мачуха - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 В
кінці жовтня 2011р. позивач ОСОБА_1
звернувся до нотаріальної контори для
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
та дізнався, що в спадковій справі є
заява від брата померлої ОСОБА_3 на
прийняття спадщини. В цей же час стало
відомо про наявність свідоцтва про
право на спадщину після смерті батька
ОСОБА_4, яке видане одноособово на
мачуху ОСОБА_5

Вважаючи, що їх спадкові права
порушено, позивачі звернулися до суду
із вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник а також представник
ОСОБА_2 позов підтримали у повному
обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник
заперечили щодо задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Встановлено, що батьки позивачів -
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 06.11.1955 року.
21.02.1958 року на ім'я ОСОБА_4 надано дозвіл
на будівництво жилого будинку по
АДРЕСА_1 за вказаною адресою був
прийнятий в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_3 матір позивачів - ОСОБА_6
померла. Разом із спадкодавицею на день
її смерті у будинку АДРЕСА_1 були
зареєстровані її чоловік - ОСОБА_4 та їх
сини - позивачі по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів
ОСОБА_4 (а.с. 25). Свідоцтво про право на
спадщину за законом на цілий будинок
21.10.2010 року отримала його друга дружина
ОСОБА_5. Після її смерті заяву про
прийняття спадщини подав відповідач
ОСОБА_3, брат померлої.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи та встановлені
рішенням Апеляційного суду
Житомирської області від 11.09.2013р. по
справі №296/3527/12-ц за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
факту належності житлового будинку,
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності на частину
будинку (а.с. 94 -96).

Вказаним рішенням Апеляційного суду
Житомирської області по справі
№296/3527/12-ц визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_6;
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6
батько позивачів ОСОБА_4 зареєстрував
шлюб із ОСОБА_5, яка після реєстрації
шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.
21).

23.02.2000р. ОСОБА_4 переніс хірургічне
втручання, що стверджується випискою
обласної клінічної лікарні ім. О.Ф.
Гербачевського №1398 від 12.07.2013р. (а.с. 43).

Згідно витягу із акту огляду МСЕК №063536
ОСОБА_4 присвоєно другу групу
інвалідності з 21.07.2000р. (а.с. 204 -205).

Позивач ОСОБА_1 20.08.2004р. звільнився з
роботи за власним бажанням згідно ст.38
КЗпПУ (а.с. 44 - 46).

Як пояснив у судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, звільнення з роботи
було пов'язане із необхідністю
доглядати батька ОСОБА_4 після тяжкої
операції та стало наслідком зміни
місця постійного проживання на адресу:
АДРЕСА_1.

Те, що позивач ОСОБА_1 з 2004р. фактично
постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1
до дня смерті батька - ОСОБА_4
стверджується рапортом ДІМ
Корольовського РВ УМВС України в
Житомирській області від 24.07.2013р. (а.с.59).

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які
проживали по сусідству з ОСОБА_4,
підтвердили, що разом з ним за адресою:
АДРЕСА_1, з 2004р. і до моменту смерті
проживав також його син - ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які є братами
відповідача та померлої ОСОБА_5,
пояснили, що позивач ОСОБА_1 в період з
2004р. по момент смерті ОСОБА_4 лише
провідував батька за адресою: АДРЕСА_1,
однак постійно з ним не проживав.

Суд критично відноситься до показів
свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які є
братами відповідача, а тому
зацікавлені у вирішенні даної справи.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що покійна
ОСОБА_5 була їй тіткою, яку вона
провідувала за адресою: АДРЕСА_1, лише
після смерті ОСОБА_4. Крім того, свідок
ОСОБА_14 надала пояснення з приводу
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спірний
період з 2004р. по 2010р. в с.Городище
Черняхівського району Житомирської
області, що не стосується предмету
спору.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вказали, що
лише зі слів ОСОБА_5 їм відомо, що вона
проживала разом з ОСОБА_4 Разом з ними
більше ніхто не проживав. Обидві лише
два рази після смерті ОСОБА_4
провідували ОСОБА_5 за адресою:
АДРЕСА_1. Таким чином, покази свідків
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не можуть чітко
підтвердити чи спростувати обставини
спільного проживання позивача ОСОБА_1
із батьком ОСОБА_4 у період з 2004р. по 2010р.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що свідками ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не
спростовано доводів позивача ОСОБА_1
щодо його спільного проживання з
ОСОБА_4 у період з 2004р. по момент смерті
останнього.

Враховуючи надані позивачем ОСОБА_1 та
його представником докази, суд
приходить до висновку про задоволення
позову в частині встановлення факту
постійного проживання ОСОБА_1 із
батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, з
2004року по день смерті ОСОБА_4

Як вже було зазначено, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно приписів ст.1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_4 є його дружина -
ОСОБА_5 та сини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Встановлено, що спадщину після смерті
ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом від 21.10.2010р. на цілу
частину житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.159).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 постійно
проживав разом із ОСОБА_4 на час
відкриття спадщини, він є таким, що
прийняв спадщину.

За правилами ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Якщо спадщину прийняло
кілька спадкоємців, свідоцтво про
право на спадщину видається кожному з
них із визначенням імені та часток у
спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Відповідно до ст.1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову
практику у справах про спадкування»
роз'яснено, що відповідно до статті 1301
ЦК свідоцтво про право на спадщину
може бути визнано недійсним не лише
тоді, коли особа, якій воно видане, не
мала права на спадкування, але й за
інших підстав, установлених законом.
Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним,
визнання відмови від спадщини
недійсною, визнання шлюбу недійсним,
порушення у зв'язку з видачею свідоцтва
про право на спадщину прав інших осіб
тощо.

З урахуванням обставин справи, суд
приходить до висновку, що видачею
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.10.2010р. було порушено право
кожного з позивачів на 1/6 частини
будинку АДРЕСА_1, що згідно рішення
Апеляційного суду Житомирської
області від 11.09.2013р. по справі №296/3527/12
належить їм на праві власності, а також
право позивача ОСОБА_1 на спадкування 1/3
від 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, що
залишилися після смерті батька -
ОСОБА_4.

Отже, підлягає визнанню недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 21.10.2010р. в частині порушення
прав позивачів на будинок АДРЕСА_1

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 на
момент смерті володів на праві
власності 2/3 частинами будинку АДРЕСА_1,
а його син - ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3
частини майна та фактично спадщину
прийняв, суд задовольняє позовні
вимоги в частині визнання права
власності ОСОБА_1 на 1/3 частини будинку
від 2/3 частин за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, позивач ОСОБА_2 на
момент смерті батька - ОСОБА_4 постійно
проживав та працював на території
Російської Федерації (а.с.51, 89 - 91). Із
заявою про прийняття спадщини у строк
визначений ст.1270 ЦК України до
нотаріуса не звертався.

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 07.08.2012р. по справі
№2-1178/12, що залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 18.10.2012р., відмовлено ОСОБА_2
в задоволенні позову про визнання
права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_4
(а.с. 52, 53, 175).

Оскільки, позивач ОСОБА_2 на момент
відкриття спадщини після смерті батька
-ОСОБА_4 проживав окремо від
спадкодавця та рішенням суду йому
відмовлено у визначенні додаткового
строку для прийняття спадщини, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову в
частині визнання права власності на 1/3
від 2/3 частин будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1222,1261,1268-1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 212, 215 ЦПК
України, суд ,-

В И Р
І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 із батьком -ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1, з 2004року по день смерті ОСОБА_4,
тобто ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати ОСОБА_1 таким, що прийняв
спадщину за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті батька - ОСОБА_4.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 21 жовтня 2010
року, видане ОСОБА_5 державним
нотаріусом Першої Житомирської
державної нотаріальної контори ОСОБА_18
та зареєстроване в реєстрі за №3-633 в
частині спадкування:

- 1/6 частини будинку АДРЕСА_1, що згідно
рішення Апеляційного суду
Житомирської області від 11.09.2013р. по
справі №296/3527/12 визнана на праві
власності за ОСОБА_1;

- 1/6 частини будинку АДРЕСА_1, що згідно
рішення Апеляційного суду
Житомирської області від 11.09.2013р. по
справі №296/3527/12 визнана на праві
власності за ОСОБА_2;

- 1/3 від 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, що
залишилися після смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частини будинку від 2/3 частин за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті батька - ОСОБА_4.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
705,45грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомир протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
В. П. Маслак