Справа № 750/3990/14 Провадження №
22-ц/795/1766/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Карапута Л. В. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.суддів:Онищенко О.І., Скрипки А.А.при
секретарі:Позняк О.М.за участю:ОСОБА_5,
його представника - ОСОБА_6,
представника КП «Чернігівський
обласний академічний Український
музично-драматичний театр ім..Т.Г.
Шевченка» Чернігівської обласної ради
- Борзака А.М., представника
профспілкового комітету КП
«Чернігівський обласний академічний
Український музично-драматичний театр
ім..Т.Г. Шевченка» Чернігівської
обласної ради - Максименко Н.К.,
представника Чернігівської обласної
державної адміністрації - Кудрявцевої
І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до Комунального
підприємства «Чернігівський обласний
академічний Український
музично-драматичний театр ім..
Т.Г.Шевченка» Чернігівської обласної
ради про скасування наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 липня 2014 року скасувати
та постановити нове рішення, яким
визнати неправомірними та скасувати
накази відповідача № 4 від 04.12.2014 року
«Про зміну істотних умов праці» та №
17-к від 04.04.2014 року про звільнення та
поновити його на посаді головного
диригента театру. Стягнути з
відповідача 8323 грн. за час вимушеного
прогулу, 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 24 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального права,
зокрема: ч.2 ст.13, ч.3 ст.32, ст.49-2, п.3 ч.1
ст.247 КЗпП України. Так, з тексту наказу
№4 від 04.02.2014 року вбачається, що зміни
викликані не змінами в організації
роботи праці, а з причин можливих змін
у фінансуванні театру, що не є
підставою для переведення в сенсі
ч.3ст.32 КЗпП України.

Крім того, згідно ч.2 ст.13 КЗпП України
та п. 3.1 Колективного договору
адміністрації та трудового колективу
театру, зміни в організації
виробництва і праці є предметом
спільного розгляду адміністрації та
профкому і на такі зміни необхідна
згода профспілкового органу, і у
випадку видання наказу №4-к від 04.02.2014
року відповідачем обговорення та
згоди профспілкового комітету на зміни
оплати праці в театрі не було.

Відповідно до п.1.6 Колективного
договору, положення такого
розповсюджується на працівників
театру, незалежно від того, чи є вони
членами профспілки, а згідно п. 2.3
Колективного договору звільнення без
згоди профкому є порушенням
колективного договору і є окремою
підставою для поновлення на роботі.

Апелянт також зазначає, що порушені
строки попередження працівників,
передбачені ч.3 ст.241-1 КЗпП України.
Звільнення його (апелянта) було
проведено до закінчення 2-місячнного
строку попередження передбаченого
ч.4ст.32 та 49-2 КЗпП України..

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без зміни,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при звільненні відповідача з
роботи за п.6 ст.36 КЗпП України
відповідачем норми трудового
законодавства не були порушені.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду, оскільки
вони відповідають фактичним
обставинам, встановленим під час
розгляду справи, а також вимогам
чинного законодавства.

По справі судом встановлено, що позивач
ОСОБА_5 працював на посаді головного
диригента КП «Чернігівський обласний
академічний Український
музично-драматичний театр ім.
Т.Г.Шевченка» Чернігівської обласної
ради з 15.01.2004 року (а.с.61).

Рішенням 17 сесії 6 скликання
Чернігівської обласної ради від 30.01.2014
року «Про обласний бюджет на 2014 рік»
скорочені витрати на культуру, в
зв'язку з чим Департаментом культури і
туризму, національностей та релігій
Чернігівської облдержадміністрації
було повідомлено про зменшення
фінансування КП «Чернігівський
обласний академічний Український
музично-драматичний театр ім.
Т.Г.Шевченка», в тому числі на оплату
праці не додано 937,7 тис.грн.,
нарахування на оплату праці 340,5 тис.
грн. (а.с.59,70).

Згідно п.7.3 статуту КП «Чернігівський
обласний академічний Український
музично-драматичний театр ім. Т.Г.
Шевченка», органом до сфери управління
якого входить Підприємство -
Управлінням культури і туризму
Чернігівської облдержадміністрації, і
до компетенції якого належить в т.ч. і
затвердження фінансового плану
Підприємства, погодження кошторису,
було доведено театру лімітну довідку
про бюджетні асигнування та
кредитування на 2014 рік на підставі
зазначеного рішення обласної ради.

Проведення власником заходів щодо
зміни організації виробництва і праці
- це виключне повноваження власника.
Такі зміни не повинні означати примусу
до праці.

Згідно з частиною 3 статті 32 КЗпП
України при змінах в організації
виробництва і праці власник має право
без згоди працівника змінювати істотні
умови праці, а саме; системи та розміри
оплати праці, зменшувати надані пільги,
змінювати режим роботи, встановлювати
або скасовувати неповний робочий час,
суміщення професій, змінювати розряди
і найменування посад тощо, повідомивши
про це працівника не пізніше ніж за два
місяці. Якщо працівник відмовився від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці, ця обставина є
підставою для припинення з таким
працівником трудового договору, а
працівник підлягає звільненню за п.6
ст.36 КЗпП України.

Відповідно до положень ст.103 КЗпП
України , про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніше як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 03 лютого 2010 року №109 «Про
оплату праці працівників закладів
культури, яким надано статус
академічних» установлено, що під час
визначення максимальних розмірів
посадових окладів (ставок заробітної
плати) керівних працівників,
художнього та артистичного персоналу
закладів культури, яким, надано статус
академічних, умови оплати праці яких
затверджено постановою КМУ від 30
серпня 2002року №1298 (1298-2002-п),
застосовується додатковий коефіцієнт
підвищення посадових окладів (ставок
заробітної плати, тарифних ставок),
максимальний розмір якого не перевищує
2, а інших працівників цих закладів-1,3.

Із матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з скороченням фінансування з
обласного бюджету коштів на оплату
праці працівникам театру, відповідач
приймаючи рішення щодо зміни розміру
оплати праці - шляхом зменшення
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів з 1,7 до 1,5- керівному
персоналу, художньому персоналу,
артистичному персоналу, погодив таке
рішення з трудовим колективом.

Так, відповідно до положень ст.ст.19,20
Закону СРСР «Про трудові колективи
підвищення їх ролі в управлінні
підприємствами,установами,
організаціями», який відповідно до
Постанови Верховної Ради України від
12.09.1991 року №1545 є чинним, повноваження
трудових колективів здійснюється
безпосередньо загальними зборами
(конференціями) трудових колективів
підприємств,установ,організацій.
Загальні збори (конференції)
підприємств,установ,організацій
розглядають найважливіші питання
житті діяльності трудових колективів.

Як зазначила в засіданні апеляційного
суду представник первинної
профспілкової організації, що діє в КП
Чернігівському обласному
академічному українському музично -
драматичному театрі ім.. Т.Г.Шевченка,
профспілкова організація вирішила не
приймати рішення з приводу зміни
розміру оплати праці, а саме зменшення
коефіцієнту підвищення посадового
окладу за статус академічного до 1,5, а
вирішила передати це питання на
загальні збори трудового колективу, у
зв'язку із його важливістю, тому що
такі збори представляють весь колектив
театру 180 чоловік, а членами
профспілкової організації є тільки 129
чоловік, і зменшення заробітної плати
потребувало колективного обговорення
саме з трудовим колективом.

Як вбачається з Протоколу №1 від 04.02.2014
року, відбулися загальні збори
трудового колективу театру на яких
колектив погодився з пропозицією
адміністрації про зменшення
коефіцієнту за академічність та
зменшення посадового окладу з 1,7 на 1,5
керівному, художньому та артистичному
персоналу, щоб не скорочувати
працюючих . За таке рішення
проголосувало 112 чоловік, із 124
присутніх на зборах (а.с.62-63).

Статтею 21 Закону зазначеного Закону
«Про трудові колективи і підвищення їх
ролі в управлінні підприємствами,
установами, організаціями» визначено,
що рішення загальних зборів
(конференцій) трудового
колективу,прийняті відповідно до їх
повноважень і діючого законодавства, є
обов'язковими для членів колективу,
адміністрації підприємства, установи,
організації.

Наказом № 4 від 04.02.2014 року «Про зміну
істотних умов праці» прийнято: з 05
квітня 2014 року змінити істотні умови
праці працівників театру, що полягають
у зміні розміру оплати праці -
зменшенню коефіцієнту підвищення
посадового окладу за статус
академічного до 1,5: керівному
персоналу, художньому персоналу,
артистичному персоналу. 04.02.2014 року
попередити всіх працівників згідно
додатків під підпис даним наказом.
Відділу кадрів у термін до 04.04.2014 року
одержати письмове підтвердження у
працівників згідно додатків згодних
продовжувати роботу на вищевказаних
умовах. У разі незгоди з
запропонованими змінами істотних умов
праці працівники можуть бути звільнені
за п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.5).

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
вважає, що приймаючи рішення з приводу
зміни розміру оплати праці - зменшення
додаткового коефіцієнту підвищення
посадового окладу за статус
академічного до 1,5, відповідач не в
односторонньому порядку прийняв таке
рішення, а погодив його безпосередньо
з трудовим колективом, оскільки
повноваження трудових колективів
здійснюються безпосередньо загальними
зборами, і таке погодження враховуючи
принципи участі трудових колективів в
управлінні підприємствами,
організаціями, не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до змісту ст.98 КЗпП України,
умови і розміри оплати праці
працівників бюджетних установ
визначається державою, у межах
бюджетних асигнувань і позабюджетних
доходів. І саме виходячи з бюджетних
асигнувань, проходить розробка
кошторисів бюджетних установ та
організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, саме
у зв'язку із зменшенням бюджетних
асигнувань і за браком коштів,
неможливо було забезпечувати
відповідачу видатки на оплату праці
відповідно до попереднього розміру
додаткового коефіцієнту підвищення
посадових окладів працівникам, які
мали такий коефіцієнт 1,7, що потягло за
собою зміну істотних умов праці -
зменшення розміру оплати праці.

Виходячи з наведеного, що у зв'язку із
фінансовими труднощами, які склалися в
театрі через зменшення виділення
коштів театру з обласного бюджету на
2014 рік на оплату праці, відповідач не
мав можливості здійснювати оплату
праці працівникам театру, в діючих
розмірах, останній за погодженням з
трудовим колективом, мав право видати
наказ від 04 лютого 2014 року №4-к про
зміну істотних умов праці, в якому
розкрив зміст цим змін, давши
відповідні доручення посадовим особам
для здійснення таких змін. Позивачем
не доведено, що такі дії відповідача є
незаконними.

Про те, що буде змінено істотні умови
праці - зменшено додатковий коефіцієнт
підвищення посадового окладу до 1,5,
ОСОБА_5, повідомлено не пізніше як за
два місяці до його запровадження - 04
лютого 2014 року, про що свідчить акт від
04.02. 2014 року (а.с.79).

Відповідно до змінених умов оплати
праці, 04 квітня 2014 року відповідачем
був виданий наказ №4-к Про переведення
на нові умови оплати праці, де
визначено, що з 05 квітня 2014 року
працівникам театру зменшено
коефіцієнт підвищення посадового
окладу за статус академічного до 1,5. Як
вбачається з довідки наданої
відповідачем, дали згоду переведення
на роботу на нових умовах - зменшення
розміру оплати праці 103 працівника
театру, окрім ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_5, після попередження
про зміну діючих умов оплати праці -
зменшення йому коефіцієнту підвищення
посадового окладу, таку пропозицію не
прийняв, і відмовився продовжувати
роботу у зв'язку із змінами істотних
умов праці, що він не заперечував в
судовому засіданні, а також
підтверджується актами від 27.03.2014 року
та 04.04.2014 року (а.с.77-78), відповідач
обґрунтовано звільнив його з роботи з
посади головного диригента, наказом
від 04 квітня 2014 року №17-к згідно п.6 ст.36
КЗпП України (а.с.6).

Враховуючи, що ОСОБА_5,01 квітня 2011 року
була подана заява голові
профспілкового комітету театру про
виключення з списків членів
профспілкової організації за власним
бажанням, що відповідно до п.16 Статуту
професійної спілки працівників
культури України припиняє членство в
профспілці, і він не є членом
профспілкової організації, що діє в
театрі, розірвання з ним трудового
договору у відповідності із правилами
ст.43-1 КЗпП України не потребувало
попередньої згоди первинної
профспілкової організації.

Враховуючи зазначене, не заслуговують
на увагу та є безпідставними доводи
апеляційної скарги про звільнення
позивача без згоди профкому є
порушенням колективного договору, і є
окремою підставою для поновлення
його(апелянта) на роботі.

Так, у ч.1ст.43 КЗпП України не
передбачено розірвання трудового
договору з ініціативи власника з
підстав п.6 ст. 36 КЗпП України, за
попередньою згодою виборного органу
первинної профспілкової організації.

Крім того, виходячи з витягу протоколу
засідання профспілкового комітету КП
«Чернігівський обласний академічний
український музично - драматичний
театр ім..Т.Г.Шевченка» від 20 серпня 2014
року, дано згоду первинною
профспілковою організацією на
звільнення з роботи ОСОБА_5, яка є
чинною.

Є також безпідставними доводи
апеляційної скарги, що оскільки наказ
про зміну істотних умов оплати праці
датований 04 лютого 2014 року, строк його
дії завершується 04 квітня 2014 року, тому
звільнення апелянта за наявності
підстав можливе з 05 квітня 2014 року.
Оскільки з наказом про зміну істотних
умов оплати праці № 4-к від 04 лютого 2014
року, ОСОБА_5 був ознайомлений 04 лютого
2014 року, і відповідно до правил частини
п'ятої статті 241-1 КЗпП України він може
бути звільнений з роботи 4 квітня 2014
року або в наступні дні.

Розглядаючи спір, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач порушень
трудового законодавства при
звільненні позивача не допустив, а тому
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: