Справа № 461/1050/14
Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/3965/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачки ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 16 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну
розміру аліментів на утримання
дитини,-

В С Т А Н О
В И Л А:

У січні 2014 року позивач
звернулась з позовом до відповідача
про зміну розміру аліментів на
утримання неповнолітнього сина сторін
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 гривен
щомісячно, згідно рішення суду - до 907
гр. 50 коп. щомісячно та по 700 гривен
додаткових витрат. В подальшому
вимоги в частині стягнення додаткових
витрат не підтримала.

Оскаржуваним рішенням в позові
відмовлено.

Рішення суду в апеляційному
порядку оскаржила позивач.

В апеляційній скарзі зазначає, що
суд при ухваленні рішення не врахував,
що розмір отримуваних аліментів на
дитину в сумі 500 гривен на даний час не є
достатнім, оскільки не забезпечує
нормального існування та розвитку
дитини. Суд не врахував підвищення цін
на продукти харчування та промислові
товари та недостатній сукупний дохід
з врахуванням аліментів на позивачку
та дитину з врахуванням даних про її
заробітну плату. Такий становить 1826
гр., тобто на кожного по 913 гривен, що є
меншим за встановлений державою
прожитковий мінімум на одну особу. Суд
не врахував пояснення відповідачка при
розгляді інших справ які вирішуються
судом про збільшення доходів і
відсутність інших осіб, яким за законом
повинен надавати утримання. Не надав
оцінки доводам позивачки про
приховування відповідачем фактичних
доходів. Рішення ухвалено без
врахування вимог Конвенції про права
дитини, 1991 року, відповідно до якої
батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Просить рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову
та збільшення розміру стягуваних
аліментів на сина сторін по 907 гр. 50 коп.
щомісячно, відкликавши попередній
виконавчий лист.

При розгляді справи апелянт та
його представник доводи апеляційної
скарги підтримали.

Відповідач просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін, як
законне та обгрунтоване. Просить
врахувати, що призначені за судовим
рішенням аліменти сплачує справно,
окрім того при зустрічах з дитиною несе
звичні витрати на купівлю певних
товарів, вартість яких не враховує у
суму щомісячних платежів. Купує
подарунки дитині, останнім часом
придбав велосипед. Крім того, позивач
не довела зміну матеріального стану
сторін, що давало б підстави для
вирішення питання про збільшення
призначеного судом розміру аліментів.
В даний час його становище навпаки
погіршено, оскільки має вагітну
дружину та несе витрати пов»язані з її
вагітністю. Постійних доходів немає.
Просить врахувати, що позивач вчиняє
перешкоди у спілкуванні його з сином.
В даний час між сторонами існують спори
, в тому числі щодо поділу майна та
інші. Просить апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така до задоволення не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов"язана довести ті обставини на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, а обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам
відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України,
положень п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю
батьків, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них і в інших
випадках передбачених цим Кодексом.

Тобто закон надає право платнику
аліментів або стягувачу звернутися до
суду про зменшення або збільшення
розміру аліментів, що визначені
рішенням суду. Підставами для цього є
зміна матеріального або сімейного
стану сторін, погіршення або
поліпшення стану їх здоров'я, а
відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України
сторони повинні довести суду наявність
цих обставин подавши відповідні
докази.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі, який розірвано
рішенням Галицького районого суду м.
Львова від 19 грудня 2011 року. Від
спільного шлюбу народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Галицького
районого суду м.Львова від 19 грудня 2011
року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на
утриамння неповнолітнього сина
стягнуто аліменти в твердій грошовій
сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до
повноліття дитини. Таке рішення
виконується відповідачем.

Відповідно до ч,1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Пред»являючи вимогу про збільшення
призначеного судом розміру аліментів
до 907.05 грн., позивач не надала суду
доказів зміни матеріального стану
сторін та не вказала про це у мотивах
позову.

Суд першої інстанції врахував вимоги
ст.. 57-59 ЦПК України , що докази повинні
бути належними і допустимими; докази не
можуть ґрунтуватись на припущеннях та
дійшов
правильного
висновку, що позивачем не надано
доказів у підтвердження правомірності
позовних вимог, доказів матеріального
стану відповідача який би давав
підстави для збільшення розміру
отримуваних аліментів.

Доводи апеляційної скарги щодо
приховування відповідачем фактичних
доходів ґрунтуються на припущеннях.

Вимога про збільшення розміру
аліментів з врахуванням проведеного
позивачем розрахунку щомісячного
доходу на дитину з врахуванням суми
стягуваних з відповідача аліментів та
її заробітної плати не може прийматись
до уваги як підстава для задоволення
позову.

Позивач, мати дитини також зобов»язана
приймати участь в витратах на
утримання дитини. Враховуючи половину
щомісячного доходу матері дитини та
суму аліментів призначених судом на
утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, немає
підстав для висновку, що сума
щомісячного доходу на неповнолітнього
сина сторін є суттєво невідповідною
сумі 1286 гривен - встановленому
державою розміру прожиткового
мінімуму на дитину певного віку.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, судове рішення у
повній мірі відповідає вимогам діючого
законодавства, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив усі
обставини справи, надані суду докази,
надав їм належну правову оцінку, а тому
підстави для скасування рішення суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст., ст.. 303 , 304 , п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 16 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді