У х в а л а

ІМенем УКраїни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Євтушенко О.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом та
визнання права власності на нерухоме
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 8 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що у
2004 році померла її мати, після смерті
якої відкрилась спадщина на частину
житлового будинку АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами.
На момент смерті матері вона та брат
були зареєстровані і проживали в
одному будинку разом з померлою за
зазначеною адресою, тільки в різних
його частинах, оскільки будинок
розділений на два входи. Вважає, що
оскільки вона проживала в будинку
разом з матір'ю на момент її смерті, то
прийняла спадщину разом з братом. Після
смерті брата ІНФОРМАЦІЯ_2 їй стало
відомо про існування свідоцтва про
право на спадщину за законом від 28
грудня 2004 року, відповідно до якого 1/2
частина житлового будинку АДРЕСА_1,
належна матері, була оформлена на
нього, як на спадкоємця. Брат, не
вказавши при прийнятті спадщини
державному нотаріусу про існування
іншого спадкоємця, позбавив її права на
спадкування частини спадщини, яка
відкрилась після смерті матері.
Посилаючись на наведене та в уточненій
позовній заяві на те, що свідоцтво про
право спадщину за законом було видано і
на частину приміщення, що належало їй
за договором дарування, просила
задовольнити позов.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 3 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 8 травня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 3 жовтня 2013 року
скасовано, та ухвалено нове рішення про
задоволення позову. Визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 28 грудня 2004
року на ім'я ОСОБА_5 Бориспільською
міською державною нотаріальною
конторою на Ѕ частину житлового
будинку АДРЕСА_1, зареєстроване в
реєстрі за № 4617. Визнано за ОСОБА_3
право власності на ј частину житлового
будинку (А1) АДРЕСА_1 з господарськими
будівлями та спорудами: веранда (а),
веранда (а1), веранда (а2), погріб (Ж),
сарай (Б), погріб (В), навіс (З),
каналізаційна яма (К), колодязь (Л),
каналізаційна яма (М), хвіртка (№1),
огорожа (№3), огорожа (№4), тротуар (№І),
хвіртка (№5), ворота (№6), огорожа (№7) у
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі
671 грн 2 коп.

ОСОБА_4 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржуване судове рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивач не зверталася із заявою про
відмову від спадщини, проживала разом з
матір'ю у частині будинку, яку мати
подарувала їй, таким чином прийняла
спадщину.

Однак, погодитись з таким висновком
неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 Після її
смерті відкрилася спадщина на Ѕ
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

На таке спадкове майно 28 грудня 2004 року
ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на
спадщину за законом. Згідно свідоцтва
про смерть, виданого 6 січня 2012 року,
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Іншим співвласником Ѕ частини
домоволодіння є ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 16 серпня 2002
року, за яким померла ОСОБА_6 подарувала
їй Ѕ частину вказаного домоволодіння.

Згідно до технічного паспорту житловий
будинок АДРЕСА_1 складається з двох
окремих квартир, оскільки був
поділений добровільно на дві
ізольовані частини. На ці окремі
квартири оформлено дві будинкові
книги, згідно яких спадкодавець ОСОБА_6
була зареєстрована в одній квартирі, а
ОСОБА_3 з 25 листопада 2003 року
зареєстрована в іншій квартирі.

Таким чином, оскільки матеріали справи
не містять доказів на підтвердження
того, що позивач на момент смерті
матері проживала разом з нею в належній
ОСОБА_6 частині домоволодіння, то
висновок суду апеляційної інстанції
про те, що ОСОБА_3 є такою, що прийняла
спадщину після смерті матері згідно
норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України є передчасним.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема
уточненої позовної заяви, вбачається,
що позивач зазначала, що свідоцтво про
право на спадщину за законом від 28
грудня 2004 року видане і на частину
споруд власником яких є вона згідно
договору дарування від 16 серпня 2002
року.

Однак вказаний довід при вирішенні
спору апеляційним судом не
перевірений, ніякого висновку щодо
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом за наявності
вказаних обставин, на які посилалася
позивач, звертаючись до суду з позовом,
в рішенні апеляційного суду не
зроблено.

Допущені апеляційним судом порушення
ст. ст. 10, 60, 179, 303, 304 ЦПК України
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, а тому
ухвалене ним рішення не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню, а
справа направленню на новий розгляд до
цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 8 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:
В.П. Гончар С.О. Карпенко О.І.
Євтушенко М.І. Наумчук