Номер провадження: 22-ц/785/4376/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Ступакова О.А.,
Кварталової А.М.,

з участю секретаря Волчанського
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 27 вересня 2012
року,-

встановила:

Позивач 26.04.2011 року звернувся до суду з
зазначеним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
від 10.07.2007 року у загальному розмірі 141
598,48 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ станом на 30.03.2011 року становить 1 127
123,90 грн. (з яких заборгованість за
кредитом - 124 710,92 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 992
698,92 грн. ; заборгованість за відсотками
- 10 423,48 дол.США, що в еквіваленті по
курсу НБУ становить 82 970,90 грн.; пеня
за прострочення тіла кредиту - 58,38
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 464,71 грн.; пеня за
прострочення відсотків по кредиту - 6
405,70 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 50 989,37 грн.), мотивуючи
свої позовні вимоги невиконанням
відповідачами своїх зобов'язань за
вказаним договором щодо повернення
наданого кредиту та внесення плати за
кредит у розмірі, строки і на умовах
визначених цим договором.

Справу розглянуто у відсутність
відповідачів.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 вересня 2012 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
солідарному порядку на користь
публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль" в особі його
Одеської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
від 10.07.2007 року з додатками №№ 1,2,3,4 у
загальному розмірі 141 598, 48 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ станом на
30.03.2011 року становить 1 127 123, 90 грн., з
яких заборгованість за кредитом - 124
710,92 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 992 698,92 грн. ;
заборгованість за відсотками - 10 423,48
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 82 970,90 грн.; пеня за
прострочення тіла кредиту - 58,38 дол.США,
що в еквіваленті по курсу НБУ становить
464,71 грн.; пеня за прострочення
відсотків по кредиту - 6 405,70 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 50
989,37 грн.)

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних
частках на користь публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" в особі його Одеської
обласної дирекції судові втрати в сумі
1 820 грн.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважаючи рішення
незаконним та таким, що не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, надав до суду
апеляційну скаргу про скасування
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, заперечення на
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність i
обґрунтованість рішення суду першої
iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Колегією суддів встановлено, що, згідно
кредитного договору № 014/0018/85/78031 від
10.07.2007 року ВАТ „Райффайзен Банк Аваль",
назва якого згодом змінена на ПАТ
„Райффайзен Банк Аваль", надало ОСОБА_4
кредит у вигляді невідновлювальної
кредитної лінії з лімітом кредитування
в сумі 130 935,00 дол.США, на строк
користування 204 місяців, з 10.07.2007 року по
10.07.2024 року, зі сплатою процентів за
користування кредитними коштами за
процентною ставкою у розмірі 14,25 %
річних, сплатою комісій, з погашенням
кредиту та внесенням плати за
користування кредитними коштами
шляхом внесення щомісячних платежів
згідно графіку погашення кредиту, який
є додатком № 2 до цього договору та його
невід'ємною частиною, з датою кінцевого
повернення кредиту та усіх нарахувань
за ним - 10.07.2024 року /а.с.20-22/.

10.07.2007 року між позивачем і
відповідачем ОСОБА_4 укладено
додаткову угоду № 1 та додаткову угоду
№ 2 до вказаного кредитного договору,
згідно п.1.1. яких позичальник ОСОБА_4
зобов'язався оформити право власності
на нерухоме майно, що буде придбане за
рахунок кредитних коштів, та передати
його банку в заставу, та після
виконання п.1 цих додаткових угод банк
зобов'язався переглянути відсоткову
ставку по кредитному договору і
знизити її до рівня 13 % річних /а.с.25-27/.

24.04.2009 року між позивачем і
відповідачем ОСОБА_4 укладено
додаткову угоду № 3 до кредитного
договору, за умовами якої сторони
домовились тимчасово на період з 24.04.2009
року до 24.04.2010 року зменшити розмір
щомісячного платежу позичальника за
кредитним договором до розміру,
визначеного графіком погашення
кредиту та інших платежів за кредитним
договором, викладеним в новій редакції,
що є додатком до цієї додаткової угоди
та її невід'ємною частиною, а також
викласти в новій редакцій розрахунок
сукупної вартості кредиту, який є
невід'ємною частиною до цієї
додаткової угоди /а.с.28/.

16.06.2010 року між позивачем і
відповідачем ОСОБА_4 підписано
додаткову угоду № 4 до кредитного
договору, згідно з якою строк кредиту
збільшено на 71 календарних місяців, з
10.07.2007 року по 10.06.2030 року, та
позичальник зобов'язався здійснити
погашення заборгованості у
майбутньому у складі щомісячних
платежів відповідно до нового графіка
погашення кредиту та інших платежів за
кредитним договором, що є додатком до
цієї додаткової угоди, а також викласти
в новій редакцій розрахунок сукупної
вартості кредиту /а.с.33-34/.

Позивач повністю та в строки виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором № 014/0018/85/78031 від 10.07.2007 року
щодо надання кредитних кошти в повному
обсязі ОСОБА_4 відповідно до умов цього
договору.

Однак, відповідач ОСОБА_4 встановлені
цим договором терміни повернення
наданого кредиту та внесення плати за
користування кредитними коштами не
дотримує.

В забезпечення виконання відповідачем
ОСОБА_4 своїх зобов'язань за згаданим
кредитним договором, 11.07.2007 року між
позивачем як іпотекодержателем та
відповідачем ОСОБА_4 як іпотекодавцем
укладено нотаріально посвідчений
договір іпотеки за р.№ 1456, та 16.06.2010 року
між ними укладено нотаріально
посвідчений договір про внесення змін
та доповнень до цього договору іпотеки,
за умовами яких предметом іпотеки є :
земельна ділянка площею 0,100 га, що
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, право
що придбана іпотекодавцем за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.07.2007 р., та земельна ділянка площею 0,0915
га, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2,
що придбана іпотекодавцем за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
11.07.2007 р., власності на які виникне у
майбутньому у іпотекодавця при
державній реєстрації Державних актів
на право власності на земельну ділянку,
іпотечною вартістю 827 302,00 грн. /а.с.40-43/.

Наданий відповідачу ОСОБА_4 кредит
також забезпечений порукою
відповідача ОСОБА_5, про що 10.07.2007 року
між позивачем і поручителем ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № 014/0018/85/78031/1,
а 16.06.2010 року між ними було укладено
додаткову угоду № 1 до вказаного
договору поруки /а.с.39/.

Відповідачі ухиляються від виконання
зобов»язань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», суд першої
інстанції посилався на те, що
відповідачі належним чином свої
обов"язки не виконували, у зв"язку з чим,
станом на 30.03.2011 року заборгованість
становить 1 127 123,90 грн. (з яких
заборгованість за кредитом - 124 710,92
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
становить 992 698,92 грн. ; заборгованість
за відсотками - 10 423,48 дол.США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 82
970,90 грн.; пеня за прострочення тіла
кредиту - 58,38 дол.США, що в еквіваленті
по курсу НБУ становить 464,71 грн.; пеня за
прострочення відсотків по кредиту - 6
405,70 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ становить 50 989,37 грн.).

Колегія cуддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що відповідачами порушені
норми ч. 1 ст. 628, ч.1 ст. 610 ЦК України в
яких зазначено, що договір є
обов»язковим для виконання сторонами,
порушенням його зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України
у разі невиконання зобов»язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Крім того, як передбачено ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Доводи апеляційної скарги, що банк не
мав права надавати кредит у іноземній
валюті, а саме у доларах США колегія
суддів не може прийняти до уваги та
вважає їх такими, що не заслуговують на
увагу з огляду на наступне.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є банком
зареєстрованим в установленому
законом України порядку, має
відповідне свідоцтво про реєстрацію
від 17.03.1992 року за реєстром №798290,
банківську ліцензію №94 від 27.03.1992 року,
дозвіл на право здійснення банківських
операцій №10 від 11.10.2006 року, додаток до
дозволу на право здійснення
банківських операцій № 10-4 від 11.10.2006
року /а.с.44-48/.

Тобто, має право здійснювати кредитні
операції як у національній так і у
іноземній валюті.

Таким чином, посилання відповідачів на
порушення банком при укладанні
договору приписів чинного
законодавства України щодо
відсутності підстав сплачувати на
користь банків іноземну валюту по
отриманим в іноземній валюті кредитам,
а банкам, відповідно, пред»являти до
стягнення у судовому порядку з
фізичних осіб заборгованість в
іноземній валюті, не заслуговують на
увагу.

Відповідно до п. 1 ч. 2, п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ
«Про банки і банківську діяльність», на
підставі банківської ліцензії банки
мають право здійснювати розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик.
Банк має право здійснювати операції з
валютними цінностями.

Виходячи з викладеного, висновок суду
відповідає обставинам справи та
узгоджується з нормами матеріального і
процесуального права, які ним
правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК України,
як підстави для скасування рішення.

Відповідачі не надали жодних доказів,
які б обґрунтовували та підтверджували
ті обставини, на які вони посилаються в
апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній
скарзі доводи не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення скаржником норм
права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27 вересня 2012 року залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
О.А.Ступаков

А.М. Кварталова