Справа №1814/1360/2012 Головуючий у суді у 1
інстанції - Токарєв С. М.Номер
провадження 22-ц/788/1633/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 20 січня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 20 січня 2014 року
позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру загальною площею
52 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., що
розташована за адресою : АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
власності в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_6 перед Публічним
акціонерним товариством «Креді
Агріколь Банк» за кредитним
договором №1536/700282 від 11 травня 2007 року
в розмірі 8615,15 доларів США, що складає
68860 грн. 89 коп., шляхом продажу предмета
іпотеки на прилюдних торгах у порядку
та за початковою ціною продажу,
визначеною суб'єктом оціночної
діяльності, відповідно до норм Закону
України " Про виконавче провадження ".
Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення,
невідповідність його вимогам закону,
просили рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Вказують, що суд першої інстанції не
врахував ступінь виконання основного
зобов'язання, співмірність розміру
заборгованості з вартістю іпотечного
майна, відтак вважають, що звернення
на нього стягнення не відповідає
принципам справедливості та
добросовісності.

Також зазначають, що спірна квартира
є для відповідачів єдиним місцем
проживання.

Відповідачі належним чином
повідомлені про час і місце судового
засідання, проте своїм процесуальним
правом на участь у ньому не
скористалися, їх неявка не є перешкодою
для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача Лисенко І.М., яка
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконала,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка підлягає погашенню
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки суд дійшов
цих висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055
ЦК України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 травня 2007 року між акціонерним
товариством
«Індустріально-експортний банк» та
ОСОБА_6 укладено кредитний договір
№1536/700282, за умовами якого останній було
надано кредит у сумі 20 тис. доларів США
зі сплатою 12,8% річних на умовах,
визначених цим договором, з кінцевим
терміном користування кредитом 08
травня 2014 року.

У забезпечення виконання вказаного
договору між банком та відповідачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір
іпотеки від 11 травня 2007 року, предметом
якого є двокімнатна квартира,
загальною площею 52 кв.м, житловою
площею 26,0 кв.м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Сторони за договором погодили ціну
предмету іпотеки в розмірі 145844 грн.

Станом на 08 листопада 2013 року ОСОБА_6
має заборгованість за вказаним
кредитним договором у розмірі 8 615
доларів США 15 центів, що складає 68860 грн.
89 коп. за курсом НБУ та складається з
наступного: 6521 доларів США 55 центів, що
складає 52126 грн.75 коп. прострочена
заборгованість по кредиту за період з 27
лютого 2012 року по 08 листопада 2013 року;
1342 доларів США 72 центів, що складає 10732
грн. 36 коп. прострочені відсотки за
користування кредитом з 28 травня 2012
року по 08 листопада 2013 року; 750 доларів
США 88 центів, що складає 6001 грн. 78 коп. -
пеня (загальна сума) по кредиту.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при повному
розгляді справи.

Так, суд касаційної інстанції (ухвала
від 23 липня 2014 року), скасовуючи рішення
Апеляційного суду Сумської області від
20 березня 2014 року, з направленням
справи на новий розгляд, звернув увагу
апеляційного суду на необхідність
перевірки здійснення відповідачем
погашення заборгованості за кредитним
договором після жовтня 2012 року.

Як убачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованість ОСОБА_6 за
кредитним договором від 11 травня 2007
року станом на 25 вересня 2014 року
становить 10029,29 доларів США, що
еквівалентно 135657 грн. 47 коп., згідно
офіційного курсу Національного банку
України на зазначену дату.

Крім того, згідно із оборотною
відомістю за період з 01 січня 2012 року
по 25 вересня 2014 року як позичальником,
так і майновими поручителями з травня
2012 року не вносяться кошти на погашення
заборгованості за кредитним договором.

Отже, доводи апеляційної скарги про не
співмірність розміру заборгованості
(135657 грн. 47 коп.) й вартості предмету
іпотеки (145844 грн.) є безпідставними.

Відповідачами не заявлено клопотання
щодо можливості застосування судом
відстрочки виконання рішення
відповідно до вимог ст.217 ЦПК України та
ст.3 Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», а також не надано
доказів про не поширення на них дії
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції».

Зазначені обставини не позбавляють
відповідачів права вжити заходів з
погашення заборгованості за кредитним
договором з метою припинення
реалізації предмета іпотеки на
прилюдних торгах за правилами,
встановленими ст.42 Закону України «Про
іпотеку».

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують
та не дають підстав для скасування
оскаржуваного рішення місцевого суду,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 20 січня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -