АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5728/14
Справа № 645/1738/14-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Фрунзенського районного суду міста
Харкова від 16 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми за
договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про
стягнення суми за договором позики.

В обґрунтування позову вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у присутності ОСОБА_5
та ОСОБА_6 надав у позику ОСОБА_3 грошові
кошти у розмірі 429250 грн., що було
еквівалентом 85 000 доларів США строком
на 5 років з кінцевим терміном
повернення 09 червня 2013 року, про що була
складена розписка особисто ОСОБА_3

В розписці зазначено, що він отримав
від нього грошові кошти у розмірі 429250
грн., що є еквівалентом 85000 доларів США
грн. і зобов'язався повернути їх до 09
червня 2013 року в доларовому
еквіваленті.

На виконання укладеного договору
ОСОБА_3, було повернуто 5000 доларів США.

Залишок боргу склав 80 000 доларів США.

Зазначив , що під час укладення
договору позики, ОСОБА_3 надав йому
нотаріально посвідчену згоду від своєї
дружини ОСОБА_1, з якої вбачається, що
вона надала згоду чоловіку на
укладення зазначеного договору позики.

До часу звернення до суду відповідачі
борг не повернули, що примусило його
звернутись до суду.

Після уточнення позовних вимог просив
стягнути солідарно з відповідачів суму
боргу за договором позики у розмірі 937
600 ,00 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00
грн.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали свої вимоги та
просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_7 у судовому засіданні позов
визнали частково. Відповідач не
заперечував факту отримання грошових
коштів від позивача по справі у сумі 85000
доларів США, про що надав позивачу
розписку про отримання коштів
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, але зазначив, що він
частково повернув кошти.

Надав у судому засіданні дві розписки
про повернення коштів на загальну суму
5000 доларів США, пояснюючи при цьому, що
всі документи залишилися у дружини в
квартирі, куди він не має доступу. Також
просив у разі задоволення позовних
вимог стягувати заборгованість у
доларах США без визначення курсу валют.

У судовому засіданні зазначав, що кошти
були потрібні на потреби сім'і,
покращення умов життя подружжя та їх
дітей, а саме вони були потрачені на
ремонт квартири та придбання меблів та
оргтехніки, на купівлю автомобілів, а
також на подорожі світом та інше.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнала та просила відмовити у їх
задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
зазначила наступне.

У шлюбі відповідачі перебували понад 10
років, мають двох дітей. За час
перебування у шлюбі вона займалась
домогосподарством, а чоловік
матеріально забезпечував сім'ю, але де
і чим займається ОСОБА_3 їй не було
відомо.

Вказала, що вона категорично заперечує
проти існування боргу між позивачем та
її колишнім чоловіком, та вважає, що
такі дії позивача спрямовані на
неправомірний розподіл майна подружжя.
Вона познайомилась з ОСОБА_2 наприкінці
2011 року та про існування боргових
зобов'язань свого чоловіка дізналася
тільки після отримання копії позовної
заяви. Також пояснила, що надала своєму
чоловіку заяву, засвідчену нотаріусом,
про дозвіл на здійснення правочинів
від її імені на ім'я ОСОБА_3 після того,
як останній брав кредит у серпні 2007
року та потім сказав їй, що це потрібно
для підтвердження її згоди на
отриманий кредит.

Також звертає увагу, що розписка від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року була написана
відповідачем в день народження їх сина.

В цей день він приймав участь у
партнерських пологах. Це свідчить
також про надуманість зазначеного
договору позики.

Вона не заперечувала, що дійсно сім'я
існувала на достойному рівні життя:
вони відпочивали два рази у рік з
родиною за кордоном .

Представник відповідачки підтримала
заперечення та просила відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
його необґрунтованість.

Рішенням Фрунзенського районного суду
міста Харкові від 16 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 937 600 (дев'ятсот тридцять сім
тисяч шістсот ) грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 , сплачений судовий збір у
розмірі 1827 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду в частині
солідарного стягнення з неї на користь
ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 937 600
грн. та судового збору, оскільки судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, судом не взяті до
уваги усі обставини по справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений
договір позики, згідно умов якого
ОСОБА_3 отримав 429 250 грн., що було
еквівалентом 85 000 доларів США та
зобов'язався їх повернути до 09 червня
2013 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 1046,1047 ч.1;1049
ч.1 ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як підтверджує ОСОБА_2 ОСОБА_3 повернув
йому п'ять тисяч доларів США, а тому
стягненню підлягає еквівалент 80 000
доларів США, що судом першої інстанції
визначено як 937 600 грн.

Дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_3

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2
щодо солідарного стягнення цих коштів
з ОСОБА_1, то ці вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до вимог ч.4 ст.65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Як посилається ОСОБА_3 отримані ним
кошти були витрачені в інтересах сім'ї.

В суді апеляційної інстанції він
зазначив , що 40 000 доларів США були
витрачені на погашення кредиту за офіс
на АДРЕСА_1, а інші 45 000 доларів - на шуби
дружини, коштовності, ремонт квартири,
придбання дорогої побутової техніки та
відпочинок.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 не надано жодного доказу на
підтвердження своїх пояснень.

Навпаки, нежитлові приміщення за
адресою в АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі - продажу були придбані ОСОБА_3
12 жовтня 2006 року, тобто, майже за 2 роки
до укладеного договору позики.

При цьому в договорі зазначено, що
продаж цей вчинено за 25 000 грн., які
ОСОБА_3 сплатив до каси продавця - ТОВ
«Спектраль» ще до підписання договору
(а.с.77; п.3 договору).

Автомашина «Хонда Цівік» придбана
ОСОБА_1 10 липня 2013 року, тобто, через
п'ять років після укладення договору .

Будь - якої нерухомості , окрім офісу на
АДРЕСА_1, відповідачи не придбавали.

Як вказує ОСОБА_1 їй з матір'ю належить
квартира згідно приватизації, а
квартира по АДРЕСА_2, де вона з дітьми
проживає, належить її батькові.

Матеріали справи не містять
документального підтвердження цих
обставин, але ОСОБА_3 це не
оспорювалося.

При цьому при вирішення питання про
забезпечення позову судом було
відмовлено в арешті квартири АДРЕСА_2
та автомобіля «Фольксваген» на ім'я
ОСОБА_3 саме з цих підстав, тобто ,
відсутність доказів належності
квартири ОСОБА_1 та автомобіля ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_3 , що було зроблено
дорогий євроремонт в квартирі на
АДРЕСА_2 (квартирі батька ОСОБА_1)
спростовується поясненнями свідка
ОСОБА_9 який безпосередньо виконував
цей ремонт та зазначив , що від ОСОБА_1
за ремонт ним отримано близько 20 000 грн.

Відсутні докази і щодо купівлі дорогої
побутової техніки, одягу та
коштовностей.

Жодного чеку, квитанції щодо придбання
цього майна та знаходення його саме у
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 не надано.

Щодо поїздки за кордон у відпустку, то
як зазначила ОСОБА_1, відпочивали «як
усі» без будь - яких надлишків.

При цьому чоловік мав бізнес і вони
могли дозволити собі це.

Отже, жодних доказів, що отримані
ОСОБА_3 кошти були витрачені в
інтересах сім'ї - не надано.

Що стосується посилання ОСОБА_2
відносно тих обставин, що ОСОБА_3 при
укладенні договору позики ІНФОРМАЦІЯ_1
року надав йому нотаріально посвідчену
згоду своєї дружини на укладення
такого договору , то колегія виходить з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 ч.3 СК України
для укладення одним із подружжя
договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово.

Кошти у сумі майже 430 000 грн. є цінним
майном.

Позивачем на підтвердження цієї згоди
ОСОБА_1 надано ксерокопію її заяви на
а.с.5, в якій зазначено «за місцем
вимоги» , датована 26 грудня 2007 року та
посвідчена нотаріально.

Колегія не вважає таку заяву як згоду
ОСОБА_1 на отримання цих коштів.

З тексту цієї заяви вбачається, що вона
надає своєму чоловіку згоду на покупку
та продаж будь - якого рухомого та
нерухомого майна , передачу майна під
заставу або в іпотеку для забезпечення
власних зобов'язань або зобов'язань
третіх осіб та отримання кредитних
коштів.

Згоду на отримання коштів у позику така
заява не містить.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
стягнення коштів за договором позики
тільки з ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 315,316,319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду
міста Харкова від 16 липня 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_1 про стягнення суми за договором
позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість у сумі 937 600 (дев'ятсот
тридцять сім тисяч шістсот ) грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
про стягнення солідарно з ОСОБА_1 937 600
грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 3 654 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення , однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: