Справа № 524/5632/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.09.2014 року Автозаводський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області в складі:

головуючого судді - Зємцова В.В.,

при секретарі - Стрижак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кременчуці
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Житлорембудсервіс» про поновлення на
роботі, виплату середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним
позовом.

Зазначала, що 24 червня 2009 року вона була
прийнята на роботу паспортистом
розрахунково-реєстраційного центру
ТОВ «Житлорембудсервіс», що
підтверджується відповідним записом у
трудовій книжці.

03 квітня 2014 року керівництво ТОВ
«Житлорембудсервіс» письмово
попередило, що на підставі Протоколу
загальних зборів учасників ТОВ
«Житлорембудсервіс» від 27.03.2014 року
«Про зміни в організації виробництва і
праці шляхом скорочення штату
товариства, наказу «Про скорочення
штату» № 4-0Д від 03.04.2014 року та штатного
розпису її буде звільнено із займаної
посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41
Кодексу Законів про працю України з 03
червня 2014 року.

03 червня 2014 року наказом №14-к була
звільнена у зв'язку з скороченням
штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

ЇЇ звільнення вважає незаконним з
наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом, в тому
числі, у випадку скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або дитини
інваліда з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням.

27 вересня 2011 року Автозаводським
районним судом Кременчука шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Місце
проживання двох дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з матір'ю.

Пізніше місце проживання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, було визначено судом
разом батьком, дочка ОСОБА_4 залишилась
проживати разом з нею.

Повної ліквідації ТОВ
«Житлорембудсервіс» не було.

Відповідно до п. 9 Постанови №9 Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» одинока матір - жінка, яка не
перебуває у шлюбі і у народження дитини
якої відсутній запис про батька дитини
або запис батька зроблено в
установленому порядку за вказівкою
матері, вдова, інша жінка, яка виховує і
утримує дитину сама.

Зараз сама утримує та виховує
дев'ятирічну дочку ОСОБА_4, яка
проживає разом з нею. Її заробітна
плата є єдиним джерелом для їх
існування.

Відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого і Постановою КМУ від
08.02.1995 року №100, її середня заробітна
плата складає 1335 (одна тисяча триста
тридцять п'ять) гривень 88 копійок
(середня заробітна плата обчислена,
виходячи з виплат за останні 2
календарні місяці роботи, що передують
звільненню), а середньоденна заробітна
плата за цей період складає 43 (сорок
три) гривні 80 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. Відповідно до
ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі,
орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, але не більше
як за рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу. У ч. 5 вказаної статті
зазначено, що рішення про поновлення на
роботі незаконно звільненого
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір підлягає
негайному виконанню.

Вважає, що відповідачем були грубо
порушені її права, адже її, як одиноку
матір, яка самостійно виховує та
утримує дитину віком до чотирнадцяти
років, не мали права звільняти. ТОВ
«Житлорембудсервіс» позбавило її
можливості працювати утримувати сім'ю,
що призвело до втрат та докладання
додаткових зусиль для організації
свого життя. Пережила моральні
страждання, приниження та душевні
хвилювання, адже сама утримує та
виховує дев'ятирічну дочку, яку
необхідно годувати, одягати та
забезпечувати усім необхідним. Розмір
завдані моральної шкоди оцінює у 5000
(п'ять тисяч) гривень.

16 червня 2014 року між нею та адвокатом
ОСОБА_5 було укладено договір про
надання правової допомоги. Згідно з
розрахунком витрат розмір гонорару
адвоката складає 1500 (одна тисяча
п'ятсот) гривень.

Просила поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
посаді паспортиста
розрахунково-реєстраційного центру
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс».

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 03.06.2014 року по 03.09.2014 року у
розмірі 4007,64 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові
витрати на правову допомогу у розмірі
1500 гривень.

Допустити рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді
паспортиста
розрахунково-реєстраційного центру
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
та стягнення середнього заробітку за
один місяць до негайного виконання.

В судовому засіданні представник
позивача, позивач позов підтримали та
просили його задовольнити з підстав
наведених в позові.

Представник відповідача проти
позову заперечувала.

Третя особа в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим.

Суд вислухавши учасників
судового розгляду та вивчивши
матеріали справи, встановив наступне.

Позивач 24 червня 2009 року була прийнята
на роботу паспортистом
розрахунково-реєстраційного центру
ТОВ «Житлорембудсервіс», що
підтверджується відповідним записом у
трудовій книжці.

03 квітня 2014 року керівництво ТОВ
«Житлорембудсервіс» письмово
попередило, що на підставі Протоколу
загальних зборів учасників ТОВ
«Житлорембудсервіс» від 27.03.2014 року
«Про зміни в організації виробництва і
праці шляхом скорочення штату
товариства, наказу «Про скорочення
штату» № 4-0Д від 03.04.2014 року та штатного
розпису її буде звільнено із займаної
посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41
Кодексу Законів про працю України з 03
червня 2014 року.

03 червня 2014 року наказом №14-к була
звільнена у зв'язку з скороченням
штату працівників, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

27 вересня 2011 року Автозаводським
районним судом Кременчука шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Місце
проживання двох дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено разом з матір'ю.

Пізніше місце проживання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, було визначено судом
разом батьком, дочка ОСОБА_4 залишилась
проживати разом з нею.

Зараз позивач сама утримує та виховує
дев'ятирічну дочку ОСОБА_4, яка
проживає разом з нею.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом, в тому
числі, у випадку скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або дитини
інваліда з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням.

Повної ліквідації ТОВ
«Житлорембудсервіс» не було.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 235 КЗпП України, у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Аналізуючи матеріали справи, суд
приходить до переконання, що матеріали
справи містять належні та переконливі
докази, що позивач є одинокою матір'ю,
оскільки вона виховує і утримує дитину
сама.

Оскільки позивач є одинокою матір'ю,
яка має дитину віком до чотирнадцяти
років, її звільнення проведено із
порушення положень ч. 3 ст. 184 КЗпП
України.

Не береться до уваги посилання
відповідача на те, що позивач не
повідомляла роботодавця про виховання
і утримання дитини самою, оскільки
правила ст. 184 КЗпП України не
пов'язують передбачені гарантії жінки
із попереднім повідомлення
роботодавця про цю обставину.

Визначення поняття «одинока матір»
наведено в п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року № 9 та в ст.ст. 18-1, 18-3
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Закон України «Про відпустки» ( п. 5 ч. 12
ст. 10) визначає одиноку матір, як таку,
яка виховує дитину без батька. Однак
участь батька або інших осіб в
утриманні дитини не позбавляє матір
статус одинокої.

Тобто, після набрання чинності Закону
України «Про відпустки» та Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», при визначенні поняття
«одинока матір» слід також враховувати
положення п. 5 ч. 12 ст. 10 Закону України
«Про відпустки» та інших Законів і
нормативно правових актів.

Тож до категорії одинокої матері
відносяться: жінка, яка не перебуває у
шлюбі й у свідоцтві про народження
дитини якої відсутній запис про батька
дитини або запис про батька зроблено у
встановленому порядку за вказівкою
матері; вдова; жінка, яка виховує дитину
без батька (у тому числі розлучена
жінка, яка виховує дитину без батька,
незважаючи на факт отримання
аліментів, і жінка, яка вийшла заміж,
але її дитина новим чоловіком не
усиновлена).

Слід також звернути увагу, що за
положенням про Міністерство праці та
соціальної політики України
затвердженого Указом Президента
України від 30 серпня 2000 року № 035/2000
Міністерство праці відповідно до
покладених на нього завдань проводить
інформаційно-роз'яснювальну роботу з
питань, що входять до його компетенції.

В листах Міністерства праці та
соціальної політики України від 14
квітня 2008 року № 235/0/15-08/13, від 19 травня
2009 року №5565/0/14-09/13, від 26 липня 2010 року
№2650/0/10-10/13 та наданими суду письмовими
доказами, з посиланням на зазначені
Закони України, ст. ст. 157, 158 СК України
дано роз'яснення, що до статусу
одинокої матері відноситься жінка, яка
не перебуває у шлюбі та свідоцтві про
народження дитини якої відсутній запис
про батька дитини або запис про батька
зроблено у встановленому порядку за
вказівкою матері; вдова; жінка, яка
виховує дитину без батька (у тому числі
й розлучена жінка, яка виховує дитину
без батька, незважаючи на факт
отримання аліментів, і жінка, яка
одружилася не з батьком дитини, але її
дитина новим чоловіком не усиновлена.
Участь батька або інших осіб в
утриманні дитини не позбавляє матері
статусу одинокої).

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивачем подано копію квитанцій про
отримання представником, адвокатом
ОСОБА_5 1500 грн., які вона просила
стягнути з відповідача.

Вказані відносини регулюються також
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року.

Згідно статті 1 зазначеного Закону,
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Адвокат ОСОБА_5 приймав участь в
судових засіданнях, тривалість
засідань - 1 година.

Таким чином позов підлягає частковому
задоволенню: слід поновити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, на посаді паспортиста
розрахунково-реєстраційного центру
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс».

Слід стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 03.06.2014 року по 03.09.2014 року у
розмірі 2867,2 гривень з наступного
розрахунку: 64 (робочі дні за вказаний
позивачем період) Х 44,8 грн.
(середньоденна заробітна плата
позивача) = 2867,2 грн.

Слід сягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

При встановлені розміру моральної
шкоди суд враховує тяжкість, характер
та обсяг вимушених змін у життєвих
стосунках, яких зазнала позивач у
зв'язку з незаконним звільненням та,
виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Слід стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові
витрати на правову допомогу у розмірі
487,2 гривень з наступного розрахунку: 1
год. (тривалість судових засідань, в
яких приймав участь представник) Х 487,2
грн. (40 відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати) та на
користь держави судові витрати по
сплаті судового збору 243,6 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді
паспортиста
розрахунково-реєстраційного центру
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
та стягнення середнього заробітку за
один місяць до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 40, 43, 233, 235,237-1 КЗпП
України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 224
- 228, 233 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
посаді паспортиста
розрахунково-реєстраційного центру
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс».

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 03.06.2014 року по 03.09.2014 року у
розмірі 2867,2 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембудсервіс»
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові
витрати на правову допомогу у розмірі
487,2 гривень та на користь держави
судові витрати по сплаті судового
збору 243,6 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді
паспортиста розрахунково
реєстраційного центру товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житлорембудсервіс» та стягнення
середнього заробітку за один місяць до
негайного виконання.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: