АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 755/8869/14
Головуючий у 1-ій інстанції -
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9366/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді
Музичко С.Г.

суддів
Семенюк Т.А. Кравець В.А.
при
секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 травня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
який діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
який є правонаступником Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»,
треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м.
Києві, приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Опікунська рада Дніпровського району у
м. Києві про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 травня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 травня 2014 року та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування своїх вимог, посилається
на неповне та невірне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
ненадання належної оцінки доказам,
незаконність та необґрунтованість
прийнятого рішення, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в
суді апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Відповідач та треті особи в судове
засідання апеляційного суду не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
за їх відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2007 між АКБ
«Тас-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Свєдбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 2608/0807/71-008,
відповідно до умов якого банк надав
позивачу кредитні кошти в сумі 119000
доларів США на строк з 02.08.2007 до 01.08.2032 зі
сплатою 9,5% річних.

02.08.2007 між позивачем та відповідачем
укладено іпотечний договір, відповідно
до умов якого позивач передає в іпотеку
банку квартиру АДРЕСА_1.

18.12.2008 відповідачем на адресу позивача
було направлено повідомлення про зміну
умов кредитного договору та іпотечна
вимога про усунення порушень за
кредитним договором, а саме, відповідач
вимагав виконати умови кредитного
договору та сплатити суму боргу в
розмірі 121 967,61 доларів США та 729,48 грн.
Проте, вказана вимога була залишена
позивачем без реагування.

17.04.2009 приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було вчинено виконавчий напис про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації вищевказаної квартири,
нотаріус запропонував задовольнити
вимоги ВАТ «Сведбанк» у розмірі 126 718,21
доларів США та 68 678,68 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що на момент вчинення виконавчого
напису нотаріуса не існувало спору
щодо суми заборгованості позивача
перед відповідачем по кредитному
договору, відповідач направив вимогу
про виконання зобов'язання, обставин,
за яких виконавчий напис не підлягає
виконанню не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов'язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат"
та пунктом 282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 року № 20/5 (чинної на момент
вчинення виконавчого напису
нотаріуса), передбачено, що для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону
України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов'язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції
нотаріус вчиняє виконавчі написи,
зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що
для вчинення виконавчого напису
стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувача та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи; номери
рахунків у банках, кредитних установах,
код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк,
за який має провадитися стягнення;
інформація щодо суми, яка підлягає
стягненню або предметів, що
підлягатимуть витребуванню, включаючи
пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може
містити також іншу інформацію,
необхідну для вчинення виконавчого
напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що
при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів" № 1172 від 29 червня 1999 року
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами
законодавства встановлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не перевіряє можливість спору між
сторонами щодо кредитної
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
тобто перевіряє щоб документи, з яких
обчислена заборгованість, не були
спірні.

Судом було встановлено, що для вчинення
виконавчого напису приватному
нотаріусу відповідачем в
підтвердження наявності
заборгованості було подано
повідомленням боржника про
невиконання зобов'язань за кредитним
договором та про можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки;
повідомлення про вручення поштових
відправлень.(а.с.79-81).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що оскільки позивач
порушив свої зобов'язання за кредитним
договором, відповідач скористався
законодавчо закріпленим правом на
звернення на предмет іпотеки, шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вірно визначив характер
правовідносин між сторонами,
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, надав оцінку усім
доказам, зібраним у справі, врахував, що
банк надав нотаріусу документи, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку та
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
від 17.04.2009 відповідає вимогам чинного
законодавства.

Під час дослідження доказів та
встановлення зазначених фактів судом
першої інстанції не були порушені
норми процесуального права, рішення
суду відповідає вимогам матеріального
права та встановленим обставинам
справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач намагався погасити борг за
кредитним договором, а також, що
неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
зареєстрований у спірній квартирі та
проживав разом з позивачем, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
належних та допустимих доказів на
підтвердження зазначених обставин
суду не надано.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи з урахуванням вищевикладеного
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :