Справа № 337/2293/14-ц
Провадження № 2/337/1063/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Хортицький районний суд
міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді
Ширіної С.А.,

при секретарі
Ципцюрі І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Хортицького районного
суду м. Запоріжжя цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Центр
фінансових рішень», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» про
захист прав споживачів та визнання
договору недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те,
що 23 квітня 2010 року, між ним та ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» укладено кредитний договір №
58729254, відповідно до якого ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 6 300,00 гривень
із сплатою 0,01 відсотків річних, строком
на 18 місяців.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що
укладений ним правочин є нікчемним, так
як печатка та штемпель на кредитному
договорі стоять іншої юридичної особи
ТОВ «Центр фінансових рішень».

За таких обставин, ОСОБА_1
звернувся до суду із відповідним
позовом, в якому просить суд визнати
недійсним кредитний договір № 58729254 від
23 квітня 2010 року, укладеного між ним та
ТОВ « Фінансова компанія «Центр
фінансових рішень» та застосувати
наслідки недійсності правочину.

У судовому засіданні
представник позивача позов підтримав
та просив суд позов задовольнити,
посилаючись на обставини, які
викладені у позові.

Представник ТОВ « Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» у
судове засідання не з»явився, надав до
суду письмові заперечення, в яких
посилається на те, що кредитний договір
від 23 квітня 2010 року за № 58729254 укладено
ТОВ «Центр фінансових рішень», як
агентом, від імені кредитодавця - ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень», ідентифікаційний код: 35725063.
Зазначений договір укладений від імені
юридичної особи фізичною особою на
підставі довіреності.

У даній ситуації кредитний договір від
імені відповідача ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень»
укладено його представником ОСОБА_2, на
підставі виданої ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень»
довіреності. Ця довіреність скріплена
печаткою ТОВ «Фінансова компанія
«Центр фінансових рішень».

Щодо визнання відсутності
заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним
договором № 58729254 від 23.04.2010 року, у
письмових запереченнях зазначено, що
на підставі договору відступлення
прав вимоги від 20.06.2012 року № 26/12 ФНКю,
право грошової вимоги ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» до
позивача відступлено новому кредитору
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська
Агенція з повернення боргів». Після
зазначеного відступлення ТОВ
«Фінансова компанія «Центр фінансових
рішень» не має жодних грошових вимог.

Представник ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень»
вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та
просить суд відмовити в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1

Представник ТОВ «Центр фінансових
рішень» у судове засідання не з»явився,
був повідомлений судом про розгляд
справи належним чином. Заперечень
проти позову не надавав.

Відповідно до статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, суд вважає, що доводи позивача
не знайшли свого підтвердження,
відповідно позовні вимоги не
підлягають задоволенню, зважаючи на
наступне:

Згідно із ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець )
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит ) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 1056-1 ЦК
України, розмір процентів та порядок їх
сплати за договором залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, пропозицій, які склалися
на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

У судовому засіданні
встановлено, що 23 квітня 2010 року, між
ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія
«Центр фінансових рішень» укладено
кредитний договір № 58729254, відповідно
до якого ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 6 300,00 гривень із сплатою 0,01
відсотків річних, строком на 18 місяців,
тобто з 23 квітня 2010 року до 23 жовтня 2011
року (а.с. 4 ).

Статтею 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови (
пункти ), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ст.
638 ЦК України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За своєю правовою природою договір є
правочином. Водночас, договір є й
основною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків ( ст.ст. 11,
202 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання
недійсними кредитних договорів,
позивач має довести наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угод недійсними, і настанням
відповідних наслідків.

Ст. 215 ч.1 ЦК України встановлено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього
кодексу.

П.8 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» визначає, що
підстави, передбачені ч.1 ст. 215 ЦК
України, мають бути встановлені саме на
момент вчинення правочину.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК
України), особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК
України), волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч.3
ст.203 ЦК України), правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
(ч.5 ст. 203 ЦК України), правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК
України).

Позивачем не надано до суду доказів,
щодо недійсності кредитного договору
№ 58729254 від 23.04.2010 року в розумінні ст.203
ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що укладений
кредитний договір № 58729254 від 23 квітня
2010 року, який був укладений між ОСОБА_1
та ТОВ «Фінансова компанія «Центр
фінансових рішень» є таким, що
укладений з дотриманням вимог
цивільного законодавства України, а
саме кредитний договір скріплено
печаткою ТОВ «Центр фінансових рішень»
на підставі агентського договору №
2009-07/01 від 20 січня 2009 року, який укладено
між ТОВ «Центр фінансових рішень»та
ТОВ «Фінансова компанія «Центр
фінансових рішень»( а.с.35 -38 ).

Крім того, суд критично
оцінює посилання представника
позивача ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 не мала
повноважень підписувати кредитний
договір від імені юридичної особи,
оскільки ОСОБА_2 діяла на підставі
довіреності, виданої ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень»від
02 червня 2009 року ( а.с.39 ).

За такими обставинами суд
дійшов висновку, що вимога позивача
ОСОБА_1 про визнання вказаного
кредитного договору недійсним є
безпідставним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Під час розгляду справи,
представник позивача на думку суду не
довів суду ті обставини, на які він
посилався відносно кредитного
договору № 58729254 від 23 квітня 2010 року,
який не відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки вони не
засновані на законі, не
підтверджуються зібраними по справі
доказами та ними спростовуються.

Таким чином, суд вважає, що
посилання представника позивача
ОСОБА_3 на те, що кредитний договір за №
58729254 від 23 квітня 2010 року не відповідає
вимогам чинного законодавства є
безпідставними, а тому у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо позовних вимог, про визнання
відсутності заборгованості у ОСОБА_1 за
кредитним договором № 58729254 від 23.04.2010
року, то зазначені позовні вимоги також
не підлягають задоволенню і є
передчасними, так як ТОВ «Фінансова
компанія «Центр фінансових рішень» не
висуває грошових вимог до ОСОБА_1

Позовні вимоги про солідарне
стягнення з Товариства з обмеженої
відповідальністю «Центр фінансових
рішень», Товариства з обмеженої
відповідальністю «Фінансова компанія
«Центр фінансових рішень» на користь
ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 502,00 грн.
не підлягають задоволення, так як судом
було відмовлено у задоволенні позовних
вимог, щодо визнання правочину
недійсним.

Враховуючи зазначене, Хортицький
районний суд м. Запоріжжя дійшов
висновку, що доводи позивача, викладені
в позовні заяви не є обґрунтованими, не
доведені належними та допустимими
доказами в розумінні ст.ст. 57-60
Цивільного процесуального кодексу
України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
526, 527, 530, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054,203-215 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1
до Товариства з обмеженої
відповідальністю «Центр фінансових
рішень», Товариства з обмеженої
відповідальністю «Фінансова компанія
«Центр фінансових рішень» про захист
прав споживачів та визнання договору
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду Запорізької
області шляхом подання через
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі, якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя :

С.А.Ширіна