Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2316/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Шаєнко Ю. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Головань
А.М.

Франко В.А.

при секретарі - Діманова
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та визначення порядку
користування житлом, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 21 липня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні квартирою та
визначення порядку користування
житлом.

В обґрунтування позову зазначав, що під
час перебування у шлюбі з відповідачем,
а саме 19 липня 2003 року, ним була
придбана квартиру АДРЕСА_1, яка є
спільною сумісною власністю. Після
розірвання шлюбу відповідачка
перешкоджає йому користуватися
житловим приміщенням, замінивши всі
замки вхідних дверей. Спроби позивача
вирішити цю проблему у позасудовому
порядку не дали позитивного
результату, а тому від змушений
звернутись до суду. Просив зобов'язати
відповідача не перешкоджати йому
користуватися квартирою та встановити
порядок користування житлом, виділивши
йому у користування одну кімнату
площею 11,2 кв.м., відповідачу кімнату
площею 15,3 кв.м., а всі підсобні
приміщення залишити у загальному
користуванні.

Рішенням Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 21 липня 2014
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та визначення порядку
користування житлом залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
представника ОСОБА_3, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції, з ухваленням нового рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та його представника, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
заперечення відповідача та її
представника ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та в межах позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 21 серпня
2002 року по 17серпня 2012 року, який було
розірвано 31 липня 2012 року рішенням
Петрівського районного суду
Кіровоградської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 19 липня 2003 року позивачем було
придбано квартиру АДРЕСА_1, яка
являється спільною сумісною власністю
сторін.

Квартира складається з двох окремих
житлових кімнат, площею 11,2 та 15,3 кв.м та
місць загального користування має
загальну площу 41,75 кв.м.

Згідно до довідки виданої Балахівською
селищною радою Петрівського району
Кіровоградської області за № 678 від 06
червня 2014 року, в квартирі
зареєстровані позивач і відповідач.

В даній квартирі проживає їх
неповнолітній син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
стверджує, що відповідач перешкоджає
йому користуватися житловим
приміщенням, замінивши всі замки
вхідних дверей. Відповідач
підтвердила, що вона змінили замки, та
пояснила суду, що вона не збирається
позбавляти позивача права власності на
його частку квартири, але він створив
такі умови проживання, через які вона
не може проживати разом з ним в одній
квартирі, тому вона не заперечує проти
вирішення спору шляхом сплати грошової
компенсації за частину квартири
позивачу.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитись про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння так
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частині у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу
України, предметом договору найму
житлового приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду є окрема квартира або інше
ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний житловий
будинок. Не можуть бути самостійним
предметом договору найму: жиле
приміщення, яке хоч і є ізольоване,
проте за розміром менше від
встановленого для надання одній особі,
частина кімнати або кімната зв'язані з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення.

Відповідно до ст. 103 Житлового кодексу
України договір найму житлового
приміщення може бути змінено тільки за
згодою наймача, членів його сім'ї і
наймодавця, за винятком випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно довідкою виданою Балахівською
селищною радою Петрівського району
Кіровоградської області за № 666 від 02
червня 2014 року, відповідно до
Житлового кодексу України на території
Балахівської селищної ради діє норма
жилої площі в розмірі 13,65 кв.м. на одну
особу.

Суд першої інстанції постановляючи
рішення зазначив, що при вирішенні
питання щодо неможливості визначення
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1, суд бере до уваги розмір
часток, які належать на праві власності
всім співвласникам. Та те, що спільно з
відповідачем проживає її
неповнолітній син, а отже їм спільно
повинні бути забезпечені належні умови
для проживання. Суд взяв до уваги, що
повнолітні особи різної статі не
можуть бути поселені в одне житлове
приміщення, оскільки це призведе до
порушення їх прав. Кімнати у спірній
квартирі є прохідними що є неможливим
для користування, яке запропоновано
позивачем.

Посилаючись на зазначені обставини суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
вимоги позивача щодо визначення
порядку користування спірною
квартиною і виділення йому у
користування житлової кімнати площею
11,2 кв.м., не можуть бути задоволені,
оскільки залишення у користуванні
інших співвласників кімнати, площею 15,3
кв.м., призведе до порушення їх прав. На
думку суду позивач не довів того, що
відповідач перешкоджає йому
користуватися житловим приміщенням.

Колегія суддів судової падати з такими
висновками суду першої інстанції
погодити не може.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд не звернув уваги на те, що спірною
квартирою мають право володіти і
користуватися як позивач так й
відповідач, і позивачу, як співвласнику
квартири, створенні перешкоди у її
користуванні. Отже, вважаючи порушеним
своє право власності, позивач в силу
статті 3 ЦПК України звернувся до суду
за захистом цього права.

Частиною 1 ст.319 ЦК України, закріплено
право власника на власний розсуд
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.1, 2 ст.358
ЦК України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном,що є їхньою
спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник який має підстави передбачати
можливість порушений свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно положень ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження майном.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позовні вимоги про
усунення перешкод в користуванні
квартирою та визначення порядку
користування житлом підлягають
задоволенню.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Скасувати рішення
Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 21 липня 2014
року.

Ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_3 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1. Виділити в користування
ОСОБА_3 кімнату загальною площею 11,2
кв.м., ОСОБА_4 кімнату загальною площею
15,3 кв.м., залишивши допоміжні
приміщення квартири АДРЕСА_1 в
загальному користуванні.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: