Справа №705/4857/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Умань
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що
діє у власних інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа орган опіки та піклування
Уманської міської ради, служба у
справах дітей Уманської міської ради
про вселення в будинок,
Позивачка, що діє у власних інтересах
та інтересах малолітньої ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
відповідача про вселення в будинок, що
розташований в АДРЕСА_2, посилаючись на
те, що 17 травня 1997 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем і
вони стали проживати в м.Умань. За 4689
гривень вони придбали однокімнатну
квартиру м.Умань розташовану за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 20.04.1999
року, посвідченим нотаріусом
Уманського нотаріального округу
ОСОБА_4 згідно з записом у реєстрі за
№805. Покупцем квартири за цим договором
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька
23 травня 2003 року вони придбали будинок
підтверджується договором
купівлі-продажу від 23.05.2003 року.
Покупцем будинку за цим договором став
відповідач. На підставі ст.60 Сімейного
кодексу України квартира та будинок за
вказаними адресами стали її та ОСОБА_3
спільною сумісною власністю.
Спільне життя подружжя стало
неможливим і вона подала на розлучення,
але відповідач умовив її забрати заяву.
Розуміючи, що після розлучення вона
може претендувати на майно - сестра
відповідача, яка знаходиться на
заробітках в Італії, звернулася до них
з позовом, що нібито будинок придбаний
для неї, а від неї все утаювалось, бо ще
в 2003 році відповідач їй не довіряв.
Вона знову подала на розлучення і
відповідач її сильно побив, за що був
притягнутий до кримінальної
Судова справа за позовом ОСОБА_5
розглядалась різними судами більше 4
років і 14 жовтня 2011 року апеляційний
суд Черкаської області постановив
рішення про відмову в задоволенні
даного позову.

Весь цей час відповідач та його брат
ОСОБА_6 змушували її з дочкою приживати
в однокімнатній квартирі, зайнявши
весь будинок. І до цього часу
відповідач зберігає у себе технічний
паспорт та домову книгу, не даючи їй
змоги поновити свою реєстрацію в
будинку по АДРЕСА_2, і взагалі чинить їй
всілякі перепони в здійсненні права
власності на будинок. На її звернення
мирно вирішити питання про розподіл
майна ніяк не реагує, чинить всілякі
перепони.

Вона неодноразово зверталася з заявами
о Уманського МВ УМВС України в
Черкаській області, але отримувала
відмови.

В лютому 2012 року вона зверталась з
позовною заявою до Уманського
міськрайонного суду. Під час
попереднього судового засідання
відповідач звернувся з клопотанням про
зупинення провадження у справі, в
зв'язку з подачею касаційної скарги на
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 14 жовтня 2011 року. Після
залишення цього рішення без змін і
відновлення слухання справи ОСОБА_3
звернувся до неї з пропозицією
владнати їхні спірні питання
самостійно. В зв'язку з цим вона подала
заяву про залишення її позовної заяви
без розгляду. Однак в подальшому
виявилось, що ОСОБА_3 в черговий раз
обдурив її і жодних конкретних дій по
розв'язанню протиріч не вчинив.

Таким чином відповідач обмежує її та її
доньку в праві користування будинком,
зробив неможливим її з дочкою
проживання в ньому, де є спеціально
обладнана дитяча кімната, погрожує
застосувати до неї фізичне насильство,
змінює замки на вхідних дверях будинку,
хвіртки, воріт.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, просила задоволити та
пояснила, що будинок по АДРЕСА_2 є
сумісною власністю подружжя, але
відповідач постійно перешкоджає їй та
їхній дочці проживати в даному будинку.
Вони проживають в однокімнатній
квартирі, яка за умовами гірша ніж
будинок. Просить суд вселити їх з
дочкою в будинок АДРЕСА_2.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов не визнав та пояснив, що вимоги
позивачки є надуманими та
безпідставними. Він є безумовним
власником квартири АДРЕСА_1 та будинку
АДРЕСА_2 і має право на власний розсуд
здійснювати своє право володіння,
розпорядження та користування майном.

Позивачкою не визначено яке її право
ним порушено, ос порене чи невизнане,
конкретно не вказано спосіб захисту,
який вона застосовує у даній справі, не
сформовано предмет та підстави позову,
а тому він не підлягає до задоволення.

Він неодноразово пропонував позивачці
варіанти мирного та взаємовигідного
вирішення спорів щодо будинку та
квартири, однак жодного разу на етапі
реалізації цих домовленостей
позивачка поступово відходила від їх
умов, а врешті взагалі відмовлялась
від погодженого раніше.

Він вважає, що вирішити цивілізовано
врешті решт цей спір позивачка
насправді не бажає, а лише „принципово"
судиться для того, щоб судитись. Не
заперечує щоб їх донька проживала та
користувалася будинком по АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку про те, що позов
підлягає до задоволення, оскільки в
судовому засідання встановлено, що
спірне майно - будинок по АДРЕСА_2 є
сумісною власністю подружжя, тому що
придбаний сторонами під час шлюбу і
позивачка та їх малолітня донька мають
право проживати та користуватися
будинком по АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 3-5, 10 ,11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст.15, 16, 355, 386, 405
ЦК України, ст.176 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_2 в
будинок АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243
гривні 60 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області,
через Уманський міськрайонний суд,
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

Головуючий
В.С. Прокулевич