Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2358/14
Головуючий у 1 інстанції: Галянчук Н.М.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 24 лютого 2014
року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, який в ході
судового розгляду було уточнено.

У позові зазначалось, що відповідно до
укладеного договору №ZPXRRC10380047 від
29.08.2007 року відповідачка отримала
кредит у розмірі 4642,43 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідачка свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала, у зв'язку з чим станом на
10.12.2013 року виникла заборгованість у
сумі 24 657,64 грн., яка складається з
наступного: заборгованості по
процентам - 7 924,84 грн., заборгованості по
комісії за користування кредитом - 2 172,56
грн., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 14 560,24 грн.,
штрафу (фіксованої частини) - 500 грн.,
штрафу (процентної складової) - 1 232,88
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідачки заборгованість у розмірі
24 657,64 грн. за кредитним договором №
ZPXRRC10380047 від 29.08.2007 року та судові
витрати.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 24 лютого 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення апелянта та заперечення
відповідачки, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у позовній
заяві, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідачки
заборгованості за договором кредиту,
суд виходив з того, що позивачем не
надано належного розрахунку
заборгованості з процентів, комісії та
штрафних санкцій.

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
закону.

Із матеріалів справи вбачається, що
29.08.2007 року між позивачем та
відповідачкою укладено договір
№ZPXRRC10380047, за умовами якого
відповідачка отримала кредит у розмірі
4642,43 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

За умовами укладеного договору,
договір складається із заяви
позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов
договору.

В порушення норм закону та умов
договору відповідачка зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконувала.

Судовим наказом Вільнянського
районного суду Запорізької області від
23 січня 2009 року було стягнуто з ОСОБА_4
заборгованість за вказаним кредитним
договором, яка утворилася станом на
24.11.2008 року у сумі 7946,63 грн., з яких: 1254,74
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1086,28 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 578,40 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф
(фіксована частина); 366,51 грн. - штраф
(процентна складова) (а.с. 10).

Згідно з постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області від 26.03.2014
року закінчено виконавче провадження з
примусового виконання цього судового
наказу про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
заборгованості у сумі 7998,36 грн.

Враховуючи, що за судовим наказом
заборгованість, яка утворилася станом
на 24.11.2008 року, була погашена
відповідачкою лише 26.03.2014 року,
позивачем надано суду уточнений
розрахунок заборгованості за цим
договором, а саме: заборгованість по
процентам в розмірі 7 924,84 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом в розмірі 1086,28
грн.( різниця між заявленою сумою в
розмірі 2 172,56 грн. та стягнутою судовим
наказом у розмірі 1086,28 грн.), пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором в розмірі 13 981,84 грн. (
різниця між заявленою сумою в розмірі
14 560,24 грн. та стягнутою судовим наказом
у розмірі 578,40 грн.), а загалом 22 992,96 грн.

В судове засідання апеляційного
суду представником апелянта надано
копію наказу Голови Правління
ПриватБанку від 24.05.2005 року № С-89 та
затверджені цим наказом Умови
споживчого кредиту (Розстрочка)
(Стандарт), які є складовою частиною
договору №ZPXRRC10380047 від 29.08.2007 року.
Також позивач зазначив, що умови
надання кредиту, що додавалися до
позову, затверджені в 2009 році і не
відносяться до цієї справи.
Представник апелянта пояснив, що ці
умови були помилково долучені до
позовної заяви.

Відповідно до роз'яснень,
викладених Верховним Судом України в
Узагальненні судової практики
розгляду цивільних справ, що виникають
з кредитних правовідносин (2009-2010р.р.)
дострокове присудження до виконання
основного зобов'язання в натурі не
тягне його припинення з дня набрання
законної сили рішенням суду і не
виключає стягнення процентів, пені та
збитків, а також інших штрафних
санкцій, передбачених угодою, до дня
фактичного задоволення (повного
розрахунку). Звернення до суду з
вимогою про дострокове повернення всіх
сум за кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору згідно з ч. 2
ст. 1050 ЦК не означає односторонньої
відмови від договору, а є наслідком
невиконання чи неналежного виконання
боржником своїх договірних
зобов'язань. Це спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника. У подальшому при невиконанні
рішення суду у кредитора виникає право
стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625
ЦК, оскільки зобов'язальні
правовідносини не припинилися. У ст. 599
ЦК зазначено, що зобов'язання
припиняються його виконанням,
проведеним належним чином (а не в силу
ухвалення рішення суду).

З огляду на зазначене, стягненню
з відповідачки на користь позивача
підлягає заборгованість по процентам в
розмірі 7 924,84 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом в
розмірі 1 086,28 грн., які нараховані
позивачем до повного виконання
судового наказу.

Також підлягає стягненню пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором. Проте, заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідачки
пені в розмірі 13 981,84 грн. не
відповідають засадам добросовісності,
розумності та справедливості
відповідно до частини 3 ст. 509 ЦК
України.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року,
в розділі 3.2 якого зазначено, що
вимога про нарахування та сплату
неустойки за договором споживчого
кредиту, яка є явно завищеною, не
відповідає передбаченим у пункті 6
статті 3, частині третій статті 509 та
частинах першій, другій статті 627
Кодексу, засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Захист від цих зловживань базується
на положеннях законодавства, зокрема
частини третьої статті 551 Кодексу,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
За практикою судів загальної
юрисдикції України істотними
обставинами в розумінні вказаних
положень Кодексу вважаються, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, а й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Оскільки нарахована сума пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором кредиту не є співмірною із
розміром заборгованості по процентам в
розмірі 7 924,84 грн. та суду не надано
будь - яких доказів про негативні
наслідки для позивача через
прострочення виконання зобов'язання,
колегія суддів вважає за можливе
зменшити розмір пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором
кредиту до 500 грн.

Дослідивши надані суду докази, колегія
суддів вважає, що рішення суду на
підставі п.3, п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Таким чином, стягненню в з відповідачки
на користь позивача підлягає
заборгованість по процентам в розмірі 7
924,84 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом в розмірі 1 086,28
грн., пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі 500
грн., а загалом 9511,12 грн. В решті
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309,314,316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш ИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 24 лютого
2014 року

по цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
заборгованість у сумі 9 511,12 грн., яка
складається з наступного:
заборгованості по процентам у розмірі 7
924,84 грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 1 086,28
грн., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором у розмірі
500 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте воно може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: