Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3902/14
Головуючий у 1-й інстанції: Махіборода
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Панкеєва О.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на неповнолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищевказаним позовом, який в
ході розгляду справи доповнювала і
уточнювала, і просила на підставі
ст.ст. 180-183 СК України стягнути з
відповідача аліменти у розмірі 2 318 грн.
щомісячно на утримання неповнолітніх
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те,
що сторони являються батьками
неповнолітніх дітей, проте відповідач
після припинення шлюбних стосунків
дітей не утримує, ніякої матеріальної
допомоги не надає.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.
щомісяця з урахуванням індексації
відповідно до закону, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи стягнення
з 30.05.2014 року і до досягнення дітьми
повноліття, до зміни матеріального
стану сторін. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і зменшення розміру
аліментів до 1000 грн. ОСОБА_4 зазначає, що
при визначенні розміру стягнення суд
першої інстанції не врахував його
матеріальне становище, стан здоров'я,
знаходження на утримані
матері-інваліда П групи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає .

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від
27 лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст.ст. 183,184 СК
України розмір аліментів визначається
у частці від заробітку (доходу) матері,
батька дитини, а якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, - у твердій
грошовій сумі.

Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення (ч.1
ст. 184 СК України). При цьому підстави
визначення розміру аліментів у частках
до заробітку (доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.
183, 184 СК України. До підстав визначення
розміру аліментів в твердій грошовій
сумі ст. 184 СК України відносить:
нерегулярний, мінливий дохід платника
аліментів, одержання частини доходу в
натурі та інші обставини, що мають
істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм СК
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" та ст. 182 СК України
зазначено, що при вирішенні питання
щодо розміру аліментів, суд повинен
урахувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
значення.

Встановлено, що сторони є батьками
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з
матір'ю ОСОБА_3 і знаходяться на її
утриманні (а.с.4-6).

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований і
проживає за іншою адресою, що сторонами
по справі не оспорювалося.

Позивач працює лікарем-терапевтом у
госпіталі для інвалідів Великої
Вітчизняної війни і її середній
заробіток у 2014 році становить 1938, 80 грн.
(а.с.7).

Відповідач займається підприємницькою
діяльністю - спеціалізованою медичною
практикою, його річний доход за 2013 рік
згідно податкової декларації становив
41 125 грн. (а.с.18-21, 39).

Оскільки встановлено, що відповідач
являється батьком двох неповнолітніх
дітей, які проживають з матір'ю і
знаходиться на її утриманні,
домовленості щодо порядку утримання
дітей сторони не дійшли, суд першої
інстанції відповідно до вимог ст.ст.180,
182 СК обґрунтовано стягнув утримання в
судовому порядку.

Визначаючи розмір аліментів, суд
відповідно до вимог ст.ст.180-183 СК
України врахував фактичні обставини
справи, матеріальне становище сторін,
тощо.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права або такі порушення норм
процесуального права, які тягнуть
безумовне скасування судового рішення.

Знаходження на утриманні відповідача
непрацездатної матері-інваліда другої
групи не є достатньою підставою для
зменшення розміру аліментів,
визначеного судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про скрутне
матеріальне становище відповідача не
заслуговують на увагу. Як встановлено
судом апеляційної інстанції сторони
являються співвласниками рухомого і
нерухомого майна: житлового будинку,
двох квартир, нежитлового приміщення,
легкового автомобілю, депозитних
рахунків, тощо, загальною вартістю
понад 1 000 000 грн., з приводу якого в
районному суді зараз розглядається
спір про його розподіл, а тому
визначений судом першої інстанції
розмір утримання двох неповнолітніх
дітей не являється таким, що поставить
апелянта в скрутне матеріальне
становище.

Допустимих даних про те, що доходи
апелянта від підприємницької
діяльності за 2014 рік являються нижчими,
ніж у попередніх роках, відповідач суду
не надав. Боргові зобов'язання
відповідача також не являються
достатньою підставою для зміни
судового рішення.

Вказане судове рішення не позбавляє
відповідача можливості звернення до
суду з вимогами про зменшення розміру
аліментів у відповідності з вимогами
ст.192 СК України.

Суд встановив фактичну сторону справи
з додержанням норм процесуального
права, дав правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам і правові
висновки про обов'язок відповідача
брати участь в утриманні двох дітей
відповідає вимогам ст. ст. 180,181
Сімейного Кодексу України.

Керуючись ст.ст.307, 308,313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: