Справа №652/428/14-ц
___________________2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
Високопільський районний суд
Херсонської області в складі:
головуючий - Дригваль В.М.

при секретарі - Гапич В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Високопілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третіх осіб Державного нотаріуса
Високопільської державної
нотаріальної контори, Державної
реєстраційної служби Високопільського
районного управління юстиції в
Херсонській області про визнання
договору дарування удаваним, визнання
договору дарування договором
купівлі-продажу, визнання житлового
будинку спільним сумісним майном
подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

До Високопільського районного суду
Херсонської області звернулася ОСОБА_1
із позовом до ОСОБА_2, третіх осіб
Державного нотаріуса Високопільської
державної нотаріальної контори,
Державної реєстраційної служби
Високопільського районного управління
юстиції в Херсонській області про
визнання договору дарування удаваним,
визнання договору дарування договором
купівлі-продажу, визнання житлового
будинку спільним сумісним майном
подружжя, зазначивши у позовній заяві
про те, що з відповідачем 21.08.2004 року
вона уклала шлюб, який був
зареєстрований відділом РАГС
Високопільського райуправління
юстиції Херсонської області. За час
подружнього життя вони влітку 2005 року
придбали у громадянки ОСОБА_3 житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1. З початку
2013 року відносини між нею та
відповідачем погіршилися, а з березня
місяця 2013 року вони стали жити окремо.
Шлюб між ними не розірвано. Навесні 2014
року її чоловік (відповідач по справі)
звернувся до Високопільського райсуду
Херсонської області з позовною заявою
до її матері ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку житлового
будинку за вказаною вище адресою.
Позивач ознайомившись з позовною
заявою, з'ясувала, що відповідач ОСОБА_2
є власником їх придбаного житлового
будинку на підставі договору дарування
від 27.07.2005 року, посвідченого державним
нотаріусом Високопільської державної
нотаріальної контори Чорноус О.Ф., за
реєстровим №908. До цього часу позивач
вважала, що будинок оформлено
договором купівлі-продажу, оскільки
їхні кошти були передані громадянці
ОСОБА_3, про що остання власноруч
написала розписку. Дана розписка була
укладена 08.07.2005 року під час фактичної
передачі грошей у присутності свідків.
Документальним оформленням постійно
займався її чоловік, так як вона
знаходилася у декретній відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Також зазначає, що
знала про факт правочину, але не знала,
що цей правочин був договором
дарування, а не договором
купівлі-продажу, і тому вважала, що її
права не порушені. Просить суд визнати
договір дарування удаваним, визнати
договір дарування договором
купівлі-продажу, визнати житловий
будинок спільним сумісним майном
подружжя, судові витрати стягнути з
відповідача на її користь.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
позовні вимоги, з уточненням,
підтримала та наполягає на їх
задоволенні в судовому порядку.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав просить суд
відмовити у задоволенні позову та на
заперечення позовних вимог вважає
договір дарування, як такий, що
відповідає вимогам чинного
законодавства та куплений йому за
кошти бабусі.

В судове засідання представник
третьої особи, державний нотаріус
Високопільської державної
нотаріальної контори Херсонської
області, Чорноус О.Ф. не з'явилася,
надавши до суду заяву в якій не
заперечує проти позову та просить суд
розглянути дану справу без її участі
(а.с.31).

В судове засідання представник
третьої особи Державної реєстраційної
служби Високопільського районного
управління юстиції в Херсонській
області в.о. начальника Величко Ю.Ю. не
з'явилася, надавши до суду заяву в якій
будь-яких заперечень проти позову не
має та просить суд розглянути дану
справу без участі представника (а.с.30).

Заслухавши позивача, відповідача,
вивчивши та дослідивши в судовому
засіданні матеріали справи, судом
встановлено:

- Із копії паспорту (а.с.4) вбачається,
що ОСОБА_1 народилася 18.04.1979 року в
смт.Високопілля Херсонської області
зареєстрована в АДРЕСА_2 проживає по
АДРЕСА_3 та має ІПН-НОМЕР_1 (а.с.4 на
звороті).

- Із копії свідоцтва про одруження
(а.с.5) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
21.08.2004 року одружилися, про що в книзі
реєстрації актів про одруження
зроблено запис №20, після одруження
дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1.

- Із копії свідоцтва про народження
(а.с.6) вбачається, що від спільного
шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками
зазначено: батько - ОСОБА_2, мати -
ОСОБА_1.

- Із копії розписки (а.с.7) вбачається,
що ОСОБА_3 08 липня 2005 року в присутності
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, одержала
гроші в сумі 3400 доларів від ОСОБА_2, за
проданий житловий будинок, який
знаходиться по АДРЕСА_1, який оцінений
сторонами в зазначену вище суму без
подальшого подорожчання.

- Із копії позовної заяви (а.с.8-9)
вбачається, що 16.04.2014 року ОСОБА_2
звернувся до Високопільського
районного суду із позовом до ОСОБА_4,
третьої особи відділення ГІРФО
Великоолександрівського районного
відділу УМВС України в Херсонській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. За вказаним позовом
ухвалою цього суду від 22.04.2014 року
відкрито провадження та призначено
справу до розгляду (а.с.10). Дані про
розгляд вказаного позову відсутні.

- Із копії договору дарування від
27.07.2005 року (а.с.11) з'ясовано, що ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_2 прийняв
безоплатно у дар, належний
дарувальнику житловий будинок
житловою площею 29.5 кв.м, загальною
площею 52.4 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 Вказаний житловий
будинок належить ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом виданого 14.04.1982 року. Цей дар
сторони оцінюють в сумі 23531,00 грн.
Договір нотаріально посвідчений.
Сторонам роз'яснено положення
ст.ст.334,721,727 ЦК України та сторони
стверджують, що цей договір не носить
характеру уявного та удаваного
правочину. Право власності на дарунок у
ОСОБА_2, виникає з моменту його
прийняття, при цьому сторони
домовились, що прийняття обдаровуваним
від дарувальника згаданого житлового
будинку відбулося до підписання цього
договору. Договір зареєстровано у
реєстрі за №908 та цей договір підлягає
державній реєстрації в Херсонському
державному бюро технічної
інвентаризації.

- Із копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
16.09.2005 року (а.с.12) з'ясовано, що ОСОБА_2 на
праві приватної власності належить
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування від 27.07.2005
року.

- Із копії паспорту (а.с.23-24)
вбачається, що ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селищі
Архангельське Високопільського району
Херсонської області, зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_2 та має ІПН-НОМЕР_2
(а.с.23 на звороті).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб які беруть
участь у справі виник спір. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.235 ЦК України 1.Удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. 2. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України
1.Нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Згідно ст.655 ЦК України 1.За договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.717 ЦК України 1.За договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність. 2.Договір, що
встановлює обов'язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року №9, суд встановивши
під час розгляду справи, що правочин
вчинено з метою приховати інший
правочин, суд на підставі статті 235 ЦК
має визнати, що сторонами вчинено саме
цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним.

Згідно ст.60 СК України 1.Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
2.Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України 1. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України 1. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України …3.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом…

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України …2. У
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом…

Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в ході нотаріального оформлення
угоди купівлі-продажу житлового
будинку погодилися на оформлення угоди
дарування (а.с.11), а не договору
купівлі-продажу, оскільки при
оформленні договору дарування
зменшуються витрати і даний факт
підтверджується дослідженими в ході
розгляду справи по суті належними та
переконливими доказами. Зі змісту ж п.7
укладеного договору дарування
з'ясовано, що сторони домовилися, що
прийняття обдаровуваним від
дарувальника згаданого житлового
будинку відбулося до підписання цього
договору. Разом з тим, за договором
дарування, дарувальник позбавляє себе
права власності на майно, не маючи при
цьому на меті отримання будь яких вигод
матеріального чи морального характеру
з боку обдарованого, у свою чергу
обдарований набуває право власності на
майно при відсутності з його боку
обов'язків надання таких вигод. В ході
розгляду справи по суті, даючи оцінку
наданим сторонами доказам по справі,
суд встановив, що саме за вказаний
спірний житловий будинок передавались
кошти для подальшого нотаріального
оформлення, що не допустимо при
договорі дарування. Про даний факт
свідчить розписка написана
власноручно ОСОБА_3 в присутності
свідків (а.с.7), яка не заперечується
відповідачем. Тому суд вбачає під
договором дарування завуальований
договір купівлі-продажу житлового
будинку, та який повинно бути належним
чином оформлено, при цьому з порушенням
права власності позивача по справі,
оскільки фактично остання дізналася
про порушення її права тільки при
зверненні відповідача в поточному році
по справі з позовом про виселення із
спірного будинку громадянки ОСОБА_4
(матері позивачки) (а.с.8-9, 10).

За таких обставин, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, а договір
дарування від 27.07.2005 року є удаваним та
такий договір слід визнати договором
купівлі-продажу з моменту його
вчинення. Також підлягає задоволенню
вимога позивача щодо визнання
житлового будинку спільним сумісним
майном подружжя, так як вказаний
будинок був придбаний у 2005 році, а шлюб
між сторонами зареєстровано 21.08.2004 року
(а.с.5). Таким чином суд вважає, що
придбаний сторонами житловий будинок є
спільною сумісною власністю подружжя,
де частки такого майна є рівними, якщо
інше не встановлено законом або
договором.

Крім того згідно ст.88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
які складаються із сплаченого та
документально підтвердженого судового
збору: 243,60 грн.(а.с.1); 243,60 грн.(а.с.18) та
128,10 грн.(а.с.21), а всього підлягає
стягненню 615,30 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.235, 236, 368,
372, 655, 717 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70 СК
України, п.25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 06
листопада 2009 року №9 (із змінами та
доповненнями), керуючись ст.ст.10, 60, 73, 88,
212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третіх осіб Державного нотаріуса
Високопільської державної
нотаріальної контори, Державної
реєстраційної служби Високопільського
районного управління юстиції в
Херсонській області про визнання
договору дарування удаваним, визнання
договору дарування договором
купівлі-продажу, визнання житлового
будинку спільним сумісним майном
подружжя - задовольнити.

Визнати Договір дарування житлового
будинку від 27 липня 2005 року за адресою
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3
(ІПН-НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (ІПН-НОМЕР_2),
нотаріально посвідчений
Високопільською державною
нотаріальною конторою Херсонської
області та зареєстрованого в реєстрі
за №908 від 27 липня 2005 року- удаваним.

Визнати Договір дарування житлового
будинку від 27 липня 2005 року за адресою
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3
(ІПН-НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (ІПН-НОМЕР_2),
нотаріально посвідчений
Високопільською державною
нотаріальною конторою Херсонської
області та зареєстрованого в реєстрі
за №908 - договором купівлі-продажу з
моменту його вчинення.

Визнати житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами за
адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 (ІПН-НОМЕР_2)
та ОСОБА_1 (ІПН-НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5
(ІПН-НОМЕР_2) зареєстрованого та
проживаючого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_6 проживаючої по АДРЕСА_3,
сплачений судовий збір на загальну
суму - 615 (Шістсот п'ятнадцять) грн. 30 коп.

Заходи забезпечення позову про
заборону відчуження житлового будинку
з надвірними будівлями та спорудами за
адресою АДРЕСА_1 згідно Ухвали
Високопільського районного суду
Херсонської області від 16 липня 2014 року
- з дня набрання чинності рішення суду
скасувати.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Херсонської області протягом десяти
днів, починаючи з дня проголошення
рішення, через Високопільський
районний суд Херсонської області.

Суддя
В.М. Дригваль