Р І Ш Е Н Н Я

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ МІСТА КИЄВА

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Басюк Ю.В.

за участю: представників відповідача
Бойчун Н.Д., Лукашевич Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Генерального директора Державного
підприємства «Всеукраїнський
державний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
15 вересня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_4 до
Державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів», третя особа ОСОБА_3 про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року позов
задоволено частково. /а.с. 125-130/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Генеральний директор ДП
«Укрметртестстандарт» ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу на рішення суду
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не враховано, що
обставини прийняття керівником
підприємства рішення про проведення
скорочення на підприємстві не входять
до предмету доказування у даній
категорії справ, а суд першої інстанції
обґрунтовує рішення про задоволення
позову, визнаючи незаконним звільнення
позивача, пов'язані з підставами
прийняття рішення про скорочення.
Також судом першої інстанції
безпідставно застосовано до спірних
правовідносини норми ст.ст. 235, 237-1 КЗпП
України, оскільки рішення постановлене
необґрунтовано, всупереч предмету
доказування в такій категорії справ. З
урахуванням викладеного в апеляційній
скарзі просив рішення суду скасувати
та постановити нове про відмову у
задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників відповідача, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Справа №753/1353/14 № апеляційного
провадження:22-ц/796/12868/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Колесник
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф. Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_4
тривалий час перебував на посаді
молодшого наукового співробітника
науково-дослідної лабораторії
державних еталонів одиниць
електричних величин (лабораторія №21-1)
науково-дослідного відділу МЗ
вимірювань електричних величин (НДВ-29)
Науково-виробничого інституту МЗ
вимірювань електромагнітних величин
ДП «Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів», є автором 15 патентів на
винаходи України, має 8 авторських
свідоцтв СРСР, є автором 10
раціоналізаторських пропозицій, і
також є інвалідом 3 групи.

15.07.2013 року відповідачем було видано
наказ №295 „Про вжиття заходів щодо
оптимізації структури та скорочення
штатної чисельності"

09.09.2013 року наказом №376 „Про скорочення
штату", зазначено, що в 2013 році
передбачено прийняття законодавчих
актів і в разі їх прийняття очікується
значне зменшення обсягу чистого доходу
від реалізації робіт та послуг, тому
для подальшої ритмічної та прибуткової
роботи підприємства необхідно
провести оптимізацію кількості
працюючих в ДП «Укрметтестстандарт»
/а.с.35-36/.

01.10.2013 року ОСОБА_4 отримав попередження
про звільнення з підприємства на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.43/.

Наказом №358-К від 03.12.2013 року позивача
було звільнено із займаної посади на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.7/.

Оскільки 03.12.2013 року ОСОБА_4 перебував
на лікарняному, тому дія даного наказу
була скасована і відповідачем був
виданий після закриття листка
непрацездатності новий наказ №378-к від
16.12.2013 року про звільнення з тих ж
підстав 16.12.2013 року /а.с.44/.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з вимог п.
1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України про те, що
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Оскільки звільнення
ОСОБА_4 16.12.2013 року відбулось до
прийняття законодавчих актів, які б
могли призвести до негативних
наслідків на підприємстві відповідача
у майбутньому, тобто на підставі подій,
які не відбулись, про що зазначено у
наказі №295 від 15.07.2013 року, при цьому
Закон України «Про метрологію і
метрологічну діяльність» ні на день
звільнення позивача, ні на день
винесення рішення суду не прийнятий у
новій редакції, а Закон України «Про
стандартизацію» був прийнятий 05.06.2014
року, тобто значно пізніше дати
звільнення позивача, суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
звільнення останнього відбулось з
порушенням вимог чинного
законодавства і він підлягає
поновленню на раніше займаній посаді з
17.12.2013 року, також стягнувши середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при звільненні з дня незаконного
звільнення 16.12.2013 року по день
винесення рішення 15.09.2014 року.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними доказами є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» з наступними змінами
роз'яснено, що, розглядаючи трудові
спори, пов'язані зі звільненням за п. 1
ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Суд першої інстанції встановивши, що у
відповідача дійсно мало місце
скорочення штату, дотримання вимог
щодо попередження ОСОБА_4 про
звільнення, наявність згоди
профспілкового комітету, відсутність
можливості переведення останнього на
іншу роботу та переважного права на
залишення на роботі, дійшов до
необґрунтованого висновку про
незаконність звільнення ОСОБА_4
оскільки воно відбулось до прийняття
законодавчих актів, які б могли
призвести до негативних наслідків на
підприємстві відповідача у
майбутньому.

Таким чином, оскільки наявність
рішення про скорочення штату засвідчує
прийняття наказів «Про вжиття заходів
щодо оптимізації структури та
скорочення штатної чисельності» від
15.07.2013 р. №295, та «Про скорочення штату»
від 09.09.2013 р. №376, та не може бути
пов'язано з наявністю чи відсутністю
внесених змін до ЗУ «Про метрологію та
метрологічну діяльність» та ЗУ «Про
стандартизацію», оскільки відноситься
до компетенції підприємства, суд
першої інстанції, фактично встановивши
дотримання процедури звільнення
ОСОБА_4, дійшов помилкового висновку
щодо предмету доказування в частині
підстав, якими обґрунтовувалось
рішення про проведення скорочення на
підприємстві.

Доказів в порядку ст. 60 ЦПК України, що
таке скорочення не відбулось у зв'язку
з відсутністю внесених змін до ЗУ «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» та прийняттям ЗУ «Про
стандартизацію» у новій редакції,
ОСОБА_4 не надано, як і доказів що
скорочення штату працівників не
відбулось взагалі чи відтерміновано,
до прийняття змін у законодавство, а
тому, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позов задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Генерального
директора Державного підприємства
«Всеукраїнський державний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології,
сертифікації та захисту прав
споживачів» ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 15 вересня 2014 року - скасувати,
постановивши нове яким відмовити у
задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: