АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3180/2014
Головуючий в І інстанції Кузьменко А.Д.
Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 17 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Лісової
Г.Є.Суддів:Семиженка Г.В. Бугрика В.В.При
секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Чаплинського району Херсонської
області на рішення Чаплинського
районного суду Херсонської області від
03 березня 2014 року за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 01.09.2009 року між нею
та ОСОБА_7 укладено договір
купівлі-продажу ? частини нежитлової
будівлі, магазину продовольчих
товарів, розташованого по АДРЕСА_1. На
виконання зазначеного договору вона
сплатила 43466,00 грн., підтвердженням чого
є складена ОСОБА_7 розписка, а ОСОБА_7, в
свою чергу, передав їй нерухоме майно,
яке вона використовує за цільовим
призначенням по теперішній час.

Оскільки ОСОБА_7 безпідставно ухилявся
від нотаріального посвідчення
зазначеного правочину, а ІНФОРМАЦІЯ_1
помер і єдиним його спадкоємцем є
ОСОБА_6, позивач просила суд з підстав,
визначених ст.220 ЦК України, визнати
договір купівлі-продажу ? частини
нежитлової будівлі, магазину
продовольчих товарів, розташованого по
АДРЕСА_1 дійсним та визнати за нею право
власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Чаплинського районного суду
Херсонської області від 03 березня 2014
року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
нерухоме майно задоволено, визнано
дійсним договір купівлі-продажу ?
частини нежитлової будівлі, магазину
продовольчих товарів, розташованого по
АДРЕСА_1, укладений 01.09.2009 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_5
право власності на вказане нерухоме
майно.

В апеляційній скарзі прокурор
Чаплинського району Херсонської
області просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення судом норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

В судовому засіданні прокурор
апеляційну скаргу підтримав з підстав,
викладених у ній, просив її
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати, як незаконне.

Позивачка та відповідачка апеляційну
скаргу не визнали, просять її відхилити
як безпідставну.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи за позивачкою право власності
на ? частину нежитлової будівлі,
магазину продовольчих товарів, та
визнаючи договір купівлі-продажу
дійсним, суд першої інстанції виходив з
того, що сторони досягли домовленості з
усіх істотних умов договору
купівлі-продажу майна та відбулося
його повне виконання.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він дійшов до нього з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмові формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК України договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що
01.09.2009 року між позивачкою та ОСОБА_7
укладено в простій письмовій формі
договір купівлі-продажу ? частини
нежитлової будівлі, магазину
продовольчих товарів, розташованого по
АДРЕСА_1 (а.с.19-22). На виконання
зазначеного договору позивачкою
сплачено 43466,00 грн., підтвердженням чого
є складена ОСОБА_7 розписка (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 08.10.2009 року
(а.с.23).

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину встановлена
законом, такий правочин є нікчемним. У
випадках, встановлених ЦК України,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ст.220 ЦК України в разі
недодержання сторонами вимог про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції не врахував, що
правила ст. 220 ЦК України щодо
можливості визнання договору
купівлі-продажу дійсним не поширюється
на договори купівлі-продажу, предметом
яких є земельна ділянка, єдиний
майновий комплекс, житловий будинок
(квартира) або інше нерухоме майно,
оскільки такий правочин підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Це пов'язано із
тим, що момент вчинення такого
правочину, відповідно до положень ст.
ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією, тому правочин є
неукладеним і таким, що не породжує для
сторін прав та обов'язків.

Договір купівлі-продажу ? частину
нежитлової будівлі, магазину
продовольчих товарів від 01.09.2009 року в
силу положень ст. ст. 640, 657 ЦК України не
є укладеним, тому не може бути визнаний
дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК
України, а відповідно відсутні й
правові підстави для визнання права
власності на нерухоме майно, що є
предметом вказаного правочину.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції на зазначені положення
закону уваги не звернув, неправильно
застосував норму матеріального права
та, як наслідок, дійшов помилкового
висновку про наявність передбачених
законом підстав для задоволення
позовних вимог.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідно до ст.309 ЦПК
України підлягає скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
ст.ст. 203,638,639,655,657 ЦК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Чаплинського району Херсонської
області задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду
Херсонської області від 03 березня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді