Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Косигіної Л.М., Талько О.Б.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в
натурі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду
міста Житомира від 16 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, у якому
просила постановити рішення про поділ
земельної ділянки розміром 0,567 га та
виділити їй ? частину земельної ділянки
розміром 0,02835 га, по АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що їй з відповідачем
згідно рішення Богунського районного
суду міста Житомира від 05.02.2012 року
належить кожному по ? частині житлового
будинку по АДРЕСА_1, з виділом
конкретних приміщень. Будинок
розташований на земельній ділянці
загальною площею 0,567 га, яка на праві
власності належала відповідачу.
Відповідно до рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 26.12.2012
року за ОСОБА_1 визнано право власності
на 1/2 частину зазначеної земельної
ділянки розміром 0,02835 га.

Рішенням Богунського районного
суду Житомирської області від 16 травня
2014 року позов задоволено. Поділено в
натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну
ділянку розміром 0,567 га, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 згідно шостого
варіанту (додаток №6) висновку судової
земельно-технічної експертизи №26/02-14
від 26.02.2014 року. Виділено ОСОБА_1 у
власність земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1, розміром 221,0 кв. м, яка
проходить по точках: Н-М-Л-6-5-Є-Е-Д-В-Г-Н.
Виділено ОСОБА_2 у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, розміром
221, 0 кв. м., яка проходить по точках:
А-Н-М-Л-7-8-А. Залишено в спільному
користуванні сторін земельну ділянку
за вищевказаною адресою площею 115,0 кв.м,
яка проходить по точках:
1-2-3-4-Є-Е-Д-В-Г-Н-А-1. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 684,00 грн грошової
компенсації ? частини вартості уборної
«У». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1 500,00 грн витрат за проведення
судової земельно-технічної експертизи
та 290,25 грн судового збору. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір
в сумі 110,79 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на те, що судом ухвалено
необґрунтоване рішення, яке не
відповідає фактичним обставинам
справи, просить його скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Зокрема зазначає, що судом не
взято до уваги наявність на спірній
земельній ділянці самовільного
будівництва та без врахування частки
сторін у праві власності на будинок.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Стаття 3 Земельного кодексу України
передбачає, що земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

За статтею 2 Земельного кодексу України
земельними відносинами є суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею, суб'єктами в
яких виступають громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування
та органи державної влади, а об'єктами -
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні паї (частки).

Як вбачається з матеріалів справи
спір виник з приводу користування
земельною ділянкою у зв'язку з
набуттям ОСОБА_1 права власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 та
його поділу в натурі.

Статтею 120 Земельного кодексу
України передбачено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти, до особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони є
співвласниками жилого будинку АДРЕСА_1.
Кожному з них виділено в натурі частину
житлового будинку відповідно до
рішення Богунського районного суду
міста Житомира від 03.02.2012 року (а.с. 10,
25-30).

Згідно рішення Богунського районного
суду міста Житомира від 26.12.2012 року,
зареєстрованим в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, позивач
є співвласником ? частини земельної
ділянки загальною площею 0,0567 га, що
складає 0,02836 га по АДРЕСА_1 (а.с. 4-9).

За висновком судової
земельно-технічної експертизи № 26/02-14
від 26.02.2014 року запропоновано шість
варіантів розподілу земельної ділянки
з врахуванням вже проведеного поділу
будинку та господарських будівель між
співвласниками, відповідно до часток
сторін в праві власності на будинок і
земельну ділянку (а.с. 55-81). Всі шість
варіантів містять поділ згідно якого
частина земельної ділянки залишається
у спільному користуванні сторін.

Надаючи перевагу шостому варіанту
висновку земельно-технічної
експертизи № 26/02-14 від 26.02.2014 року, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що даний варіант є найбільш
прийнятним та відповідає інтересам
обох сторін, оскільки забезпечить
зручне та раціональне використання
всієї земельної ділянки, з урахуванням
наявних на ній насаджень.

Зокрема, забезпечується у випадку
необхідності безперешкодний проїзд до
сараю, що перебуває у спільній
частковій власності сторін та будинку
в цілому.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (пункти 19;21) у
справах за позовом учасників спільної
власності на землю про встановлення
порядку володіння й користування
спільною земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм жилий будинок,
господарські будівлі та споруди, суд
з'ясовує і враховує можливість
нормального користування будинком і
здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.

При пред'явленні вимог кожним з
учасників спільної власності про
встановлення порядку користування
спільною земельною ділянкою, суд може
залишити в спільному користуванні лише
ділянки, роздільне користування якими
встановити неможливо.

Порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед угодою
співвласників залежно від розміру
їхніх часток у спільній власності на
будинок, а в разі відсутності такої
угоди спір відповідно до статті 88 ЗК
України вирішується судом.

Учасник спільної часткової власності
має право вимагати поділу майна в
натурі (виділу належної йому частки із
загальної маси) як окремо, так і разом з
іншими учасниками, які вимагають
виділення,а у разі неможливості
виділення частки - вимагати
відповідної компенсації (ст. 367 ЦК
України). Це правило стосується тих
випадків коли жилий будинок було
поділено в натурі.

Безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції при визначенні
варіанту поділу земельної ділянки не
взяв до уваги наявність самовільної
прибудови, реєстрація права власності
на яку потягне за собою зміну розміру
часток у праві спільної часткової
власності. Згідно матеріалів справи,
зокрема копії доопрацюваного висновку
судової будівельної технічної
експертизи № 68-05-10, будинок АДРЕСА_1 має
прибудови, які є самовільно
збудованими, їх поділ не проведено (а.с.
31-35). Крім того частка в спільному майні,
як і конкретний розмір земельної
ділянки, що належить ОСОБА_1 визначено
рішенням Богунського районного суду
міста Житомира від 26.12.2012 року, яке
набуло законної сили. За таких
обставин, суд першої інстанції
правильно не прийняв до уваги
самочинну добудову при визначенні
варіанту поділу земельної ділянки.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним і
справедливим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду
міста Житомира від 16 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді