Справа № 192/1864/14
Провадження № 2/192/480/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі -
Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини,
посилаючись на те, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
який 09 липня 2012 року було розірвано за
рішенням суду та в період якого у них
народилася спільна неповнолітня
дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після припинення сімейно-шлюбних
відносин відповідач ухиляться від
виконання своїх батьківських
обов'язків щодо утримання дитини, а
домовленості щодо його участі в
утриманні доньки між ними не досягнуто.
Оскільки права та обов'язки батьків по
утриманню неповнолітньої дитини є
рівними за законом, а відповідач має
мінливий та нерегулярний дохід,
просить стягнути з нього аліменти на
утримання неповнолітньої дитини у
твердій грошовій сумі у розмірі 660
гривень, що відповідатиме 1/2 частині
встановленого Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
прожиткового мінімуму для дитини віком
від 6 до 18 років з 01 січня 2014 року
становить 1 320 гривень.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала та прохала його
задовольнити, пояснивши суду, що
припинили сімейно-шлюбні відносини з
відповідачем з травня 2013 року, після
чого їх спільна донька періодично з
кожним із батьків, але в листопаді 2013
року рішенням органу опіки та
піклування було прийнято рішення про
проживання доньки з нею і з цього
періоду дитина проживає з нею та
знаходиться на її утриманні, на що вона
витрачає близько 1000 гривень щомісячно.
Відповідач спочатку періодично
надавав матеріальну допомогу на
утримання доньки, придбав їй
періодично одяг, але з травня 2014 року
взагалі такої допомоги не надає, хоч
донька і потребує такої допомоги.
Прохала стягнути з нього аліменти в
твердій грошовій сумі у розмірі ?
частини встановленого прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, пояснивши, що надає
позивачеві допомогу на утримання
доньки, так як періодично придбає їй
одяг та взуття, але скільки і коли
затратив на це коштів сказати не може.
Має ще одну дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, але
доказів того, що вона знаходиться на
його утриманні він немає. Вважає, що не
повинен платити аліменти на утримання
доньки, оскільки в період проживання
однією сім'єю він за кошти, які збирали
на його лікування, замінив вікна у
будинку позивача. Має третю групу
інвалідності та отримує пенсію в
розмірі 1049 гривень, а також має інші
доходи від підробітків близько 1000
гривень щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, що маються у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.10,11,57,60
Цивільного процесуального кодексу
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів,
якими є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, а кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 180-182 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані матеріально
утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року
між сторонами укладено шлюб, який
зареєстровано Башмачанською сільською
радою Солонянського району
Дніпропетровської області, актовий
запис №12 (а.с.5), а рішенням
Солонянського районного суду
Днпропетровської області від 09 липня
2012 року, яке набрало законної сили 20
липня 2012 року, шлюб було розірвано
(а.с.6).

В період шлюбу у подружжя народилася
спільна неповнолітня дитина - донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), яка згідно
довідки Василівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області від 22 липня
2014 року про склад сім'ї проживає з
позивачкою та знаходиться на її
утриманні (а.с.8,9), а відповідач
систематично та у певному розмірі
матеріальну допомогу на утримання
дитини позивачці не надає, хоча
зобов'язаний це робити, при цьому
будь-якої домовленості щодо утримання
спільної дитини між сторонами не
досягнуто.

З урахуванням зазначеного, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини в примусовому порядку
відповідно до вимог ст.183 Сімейного
кодексу України у частці від доходів
відповідача, а не у твердій грошові й
сумі, як прохає в позовній заяві
позивачка, оскільки він як інвалід
третьої групи отримує щомісячно пенсію
(а.с.29), що є його регулярним доходом, а
участь в утриманні доньки без судового
рішення з травня 2014 року не приймає.

При визначенні розміру аліментів
суд відповідно до ст. 182 СК України
враховує відповідно до наданих
сторонами доказів матеріальне
становище платника аліментів, який в
даний час за станом здоров'я, хоч і має
третю групу інвалідності, яка
встановлена на певний строк, але є
працездатним, має інші прибутки від
неофіційної трудової діяльності та
ведення домашнього господарства, що
підтвердив особисто в судовому
засіданні, стан здоров'я як
неповнолітньої дитини, так і платника
аліментів, а також те що відповідач має
і іншу неповнолітню дитину (а.с.30), але
доказів знаходження цієї дитини на
його утриманні суду не надав, та вважає
необхідним стягнути з відповідача
аліменти на утримання спільної
неповнолітньої дитини у розмірі 14
частини його прибутків щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, що за
розміром відповідатиме участі
відповідача у матеріальному
забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини
щомісячних витрат позивачки на
утримання доньки, оскільки права та
обов'язки кожного з батьків є рівними
за законом, в тому числі і по утриманню
дітей. Будь-яких інших доказів на
підтвердження матеріального стану,
стану здоров'я як відносно дитини, так і
відносно відповідача, витрат позивачки
на утримання сина сторонами суду не
надано.

Крім цього, в зв'язку з задоволенням
позову, суд вважає необхідним стягнути
з відповідача на користь держави
судовий збір, оскільки позивачка при
зверненні з позовом до суду звільнена
від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180-182,183,184 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с.Башмачка Солонянського
району Дніпропетровської області, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 28 липня
2014 року до досягнення дитиною
повноліття, допустивши негайне
виконання рішення суду в частині
стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць, відмовивши в
задоволенні іншої частини позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуюча: суддя