Номер провадження: 22-ц/785/6795/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Орловій С.І.

у відкритому судовому засіданні у
присутності позивача ОСОБА_2, його
представника по довіреності,
відповідача ОСОБА_3,

розглянула апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2, по довіреності,

на рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 11.06.2014р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення суми боргу, 3 процентів
річних, індексу інфляції, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014р. позивач ОСОБА_2 звернувся
до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 з
позовом про стягнення суми боргу,
процентів за користування грошима за
договорами позики, які були укладені з
кожним з відповідачів.

Позовні вимоги позивача до вказаних
відповідачів були розділені в окремі
провадження.

В даній справі розглядаються позовні
вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, 3
процентів річних, сум індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 03.06.2003р. відповідач
ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 позику в
сумі 16000грн. терміном до 31 грудня 2003р.,
договір позики був посвідчений
нотаріально.

Повну суму позики ОСОБА_3 в строк не
повернула.

Строк повернення позики визначено п. 1
договору позики від 03.06.2003р., а саме до
31.12.2003р. Позивач посилався на те, що на
його численні звернення тільки в 2012р.
відповідач ОСОБА_3 повернула 1000грн.

17.12.2013р. позивач направив на поштову
адресу ОСОБА_3 вимогу про повернення
суми позики. Позичальник ОСОБА_3
отримала лист 10.01.2014р., але решту суми
боргу не повертає.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач, уточнивши позов, просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму
боргу, 15000грн., враховуючи, що 1000грн.

відповідач йому повернула в грудні
2012р., 3 процента річних 6049,73грн., суму
індексу інфляції 32850грн., всього
38899,73грн. (а.с.52-53).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
просила врахувати строк позовної
давності, що підтвердила в своїй заяві.
Крім того, посилалася на те, що суму
боргу вона повернула повністю в 2003р.,
суму 1000грн. в 2012р. вона позивачу не
повертала( а.с.44).

Рішенням місцевого суду від 11.06.2014р. в
позові відмовлено (а.с.59-61).

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
місцевого суду, задовольнити позовні
вимоги позивача в повному обсязі,
посилаючись на порушення місцевим
судом вимог матеріального і
процесуального права.

В апеляційному суді позивач, його
представник, доводи апеляційної скарги
підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 вважає рішення
законним і обгрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача заявила
клопотання про допит в судому
засіданні свідка ОСОБА_5 Відповідач
надала свої заперечення. Клопотання
представника позивача колегія
задовольнила.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача, доводи
скарги, заперечення на неї, пояснення
свідка ОСОБА_5, колегія дійшла висновку
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Відмовив ОСОБА_2 в позові, суд 1
інстанції дійшов висновку, що позивач
пропустив строк звернення до суду, тому
відмовив в позові за пропуском строку.

Колегія з вказаним висновком місцевого
суду не погоджується.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються вимогами Глави
71 ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД.
Параграф 1. Позика ЦК України в редакції
2004р.

В п.4 Прикінцевих та Перехідних
положень ЦК України в редакції 2004р.
врегульовано, щодо цивільних відносин,
які виникли до набрання чинності
Цивільним Кодексом України, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

За договором позики одна сторона (
позикодавець) передає у власність
другій стороні( позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж саме грошову суму
грошових коштів ( суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК
України).

Договір позики укладається в письмовій
формі, якщо його сума не менше як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян(ст.1047 ч.1 ЦК
України).

Статтею 1049 ЦК України врегульовано
обов'язок позичальника повернути
позику. Ст. 1050 ЦК України врегульовані
наслідки порушення договору
позичальником.

По матеріалам справи встановлено, що
03.06.2003р. між сторонами, ОСОБА_3 (
позичальник) і ОСОБА_2 ( позикодавець)
був укладений договір позики за
умовами якого ОСОБА_2 передав
позичальнику в борг 16000грн. терміном
до 31.12.2003р. Договір позики посвідчений
нотаріусом (а.с.8).

Відповідач по справі ОСОБА_3 не
спростовувала укладання договору
позики в нотаріальній конторі, але
посилалася на те, що вона була лише
посередником, оскільки гроші брав її
чоловік ОСОБА_4

В той же час, відповідач ОСОБА_3
посилалася на те, що сума боргу
повністю повернута позикодавцю в
передбачений в договорі позики строк,
до 31.12.2003р.

У відповідності з вимогами закону
повернення суми боргу має бути
обов'язково підтверджено допустимими
доказами, розпискою, про повернення
суми боргу, а також повернення
позикодавцем позичальнику оригіналу
його боргової розписки або оригіналу
нотаріально посвідченого договору
позики.

На час розгляду справи позикодавець
ОСОБА_2 представив суду 1 інстанції, а
також до апеляційного суду оригінал
договору позики, який посвідчений
нотаріально і який до теперішнього
часу зберігається у позивача.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду
допустимих доказів того, що суму боргу
позивачу вона повернула повністю.

Суд 1 інстанції відмовив позивачу в
задоволенні позовних вимог за
пропуском строку.

В своїх запереченнях на такий висновок
місцевого суду позивач і його
представник посилалися на те, що
позивач не пропустив строк для захисту
своїх прав, оскільки відповідач ОСОБА_3
своїми діями підтверджувала факт того,
що гроші позичальнику не віддала,
наприкінці 2012р. позичальник повернула
позивачу з суми боргу 16000грн. - 1000грн.,
таким чином строк позовної давності
перервався.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку(ст.264 ЦК України).

Під час перевірки доводів позивача і
його представника, колегія заслухала
пояснення свідка ОСОБА_5.

Вказаний свідок підтвердив, що
наприкінці 2012р. в приміщенні Банку по
вул. Краснова, м. Одеса він був
присутній при зустрічі ОСОБА_2 з ОСОБА_3,
яка не заперечувала при ньому про
наявність у неї перед позивачем ОСОБА_2
боргових зобов'язань. За поясненнями
свідка позичальник передавала
позивачу гроші. Яка кількість грошей
передавалася свідку не відомо.

Заслухавши пояснення вказаного свідка,
колегія оцінює його пояснення не як
доказ повернення позичальником
грошової суми, а як доказ того, що
позичальник ОСОБА_3 станом на кінець
2012р. визнавала наявність у неї
боргових зобов'язань перед позивачем
ОСОБА_2

В матеріалах справи є також копія
листа позикодавця ОСОБА_2 на ім'я
відповідача ОСОБА_3 від 17.12.2013р. з
вимогою про повернення суми
боргу.(а.с.10). Колегія звертає увагу, що у
вказаному листі позивач вимагає від
позичальника повернути йому решту
боргу 15000грн., підтвердивши, що
позичальник йому повернула лише 1000грн.
в 2012р. Лист був направлений на адресу
ОСОБА_3 і отриманий її чоловіком,
ОСОБА_4, який доречі є також
позичальником ОСОБА_2(а.с.11). Відповідач
ОСОБА_3 щодо вказаного листа не
заперечувала, пояснила, що після
отримання цього листа її чоловік
дійсно зустрічався з позивачем ОСОБА_2,
але ця зустріч мала місце з приводу
боргу її чоловіка перед позикодавцем
ОСОБА_2

В свою чергу позивач ОСОБА_2 пояснив,
що подружжя ОСОБА_3 - ОСОБА_4, кожний
окремо, по розписці, за договором
позики, який посвідчений нотаріально,
брали у нього гроші в борг, але в
добровільному порядку кожний з
боржників своїх зобов'язань щодо
повернення суми боргу не виконав, що
стало підставою для звернення до суду
до кожного з боржників з вимогами про
стягненя суми боргу.

В підтвердження своїх доводів
представник позивача надала колегії
копію заочного рішення суду від 15.09.2014р.
про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 суми боргу по розписці від
22.05.2008р.

Дав оцінку доказам, що зібрані по
справі, колегія встановила: у позивача
є оригінал договору позики,
відповідач не надала суду допустимих
доказів про те, що вона борг повернула,
свідок ОСОБА_5 підтвердив факт того, що
відповідач ОСОБА_3 на кінець 2012р.
визнавала наявність у неї боргових
зобов'язань перед ОСОБА_2

17.12.2013р. позикодавець ОСОБА_2
звертався до ОСОБА_3 з листом - вимогою
про повернення залишку боргу 15000грн.

Факт визнання відповідачем суми боргу
станом на кінець 2012р. дає підставу для
висновку, що строк позовної давності
перервався.

Дав оцінку всім доказам у
сукупності, колегія дійшла висновку
задовольнити позовні вимоги позивача і
стягнути з відповідача суму боргу
15000грн.( 16000 - 1000).

У відповідності з вимогам ч2 ст. 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором.

Сума боргу 15000грн. з урахуванням
індексу інфляції становить 32850грн.

Кількість днів прострочення
зобов'язання ОСОБА_3 складає 4907днів, 3%
річних за прострочення зобов'язання
від 15000грн. складає 6049,73грн., всього
сума боргу з урахуванням 3% річних і
індексу інфляції становить
32850+6049,73=38899,73грн.

В ході розгляду справи відповідач не
спростувала розрахунку суми боргу.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України стороні на користь якої
ухвалено рішення суд присуджує з
другої сторони судові витрати
пропорційно частині задоволених
позовних вимог.

Вимоги позивача колегія задовольнила
повністю, тому з відповідача на користь
позивача стягується 388,99грн. за подачу
позову в суд 1 інстанції +194,50грн., всього
судовий збір 583,49грн., що підтверджено
документально.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,
по довіреності, задовольнити, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11.06.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, 3
процентів річних, індексу інфляції
скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу, 3 процентів річних, суми
індексу інфляції задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції 32850,00грн., три відсотка річних
6049,73грн., всього 38899,73грн.( тридцять
вісім тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять
грн.73коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 583,49грн.

Рішення набирає чинності негайно після
його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.