У Х В А Л А

іменем україни

26 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької
В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про
знесення самочинно збудованої
прибудови, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Одеської області від 15 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради
звернувся до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що в ході
проведеної перевірки було виявлено
самочинне будівництво другого поверху
житлового будинку АДРЕСА_1. В
результаті якої 18 травня 2011 року був
складений протокол про
адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_3, яка без дозволу на
будівництво збудувала другий поверх до
своєї частини вказаного житлового
будинку. Вказаним будівництвом
порушуються права співвласника
будинку, ОСОБА_5, оскільки його
наслідком може стати руйнування
належної йому квартири № 3. У звґязку з
цим, уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд зобовґязати відповідачів
знести самочинно збудовану надбудову
літ. А1, балкон зі сходами літ а2, тамбур
літ. а3, прибудову літ. а4 у будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 28 травня 2014 року у задоволенні
позову виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15 липня 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції,
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знести
самочинно збудовану надбудову літ. а1,
балкон зі сходами літ. а2, тамбур літ. а3,
прибудову літ. а4, що розташовані за
адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просять скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, перевіривши наведені в скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
надбудови та прибудови були здійснені
відповідачами в установленому законом
порядку, а порушення прав третьої особи
ОСОБА_5 позивачем не доведено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив із того, що
надбудови та прибудови, зведені
відповідачами без отримання належних
дозволів, в експлуатацію не введені, є
самочинним будівництвом, побудовані на
земельній ділянці не відведеній для
цієї мети, крім того порушують права
третьої особи ОСОБА_5

Такий висновок суду є правильним,
відповідає фактичним обставинам
справи, наданим сторонам доказам, до
яких вірно застосовано норми права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є власниками у рівних частках 11/100
частки домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 10 червня 2009 року
(а. с. 100-101 том І).

На зазначених 11/100 часток домоволодіння
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 збудовано надбудову
літ. а1, балкон зі сходами літ. а2, тамбур
літ. а3, прибудову літ. а4, гараж літ. Д1,
оглядова яма літ. д», сарай літ. П, сарай
літ. Р, ганок літ. в4.

18 травня 2011 року відносно ОСОБА_3 був
складений протокол за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 150
КУпАП (а. с. 3 том І).

Рішенням Білгород-Дністровської
міської ради від 24 лютого 2011 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано дозвіл на
розробку технічної документації щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельні ділянки, що
посвідчують право власності на
земельні ділянки у власність
громадянам України для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 (а. с. 104 том І).

З листа Відділу Держкомзему у м.
Білгород-Дністровському від 30 травня
2011 року вбачається, що питання процесу
оформлення документів на земельну
ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призупинено, у
зв'язку з колективним зверненням
мешканців домоволодіння.

Згідно листа № 79 від 01 липня 2011 року
Управлінням містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
погоджено проект реконструкції
спірної частини житлового будинку,
загальною площею 125,15 кв. м, житловою
площею 60,50 кв. м.

Відповідно до висновку головного
державного санітарного лікаря м.
Білгород-Дністровський від 15 червня 2011
року було погоджено проект
реконструкції спірної частини
житлового будинку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30 березня 2012 року при
вирішенні питання про те, чи є
відхилення від проекту істотним і
таким, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
суди повинні в кожному випадку
з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

При вирішенні
позовних вимог виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
апеляційним судом правильно визначено
характер правовідносин між сторонами
та застосовано норми матеріального
права, що їх регулюють, повно і всебічно
досліджено матеріали справи та надано
оцінку доводам сторін.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для
встановлення неправильного
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Перевіривши
доводи касаційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про її
відхилення та залишення без змін
рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 липня 2014 року, оскільки
воно є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Кафідова

О.В. Умнова