Номер провадження 2/754/4246/14
Справа №754/9505/14-ц
05.09.2014 року Деснянський районний суд м.
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Бойко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про
стягнення з відповідача боргу за
договором позики в розмірі 247 506 грн. 32
коп. та судових витрат.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
11.10.2013 року він позичив відповідачу 20 000
дол. США. Вказані відносини оформлені
ОСОБА_2 зобов'язався повернути взяті
кошти 25.12.2013 року, однак у визначений
сторонами угоди строк свої
зобов'язання не виконав.
Посилаючись на викладене позивач
просить суд стягнути з боржника суму
позики з урахуванням штрафних санкцій
та сплачені судові витрати.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала, просить
суд його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
За таких обставин, визнавши докази,
надані позивачем, достатніми для
вирішення справи, суд розглядає справу
за відсутності відповідача з
постановленням заочного рішення.
Представник позивача проти ухвалення
заочного рішення не заперечувала.
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 11 жовтня 2013 року позичив ОСОБА_2
20 000 дол. США строком до 25 грудня 2013
року. Договір позики оформлений
Як вбачається з пояснень представника
позивача, кошти відповідач так і не
повернув, внаслідок чого ОСОБА_1
змушений був звернутися до суду.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України по
договору позики одна сторона передає
другій стороні у власність гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. Договір позики
вважається укладеним у момент передачі
Частиною 2 статті 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути подана розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передавання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
тій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Аналізуючи обставини справи та вказані
норми закону, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
щодо стягнення суми боргу в розмірі 20
000 дол. США, що станом на дату звернення
до суду становить 236 600 грн. 00 коп.
Згідно положень ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті,
договір позики вважається
безпроцентним, якщо:
1) він укладений між фізичними особами
на суму, яка не перевищує
п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін;
2) позичальникові передані речі,
визначені родовими ознаками.
Із розписки, що міститься в матеріалах
справи, не вбачається наявність
обставин, які б давали можливість
вважати дану позику безпроцентною
відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, а
тому суд вважає вимогу позивача про
стягнення суми відсотків за позикою в
розмірі 657, 26 дол. США., що станом на дату
звернення до суду становить 7 775 грн. 39
коп., обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно ст. 625 ЦК
України, згідно частини 2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
З наданої позивачем розписки
вбачається, що термін повернення
коштів позичальником ОСОБА_2 чітко
визначений - 25.12.2013 року (а.с. 6).
У вказаний термін кошти відповідачем
не повернуті, а тому позивач
обґрунтовано просить суд стягнути з
боржника відповідно вище зазначеної
норми закону 3 % річних від простроченої
суми, що складає 264, 66 дол. США., що станом
на дату звернення до суду становить 3 130
Аналізуючи викладене в
сукупності, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Задовольняючи позов, суд відповідно
статті 88 ЦПК України стягує з
відповідача на користь позивача судові
витрати - суму сплаченого при зверненні
судового збору в розмірі 2 475 грн. 06 коп.
На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договором позики з
урахуванням 3% річних та відсотків за
користування коштами в розмірі 20 921,92
доларів США, що еквівалентно 247 506, 32
грн. та судові витрати в розмірі 2 475,06
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне
рішення шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя