Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2329/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Волошина Н. Л.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

27.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Кодрула М.А.,
Суржика М.М.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції в
м. Кіровограді цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
відділ державної виконавчої служби
Світловодського міськрайонного
управління юстиції про звільнення
майна з-під арешту.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до відділу державної
виконавчої служби Світловодського
міськрайонного управління юстиції ,
третя особа - ОСОБА_3 про звільнення
майна з-під арешту.

Зазначав, що він є власником
квартири АДРЕСА_1. При примусовому
виконанні рішення суду про стягнення з
нього аліментів у розмірі ? частини
усіх видів заробітку на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітньої доньки,
постановою державного виконавця від 28
лютого 2014 року накладено арешт на
належну йому квартиру та оголошено
заборону на її відчуження. Оскільки ним
погашено всю суму заборгованості по
аліментам, вважає, що підстави для
застосування арешту майна відпали.
Арешт та заборона на відчуження
нерухомого майна порушує його права
власника. Посилаючись на ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
просив суд зобов'язати відділ ДВС
Світловодського міськрайонного
управління юстиції зняти арешт з
квартири, накладений постановою
державного виконавця від 28 лютого 2014
року (а.с.2-4).

Ухвалою суду від 21 липня 2014 року
замінено первісного відповідача ВДВС
Світловодського міськрайонного
управління юстиції на належного -
ОСОБА_3, а ВДВС Світловодського
міськрайонного управління юстиції
залучено як третю особу у справі (а.с.61).

В ході розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги і просив суд
звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.53).

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено (а.с.74-76).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову (а.с.81-83).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач та його
представники підтримали доводи
апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
заперечили проти доводів апеляційної
скарги і просили рішення суду залишити
без змін.

Представник ВДВС пояснив, що
покладається на розсуд суду.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає із наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу (ч.1 ст.16 ЦК). Способи
здійснення захисту цивільних прав та
інтересів судом передбачені ч.2 ст.16 ЦК
України.

Судом встановлено, що рішенням
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 17 квітня
2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітньої ОСОБА_4 у розмірі ?
частини усіх видів заробітку (доходу),
але не менше мінімального розміру,
встановленого законом, щомісячно,
починаючи з 12 березня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття, а саме
по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31).

Державним виконавцем ВДВС
Світловодського міськрайонного
управління юстиції Височиним Р.М.
відкрито виконавче провадження щодо
примусового виконання вказаного
рішення суду.

Постановою державного виконавця від
28 лютого 2014 року накладено арешт на
квартиру АДРЕСА_1 та оголошено заборону
на її відчуження (а.с.11).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності власником
квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 (а.с.9).

Застосовуючи такий спосіб захисту
права як звільнення з-під арешту
нерухомого майна - квартири, позивач не
врахував положень ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» та
роз'яснень у п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року № 4 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису (зі
змінами).

Відповідно до ст.60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

За правилами, встановленими для
розгляду позовів про виключення майна
з опису, розглядаються вимоги громадян
і організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним. Відповідачами в справі
суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно, і в необхідних випадках - особу,
якій передано майно, якщо воно було
реалізоване (п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України в № 6 від 27
серпня 1976 року( з послідуючими змінами
та доповненнями) «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»).

Вимоги про виключення майна з акту
опису та звільнення з-під арешту мають
ґрунтуватися на праві власності або
володіння і задовольняються одночасно
з визнанням права власності на спірне
майно.

Матеріалами справи підтверджується,
що позивач є власником спірного майна
та боржником у виконавчому
провадженні про примусове стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Тому у такому випадку повинні
застосовуватись інші відповідні
способи судового захисту, зокрема,
оскарження постанови державного
виконавця про арешт майна згідно зі
ст.383 ЦПК України, припинення дії, яка
порушує право, на підставі п.2 ч.2 ст.16 ЦК
України.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що позивачем невірно
обрано спосіб захисту та відмовив у
задоволенні позову.

Посилання суду першої інстанції в
мотивувальній частині рішення на те, що
накладення арешту на майно боржника та
заборона його відчуження відповідало
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження», колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки правомірність
рішень, дій державного виконавця не
було предметом розгляду в даній справі.
Проте, таке посилання не вплинуло на
правильність рішення суду.

Суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому відповідно до ст.308
ЦПК України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишається
без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.ст.313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 21 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: