13 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Дарницький районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, у
зв'язку з переїздом на інше постійне
за касаціною скаргою ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_7, на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
11 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 23 квітня
в с т а н о в и л а:
У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Дарницький районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
у зв'язку з переїздом на інше постійне
В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що ОСОБА_8 на підставі ордеру
надано жиле приміщення, квартира
АДРЕСА_1 на родину у складі чотирьох
осіб. В спірній квартирі зареєстровано
шість осіб. У 1994 році ОСОБА_5 вселилася в
спірну квартиру як дружина ОСОБА_4 Від
цього шлюбу сторони мають дитину,
ОСОБА_9. У 1995 році за згодою позивача та
його родичів ОСОБА_5 разом із дочкою
ОСОБА_9 була зареєстрована в квартирі
за адресою: АДРЕСА_1.
13 листопада 2001 року шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 розірвано. З моменту розірвання
шлюбу і до жовтня 2002 року
ОСОБА_5 постійно проживала з дочкою
ОСОБА_9 у квартирі позивача. Однак після
розірвання шлюбу, ОСОБА_5 разом з
донькою забрала всі речі та переїхала
на інше постійне місце проживання.
Жодних перешкод в користуванні
квартирою відповідачем не чинились,
тому позивач просив визнати дружину та
дитину такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, у
зв'язку з переїздом на інше постійне
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 грудня

2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Дарницький районний відділ Головного
управління Державної міграційної
служби України в м. Києві, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, у
зв'язку з переїздом на інше постійне
місце проживання відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
23 квітня 2014 року рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 11 грудня 2013
року змінено, виключивши посилання на
положення ст. ст. 71, 72 ЖК України та
застосувавши положення ч. 2 ст. 107 ЖК
України. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України
у разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Судове рішення апеляційної інстанції
ухвалено у відповідності до вимог
матеріального та процесуального права,
оскільки змінюючи рішення суду першої
інстанції, вірно застосував положення
ч. 2 ст. 107 ЖК України. В свою чергу суди
попередніх інстанцій вірно виходили з
того, що рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 14 вересня

2012 року встановлено, що особи, які
проживають у спірній квартирі, чинили
перешкоди відповідачам у її
користуванні, тому зазначеним рішенням
суду останніх було вселено в квартиру
АДРЕСА_1. Позивачем не доведений факт
наявності у відповідачів права
користування іншим житловим
приміщенням, а отже і не доведено факту
вибуття членів його сім'ї на постійне
місце проживання до іншого населеного
пункту або в інше жиле приміщення в
тому ж населеному пункті.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
11 грудня

2013 року яке частково змінено рішенням
апеляційного суду м. Києва від 23 квітня
2014 року, тому що судові рішення законні
та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_4, подану представником
- ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 грудня

2013 року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 23 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Дарницький районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
у зв'язку з переїздом на інше постійне
місце проживання, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.М. Ситнік Ю.Г.
Іваненко