Ухвала

іменем україни

13 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Долинського дитячого будинку «Теплий
дім», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Територіальна
державна інспекція з питань праці в
Івано-Франківській області, про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою
Долинського дитячого будинку «Теплий
дім» на рішення Долинського районного
суду Івано-Франківської області від 04
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 19
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом в
обґрунтування якого посилалася на те,
що її було прийнято на посаду
вихователя Долинського дитячого
будинку «Теплий дім» згідно зі
строковим трудовим договором на один
рік з 20 квітня 2011 року. Відповідно до
наказу від 19 квітня 2012 року Долинського
дитячого будинку «Теплий дім» з нею
продовжено трудові відносини з 20
квітня 2012 року на час соціальної
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку працівника
- вихователя ОСОБА_5 В листопаді 2013 року
у зв'язку з ускладненнями вагітності
вона перебувала на стаціонарному
лікуванні в Долинській центральній
районній лікарні і по завершенні якого
подала відповідачу лікарняний листок
та повідомила про свій стан вагітності.
Під час роботи в другу зміну 17 грудня 2013
року, стан її здоров'я раптово
погіршився, про що вона повідомила
заступника директора з виховної роботи
ОСОБА_6 та звернулася за медичною
допомогою і цього ж дня була
госпіталізована на стаціонарне
лікування в Долинську центральну
районну лікарню з діагнозом:
вагітність 12 тижнів, загроза викидня. В
період перебування нею на лікуванні,
наказом від 03 січня 2014 року вона
звільнена з роботи з 06 січня 2014 року, в
зв'язку з закінченням строку трудового
договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України.
Вказане звільнення позивач вважає
незаконним, оскільки звільнення
вагітних жінок відповідно до ст. 184 КЗпП
України забороняється, в зв'язку з чим
просила задовольнити її позовні
вимоги.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 04
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 19
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Долинського дитячого будинку
«Теплий дім» від 03 січня 2014 року «Про
звільнення ОСОБА_4»; поновлено ОСОБА_4
на посаді вихователя Долинського
дитячого будинку «Теплий дім» з 07 січня
2014 року; стягнуто з Долинського
дитячого будинку «Теплий дім» на
користь ОСОБА_4 10 475 грн. 54 коп.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 07 січня
2014 року по 03 квітня 2014 року; стягнуто з
Долинського дитячого будинку «Теплий
дім» на користь ОСОБА_4 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 2000
грн. за надання юридичної допомоги. В
решті вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати оскаржувані судові рішення в
частині задоволених позовних вимог та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, в решті рішення
залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - ч. 6 ст. 179), одиноких
матерів при наявності дитини віком до
чотирнадцяти років або дитини-інваліда
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Згідно із вимогами ст. 39-1 КЗпП України
якщо після закінчення строку трудового
договору (пункти 2 і 3 ст. 23) трудові
відносини фактично тривають і жодна із
сторін не вимагає їх припинення, дія
цього договору вважається продовженою
на невизначений строк.

Задовольняючи позовні суди правильно
виходили із того, що звільнення ОСОБА_4
відбулося з порушенням вимог трудового
законодавства, оскільки на момент
звільнення ОСОБА_4 вона була вагітною.
Такі висновки судів узгоджуються з
матеріалами справами та вимогами
закону.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Долинського дитячого
будинку «Теплий дім» відхилити.
Рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 04
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 19
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова І.М.
Фаловська