Провадження №2/521/6670/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року, суддя
Малиновського районного суду м. Одеси
Коблова О.Д. розглянула заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову, шляхом
накладання арешту на нерухоме майно
боржників у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову та просить
накласти арешт на квартиру № 50, по
вулиці Палубна, 12 у місті Одеса, що є
об’єктом права спільної сумісної
власності відповідачів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
вона звернулася до суду із зазначеним
позовом для стягнення коштів з
відповідачів, які вона витратила на
утримання зазначеного об’єкта
нерухомості. У своїй заяві про
забезпечення позову, позивачка
зазначає, що у неї існують побоювання,
щодо ймовірності розпорядження даною
квартирою власниками для ухилення від
виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд враховує
докази, надані позивачем на
підтвердження своїх вимог.

Заявником на підтвердження своїх вимог
не було представлено жодних доказів,
підтверджуючих наявність у
відповідачів будь –якого наміру
розпорядження майном.

Окрім того, з поданого позову
вбачається, що безпосередньо предметом
позову є не нерухоме майно, а саме
квартира № 50, по вулиці Палубна, 12 у
місті Одеса, а кошти, які позивач
просить стягнути на свою користь.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.4 Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», суд, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Суд вважає, що заявлені види
забезпечення позову передбачені
цивільним процесуальним
законодавством, не є співмірними із
заявленими позивачем вимогами, а дія
застосованих обтяжень виходить за межі
предмета позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що зазначена заява не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 31, ч.3 ст.151, ч.3, ч.1
п.1.ст.152, ст.153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову, шляхом накладання
арешту на нерухоме майно боржників у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів –
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області,
шляхом подачі протягом п’яти днів з
дня проголошення ухвали апеляційної
скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції. Подача
апеляційної скарги не зупиняє
виконання даної ухвали, а також не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Суддя
О.Д.
Коблова