Номер провадження 2/289/467/14
Справа № 289/848/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014
м.Радомишль

Радомишльський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого Невмержицький І. М.

при секретарі - Шуба В.М.,

з участю представника представника
відповідача - Терехова О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Радомишльському районному
суді Житомирської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приват Банк» про захист прав
споживача та встановлення нікчемності
правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом,мотивуючи свої
вимоги тим,що 19 червня 2007 року між
позивачем та ЗАТ(ПАТ) КБ «Приват Банк» в
особі представника - начальника
Радомишльсь-кого ТВБВ Житомирського
регіонального управління Яковишен
В.А.був укладений кредитний договір
№ZRZ0AE00003978 з терміном повернення
кредиту та коштів за користування до 18
червня 2012 року. Відповідно до умов
Договору банк надає позивачу кредит в
розмірі 18 844,52 дол.США. у вигляді не
поновлюваної кредитної лінії на
купівлю автомобіля. У відповідності до
п.4.3 згаданого кредитного договору
сторони погодились,що усі
спори,розбіжності або вимоги, які
виникають з цього договору,або в
зв»язку з ним, у тому числі такі, що
стосуються його виконання, порушення,
припинення або визнання недійсним
підлягають вирішенню у Жовтневому
районному суді м. Дніпропетровськ. Не
погоджуючись на даний час з
умовами,викладеними в згаданому пункті
Договору, Позивач вважає, що будь-яким
договором не можуть бути обмежені
права фізичної особи, що надані їй
Законом і тому наявність в кредитному
договорі вищезазначеного пункту,щодо
конкретної підсудності можливого
спору суттєво обмежують його права на
судове оскарження, а підсудність справ
у конкретному суді взагалі нівелює
його права як споживача,а тому просив
суд встановити нікчемність п.4.3
кредитного Договору на підставі
положень ст.ст.203,215 ЦК України та Закону
України «Про захист прав споживачів».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не
з»явився,про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином,причину неявки суду не
повідомив,заяв не надіслав,а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без нього.

Представник відповідача Терехов О.Л. в
суді заперечив проти позовних
вимог,вважає їх необґрунтованими,при
цьому звернувся до суду з письмовим
клопотанням,у якому просив відмовити у
задоволенні позовних вимог в зв»язку з
пропуском позивачем строків позовної
давності,передбачених цивільним
законодавством України.

Суд,вислухавши пояснення представника
відповідача, дослі-дивши наявні
письмові докази в їх
сукупності,приходить до висновку про
те, що позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Так,судом встановлено, що між позивачем
та ПАТ КБ «Приват Банк»» 19 червня 2007
року був укладений кредитний договір
№ZRZ0AE00003978.

За умовами даного договору сторони
домовились, зокрема, що усі спори,
розбіжності або вимоги, які виникають з
договору, або в з»язку з ним, у тому
числі такі, що стосуються його
виконання, порушення, припинення, або
визнання недійсним підлягають
вирішенню у Жовтневому районному суді
м. Дніпропетровська ( п. 4. 3. кредитного
договору)

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою
третьою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України
та відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 112 ЦПК
України, що діяла на момент укладання
договорів, сторони мають право
письмово визначити територіальну
підсудність справи, крім справ, для
яких встановлена виключна підсудність.

Крім того слід зазначити, що відповідно
до приписів ст. 4 ЦК України, основу
цивільного законодавства України
становить Конституція України,норми
якої є нормами прямої дії,основним
актом цивільного законодавства
України є Цивільний кодекс України.
Актами цивільного законодавства є
також інші закони України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що на момент укладання
договору та домовленості сторін щодо
договірної підсудності відповідає
вимогам законодавства, що діяло на
момент укладання угод.

Нормою,визначеною ст.15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Цивільні права та обов"язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов"язки, згідно до вимог ст. 11
ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, відповідно до вимог ст. 16 ЦК
України, можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії,яка порушує право;

- припинення становища, яке існувало до
порушення;

- примусове виконання зобов"язання в
натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношення;

- відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової
шкоди;

- визнання незаконним рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд також вправі захистити цивільне
право або інтерес сторін іншим
способом,що встановлений Договором або
Законом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посила-ється як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача в суді заявив
клопотання про застосування судом до
даних спірних правовідносин строків
позовної давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки.Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з нормами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
сплив терміну позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі,є підставою для відмови у позові.

З матеріалів цивільної справи
вбачається, що з даним позовом позивач
звернувся до суду 19 травня 2014 року,при
цьому суд вважає,що перебіг строку
позовної давності розпочався з моменту
підписання сторонами Договору,тобто з
19 червня 2007року,тобто з цього моменту
до подачі позову пройшло більше трьох
років.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позивачем пропу-щений
строк позовної давності,при цьому
позивач не зазнач ив поважності причин
пропуску цього строку і не звернувся до
суду з клопотанням про поновлення
вказаного строку.

Сплив строків позовної давності,про
застосування яких заявив клопотання
представник відповідача у справі,є вже
підставою для відмови у задоволенні
позову, а також зважаючи на те, що
законодавством не передбачений такий
спосіб захисту прав як визнання пункту
правочину нікчемним,суд вважає
заявлені позовні вимоги
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на вимогах Закону,а тому
відмовляє в їх задоволенні.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд
приймає рішення щодо розподілення
судовимх витрат між сторнами у спорі.

На підставі викладеного,керуючись ст.
ст.3,8,10,11,15,57-60,88,169,179,212-215,218,223,294 ЦПК
України; ст.ст.203, 215,257,267,627,638-654 ЦК
України,Конституції України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позову до ПАТ КБ « Приват Банк» про
захист прав споживача та встановлення
нікчемності правочину.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Радомишльський районний суд протягом
десяти днів починаючи з дня його
проголошення.Особи,які брали участь у
справі,але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення,можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Радомишльського
І. М. Невмержицький
районного суду