Справа № 2-1717/12 Головуючий у І
інстанції Грибанова Ю. Л.Провадження №
22-ц/780/5129/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря: Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 14 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розділ житлового будинку в натурі та
визначення порядку користування
земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, у якому
просила розділити в натурі
будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши їй
1/3 частку, а саме: коридор 1-1 площею 17,5
кв.м, кухню 1-2 площею 8,7 кв.м, ванну 1-3
площею 4,1 кв.м, кладову 1-4 площею 2,0 кв.м,
житлову кімнату 1-5 площею 16,3 кв.м,
житлову кімнату 1-8 площею 13,5 кв.м;
відповідачу виділити в натурі 2/3 частин
, а саме: житлову кімнату 1-6 площею 12,4
кв.м, житлову кімнату 1-7 площею 10,8 кв.м
веранду 1 площею 2,1 кв.м, коридор 2-1
площею 9,3 кв.м, житлову кімнату 2-2 площею
10,9 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 12,8
кв.м, кухню 2-4 площею 6,8 кв.м, сарай «Б»;
визначити порядок користування
земельною ділянкою, виділивши їй 1/3 її
частину, що становить 603,33 кв.м ( 1810:3). В
обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що ухвалою
Васильківського міськрайонного суду
від 9 листопада 2007 року було визнано
мирову угоду, укладено сторонами по
справі, відповідно до якої за ними
обома визнано право власності на
приміщення будинку, приміщення ванної
кімнати залишене в загальному
користуванні. На підставі вказаної
мирової угоди їй належить 1/3 частина
вказаного будинку, а відповідачці - 2/3
частки. У зв»язку із конфліктами з
приводу користування земельною
ділянкою вона змушена звернутися до
суду з даним позовом. У процесі
розгляду справи позивачка уточнила
свої позовні вимоги та просила
припинити спільне користування ванною
кімнатою 1-3 площею 4,1 кв.м шляхом
визнання за ОСОБА_1 права власності на
неї та сплати грошової компенсації
ОСОБА_2 в розмірі 13893,15 грн.; припинити
спільну часткову власність на житловий
будинок шляхом виділення в натурі
належної позивачу 1/3 частини, що
складається із коридору 1-1 площею 17,5
кв.м, кухні 1-2 площею 8,7 кв.м, ванни 1-3
площею 4,1 кв.м, кладової 1-4 площею 2,0 кв.м,
житлової кімнати 1-5 площею 16,3 кв.м,
житлової кімнати 1-8 площею 13,5 кв.м;
виділити в натурі відповідачу 2/3 частин
будинковолодіння, що складається із
житлової кімнати 1-6 площею 12,4 кв.м,
житлової кімнати 1-7 площею 10,8 кв.м
веранди 1 площею 2,1 кв.м, коридору 2-1
площею 9,3 кв.м, житлової кімнати 2-2
площею 10,9 кв.м, житлової кімнати 2-3
площею 12,8 кв.м, кухні 2-4 площею 6,8 кв.м,
сараю «Б»; визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно додатку №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення , яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачка
просила припинити спільне
користування ванною кімнатою 1-3 площею
4,1 кв.м шляхом визнання за ОСОБА_1 права
власності на неї та сплати грошової
компенсації ОСОБА_2 в розмірі 13893,15 грн.;
припинити спільну часткову власність
на житловий будинок шляхом виділення в
натурі належної позивачу 1/3 частини, що
складається із коридору 1-1 площею 17,5
кв.м, кухні 1-2 площею 8,7 кв.м, ванни 1-3
площею 4,1 кв.м, кладової 1-4 площею 2,0 кв.м,
житлової кімнати 1-5 площею 16,3 кв.м,
житлової кімнати 1-8 площею 13,5 кв.м;
виділити в натурі відповідачу 2/3 частин
будинковолодіння, що складається із
житлової кімнати 1-6 площею 12,4 кв.м,
житлової кімнати 1-7 площею 10,8 кв.м
веранди 1 площею 2,1 кв.м, коридору 2-1
площею 9,3 кв.м, житлової кімнати 2-2
площею 10,9 кв.м, житлової кімнати 2-3
площею 12,8 кв.м, кухні 2-4 площею 6,8 кв.м,
сараю «Б»;визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно додатку №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з положень ст. ст. 120 ЗК України,
ст. 367 ЦК України та прийшов до
правильного висновку про те, що
заявлені позовні вимоги вирішувались
судами, а тому вони задоволенню не
підлягають.

Так, ухвалою Васильківського
міськрайонного суду від 09.11.2007 року
визнано мирову угоду, укладену між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на наступних умовах:
ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-1,
кухню 1-2, кладову 1-4, житлову кімнату 1-5,
житлову кімнату 1-8. ОСОБА_1 визнає за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
вказаного житлового будинку, а саме:
житлову кімнату 1-6, житлову кімнату 1-7,
сарай «Б», приміщення ванної кімнати
залишається в загальному користуванні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 не заперечує
проти будівництва ОСОБА_2 необхідних
для проживання прибудов (ванної
кімнати).

Своєю ухвалою від 09.11.2007 року
Васильківський міськрайонний суд
роз»яснив свою ухвалу від 09.11.2007 року, а
саме: визнати за ОСОБА_2 право власності
в порядку спадкування на 1/2 частину 2/3
частин будинковолоджіння АДРЕСА_1, що
належали на праві власності ОСОБА_3, а
саме: житлову кімнату 1-6, житлову
кімнату 1-7, сарай «Б»; визнати за ОСОБА_1
право власності в порядку спадкування
на 1/2 частину 2/3 частин вказаного
будинковолодіння, що належали на праві
власності ОСОБА_3 , а саме: : коридор 1-1,
кухню 1-2, кладову 1-4, житлову кімнату 1-5,
житлову кімнату 1-8; погасити право
власності ОСОБА_3 на 2/3 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1.

Як вбачається із свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
03.11.1992 року (а.с.120), ОСОБА_2 є власником 1/3
частини будинковолодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
померлого 31.10.1991 року ОСОБА_4.

Таким чином, ОСОБА_1 має
право власності на 1/3 частину , а ОСОБА_2
- на 2/3 частин будинковолодіння АДРЕСА_1,
тобто будинковолодіння належить
сторонам на праві спільної часткової
власності.

Згідно ст. 367 Цивільного
кодексу України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними, у разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Також судом встановлено, що
домовленості між сторонами щодо поділу
будинковолодіння в натурі нема.
Фактично між сторонами існує спір з
приводу ванної кімнати 1-3.

Але питання про це вирішене
ухвалою Васильківського
міськрайонного суду від 09.11.2007 року, яка
набрала законної сили і дійсна на даний
час, і згідно якої ванна кімната
залишена в загальному користуванні
сторін.

А відповідно до положень
ст.61 ч.3 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрали
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому позовні вимоги в
частині виділення ОСОБА_1 у власність
ванної кімнати 1-3 площею 4,1 кв.м, не
можуть бути задоволені.

У відповідності до ст.120
Земельного кодексу України якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Рішенням 50 сесії 5 скликання
Васильківської міської ради від 30.12.2009
року ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання державного акта на
право власності на земельну ділянку
орієнтовною площею 0,0948 га для ведення
особистого селянського господарства
та 0,033 га для будівництва ,
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1, а всього 0,1278 га. (а.с.77-78).

ПП «Абрис -Альфа» на
замовлення ОСОБА_2 виготовлені
кадастрові плани зазначених земельних
ділянок (а.с.79-80). Васильківським
районним виробничим відділом КОФ ДП
«ЦДЗК» на замовлення ОСОБА_1 теж
виготовлений кадастровий план
земельної ділянки площею 0,0498 га для
будівництва, обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) - а.с.122.

Приймаючи до уваги наявність
рішень у сторін з приводу зовсім інших
площ земельних ділянок, що не
відповідає висновкам експертизи,
проханню позивача, наявність у сторін
приміщення ванни у загальному
користуванні, суд прийшов до висновку
про те, що позивачем не доведено, що він
має право користування земельною
ділянки площею 605,7 кв.м, як визначено
експертизою, що це не порушить право
відповідача на користування земельною
ділянкою та ванною кімнатою, тому
позовні вимоги в цій частині теж не
можуть бути задоволені.

Таким чином, суд першої інстанції вірно
визначився із правовідносинами, які
виникли між сторонами та застосував до
них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт у апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: