У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКАЇНИ

"19" липня 2014 року Франківський районний
суд м. Львова в складі:

головуючого – судді Шеремети
Ю.С.

при секретарі – Каленчук
М.А.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Львові подання старшого
державного виконавця Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2014 року старший державний
виконавець Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду із
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України
до виконання останнім зобов'язань
згідно виконавчого документу,
покликаючись на те, що на виконанні у
Франківському ВДВС Львівського
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист №2-2039/2011 від 11.10.2011 року
виданий Личаківським районним судом м.
Львова про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дітей ОСОБА_4, 04.03.2002р.н. та ОСОБА_4,
04.08.2003р., щомісячно в розмірі ? частки
заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Вказує, що 22.02.2013 року державним
виконавцем Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам, станом на 01.08.2014р.
заборгованість по виконавчому
документу становить 22509, 30 грн., що
свідчить про ухилення боржника від
сплати аліментів.

З огляду, на те, що у боржника є наявні
невиконанні зобов'язання, покладені на
нього вищезгаданим документом, просить
суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань по виконавчому
документу, що перебуває в
Франківському ВДВС Львівського
міського управління юстиції.

Ухвалою судді від 26.08.2014 р. відкрито
провадження з розгляду подання
державного виконавця Дудар В.О., явку
якого під час розгляду подання з метою
з'ясування його обґрунтованості
визнано обов'язковою, та зобов'язано
державного виконавця подати для огляду
в судовому засідання документи
виконавчого провадження.

Враховуючи те, що ч.2 ст. 377-1 ЦПК України
передбачено негайний розгляд справи,
що унеможливлює повідомлення
державного виконавця про дату розгляду
подання шляхом направлення судової
повістки з повідомленням про вручення,
державного виконавця повідомлено у
спосіб передбачений ч. 6 ст. 74 ЦПК
України, а саме електронною поштою на
адресу вказану на офіційному сайті
ЛМУЮ: , що підтверджується
витягом (а.с. 7).

Однак, в судове засідання державний
виконавець не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, матеріали
виконавчого провадження для огляду в
судовому засіданні не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що дане подання не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з виконавчого листа
№2-2039/2011 від 11.10.2011 року виданого
Личаківським районним судом м. Львова з
ОСОБА_2 слід стягувати на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей
ОСОБА_4, 04.03.2002р.н. та ОСОБА_4, 04.08.2003р.,
щомісячно в розмірі ? частки заробітку,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості по аліментах станом на
01.08.2014р. така становить 22509, 30 грн.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Крім цього, відповідно до ст.2 протоколу
№4 до Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод
(ратифікований Законом України 11.09.1993
р.) та ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» заходи щодо обмеження свободи
пересування повинні бути достатньо
виправдані суспільними інтересами в
демократичному суспільстві.

Норми п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» передбачають, що
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Вимогами п. 4.1.1 ст. 4.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом МЮУ від 15.12. 1999
року № 74/5, визначено, що державний
виконавець, починаючи виконувати
рішення, повинен пересвідчитись, чи
отримана боржником копія постанови про
відкриття виконавчого провадження і чи
здійснені ним дії, спрямовані на
добровільне виконання рішення у
встановлений постановою строк.
Постанова про відкриття виконавчого
провадження вважається врученою
боржнику за адресою, зазначеною у
виконавчому документі за умов,
передбачених для вручення судових
повісток (рекомендованим листом з
повідомленням про вручення). У разі,
якщо копія постанови про відкриття
виконавчого провадження одержана
боржником несвоєчасно, внаслідок чого
боржник був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при
підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій та поновлює
боржнику строк для добровільного
виконання рішення суду.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

В матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджують отримання боржником
вимоги про добровільне виконання
зобов'язання та докази одержання ним
усіх документів, що виносились у
процесі виконання виконавчого
провадження, як це передбачено
вимогами ч.1 ст.31 Закону України "Про
виконавче провадження", а також докази
того, що він ухиляється від виконання
зобов'язання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України, наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Державним виконавцем не вказано в чому
полягає навмисне чи інше свідоме
невиконання боржником зазначених
обов'язків, не зазначено та не долучено
жодних доказів, які б свідчили, що
боржник навмисно, свідомо ухиляється
від виконання зобов'язання,
покладеного на нього відповідним
рішенням при цьому маючи змогу
виконати таке зобов'язання, але не
робить цього з неповажних причин.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
державним виконавцем не обґрунтовано
та не підтверджено доказами
необхідності застосування до боржника
обмеження конституційних прав, а саме -
тимчасового обмеження у праві виїзді
за межі України, а також не доведено те,
що боржник має намір виїхати за кордон
з метою ухилення від виконання
зобов'язань, а тому у задоволенні
подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.2, 3, 6ч.1 п.5 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ч.1, ч.2 ст.14,
ст.377-1 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Франківського
ВДВС Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

Ю.С. Шеремета