№ апеляційного
провадження:22-ц/796/6654/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Чала А.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача Коломієць
А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_5 та представника Автогаражного
кооперативу «Екскаваторник»
Коломійця Андрія Петровича на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_5 до
Автогаражного кооперативу
«Екскаваторник» про відшкодування
майнового та грошового пайового
внеску, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 01 квітня 2014 року позов
задоволено частково./а.с. 70-74/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовані обставини справи,
зокрема не взято до уваги
встановленого рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 13 травня 2004 року факту
понесених витрат на виготовлення
проектної документації та підготовчих
робіт для будівництва гаражних
приміщень у кооперативі та наявності
платіжних квитанцій, що свідчать про
вказані витрати, та п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №5 від
28.06.1991 р. «Про практику розгляду судами
цивільних справ, пов'язаних з
діяльністю гаражно-будівельних
кооперативів» згідно з яким суди, при
вирішенні спорів про повернення паю
повинні виходити з даних кооперативу в
тому числі витрат на проектування,
благоустрій, прокладення комунікацій,
розвиток кооперативу. Крім того,
зазначив, що суд першої інстанції не
взяв до уваги п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України
щодо відшкодування збитків, а саме
інфляційних витрат, завданих
порушенням зобов'язання та моральної
шкоди. З урахуванням викладеного в
апеляційній скарзі просив рішення суду
змінити та ухвалити нове яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
представник Автогаражного кооперативу
«Екскаваторник» Коломієць А.П. також
подав апеляційну скаргу на рішення
суду посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовані
обставини справи, зокрема не взято до
уваги, що позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду, відсутні також докази передачі
гаражного боксу у вигляді пайового
внеску. Також зазначив, що ухвалюючи
рішення у справі між тими самими
сторонами про визнання права власності
на будівельні матеріали, на отриманий в
натурі пай у вигляді гаражного
приміщення і на гаражний бокс, суд не
взяв до уваги, що експертною установою
визначена ринкова вартість спірного
гаража значно нижча ніж стягнуто за
рішенням суду. З урахуванням
викладеного в апеляційній скарзі
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове яким у задоволенні
позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання, дослідивши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, апеляційна скарга
представника АК «Екскаваторник»
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був членом
АК «Екскаваторник» з 24 вересня 1991 р.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
24.03.2011 року було встановлено, що
рішенням №483 від 24.09.1990 р.
Ленінградської /зараз Святошинської/
районної ради народних депутатів м.
Києва затверджено гаражний кооператив
«Екскаваторщик» по пров.
Екскаваторному, 37-б в м. Києві. /а.с. 7-8/

Рішенням №852 від 22.10.1991 р.
Ленінградської районної ради народних
депутатів м. Києва МП «Партнер» було
доручено виконання обов'язків
замовника з проектування та
будівництва гаражів в автокооперативі
«Екскаваторщик».

На загальних зборах членів
автогаражного кооперативу
«Екскаваторщик» від 08.10.1991 р. прийнято
рішення про внесення на рахунок МП
«Партнер» по 2.500 крб. кожним членом
автогаражного кооперативу для
виконання підготовчих робіт з
будівництва гаражів, яку вніс і
позивач.

В 1991-1992 роках, відповідно до
зазначеного рішення, позивач
перерахував на розрахунковий рахунок
МП «Партнер» ще 2.500 крб.

Також вказаним рішення було
встановлено наявність між членом
автогаражного кооперативу
«Екскаваторщик» - позивачем по справі
та СП «Партнер» договірних відносин
підряду.

Рішення зборів уповноважених
представників АК «Екскаваторник» від
21.06.2006 р. ОСОБА_5 виключений з членів АК
«Екскаваторник» у зв'язку з несплатою
внесків на утримання і експлуатацію
гаража.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
24.03.2011 року, залишеним без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ заочне рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 15.06.2010 р.
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
в позові АК «Екскаваторник» до ОСОБА_5
про примусове звільнення гаражного
боксу відмовлено, з тих підстав, що
заявлений позов є передчасним,
оскільки кооператив не розрахувався з
ОСОБА_5 за його пайовий внесок /а.с.13-15/.

Відмовляючи у задоволенні вимог в
частині стягнення вартості усіх
внесків до гаражного кооперативу з
врахуванням витрат на виготовлення
проектної документації, будівництва
гаража, врахуванням індексу інфляції,
трьох відсотків річних та моральної
шкоди, суд обґрунтовано виходив
положень ст. 60 ЦПК України -
недоведеністю вимог, а саме,
відсутності доказів, які б
підтверджували понесення ОСОБА_5
витрат на суму 149 298 грн. 99 коп., крім
пояснень, не надано, зазначивши також,
що правовідносини, які склались між
сторонами щодо повернення паю, по своїй
суті відповідно до правил ст. 21 ЗУ «Про
кооперацію» не є грошовим
зобов'язанням в розумінні ст. 625 ЦК
України, на яку посилається ОСОБА_5, а
ст. 23 ЦК України щодо відшкодування
моральної шкоди є загальною та не
регулює вказані правовідносини між
сторонами, які не передбачають такого
відшкодування, а тому не може бути
підставою для відшкодування моральної
шкоди, оскільки не ґрунтується на
законі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо
встановленого рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 13 травня 2004 року факту
понесених витрат на виготовлення
проектної документації та підготовчих
робіт для будівництва гаражних
приміщень у кооперативі та наявності
платіжних квитанцій, що свідчать про
вказані витрати, колегія суддів не бере
до уваги, оскільки вказаним рішенням
також встановлено, що для виконання
підготовчих робіт з будівництва
гаражів, членами автогаражного
кооперативу прийнято рішення про
внесення коштів за вказані роботи на
рахунок МП «Партнер» - підрядної
організації, про що також свідчать
квитанції, на які посилається апелянт /
а.с. 7-9/ тому в даному випадку АК
«Екскаваторник» не є належним
відповідачем.

Задовольняючи позов в частині
стягнення пайового і майнового внеску,
суд першої інстанції виходив з вимог
ст. 21 ЗУ «Про кооперацію» про те, що у
разі виключення члена кооперативу
особа має право на одержання своєї
загальної частки натурою, грішми
відповідно до їх вартості на момент
виходу, взявши до уваги звіт про
експерту оцінку нерухомого майна
станом на 15.01.2013 р. / а.с.18-34/

Однак з таким висновком суду в частині
задоволення позову погодитись не можна
з наступних підстав.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року,
зміненого рішенням Апеляційного суду
м. Києва від 17 квітня 2014 року,
встановлено, що відповідно до п. 3.1.
Статуту АК «Екскаваторник», кооператив
набуває право власності на майно,
передане йому його членами як пайовий
внесок. Кооператив є власником
будь-якого майна та споруд, які
знаходяться на його території, не
переданих ним у власність іншим особам.
Відповідно до п. 5.10. Статуту АК
«Екскаваторник», члену кооперативу,
який вибув з кооперативу, повертається
пай з урахуванням зношення основних
фондів, а звільнений гараж передається
іншій особі, прийнятій в члени
гаражного кооперативу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справи, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справи, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
спірний гаражний бокс Кооператив на
баланс не приймав, заяви ОСОБА_5 про
передачу Кооперативу спірного гаража
як пайового внеску також в матеріалах
справи відсутня, а тому висновок суду
першої інстанції про стягнення
пайового і майнового внеску є
помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника
Автогаражного кооперативу
«Екскаваторник» Коломійця Андрія
Петровича - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 01 квітня 2014 року -
скасувати, та постановити нове рішення
, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: