АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1254/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2769/14
Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Управління
Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі

на рішення Зіньківського районного
суду Полтавської області від 16 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі про визнання дій
протиправними, визнання факту
виробничої діяльності та зобов'язання
вчинити відповідні дії по визначенню
пенсії за віком на пільгових умовах.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Зіньківському районі про
відмову в призначення йому пенсії,
встановити, що ОСОБА_1 дійсно працював у
бригаді камінщиком 3 розряду в періоди
з 02.07.1975 р. по 01.01.1976 р. в ПМК-281; з 01.04.1976 р.
по 02.09.1976 р. в ПМК-293; з 18.11.1976 р. по 10.05.1977 р.
в ПМК-293; з 15.06.1977 р. по 17.04.1978 р. в
«Полтавкоопроектбуд»; з 25.05.1980, 1981-1989
років по 20.08.1990 р. в ПМК-293 та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі призначити йому
пенсію за віком на пільгових умовах з
урахуванням трудового стажу з 18.11.1976 р.
по 20.08.1990 р.

Рішенням Зіньківського районного суду
Полтавської області від 16 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працював у бригаді
камінщиком 3 розряду в колишніх
виробничих підприємствах по
будівництву в період з 02 липня 1975 року
по 01 січня 1976 року в ПМК-281 Полтавської
області, з 01 квітня 1976 року по 12 вересня
1976 року та з 18 листопада 1976 року по 10
травня 1977 року в ПМК-293 Полтавської
області, з 15 червня 1977 року по 17 квітня
1978 року в «Полтавкоопроектбуд»
Полтавської області, з 25 травня 1980 року
по 20 серпня 1990 року в ПМК-293 Полтавської
області, та роз'яснено, що він має право
на пенсійне забезпечення за віком на
пільгових умовах.

В іншій частині заявлені вимоги
залишено без розгляду.

Не погодивши з вказаним рішенням
сторони оскаржили його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись
на порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинами справи, просить рішення
частково скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі. Апеляційну скаргу УПФ
України в Зіньківському районі просить
залишити без задоволення.

Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі в апеляційній
скарзі просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
повному обсязі. Посилається на
порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що позови, які стосуються
органів владних повноважень
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства.

В поданих запереченнях УПФ України в
Зіньківському районі просить залишити
без задоволення апеляційну скаргу
ОСОБА_1.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги представника позивача та
часткове задоволення апеляційної
скарги відповідача з наступних
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту роботи позивача в
зазначені періоди у складі бригади на
посаді муляра 3 розряду, що має значення
для призначення позивачеві пенсії за
віком на пільгових умовах.

Залишаючи без розгляду заявлені вимоги
в частині визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Зінківському районі про відмову в
призначенні пільгової пенсії
позивачеві та зобов'язання вчинити
певні дії, місцевий суд вважав, що спори
даної категорії розглядаються в
порядку іншого судочинства.

Вказаних висновків суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим оскаржуване рішення
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі.

По справі встановлено, що 26 травня
2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ України
в Зіньківському районі для призначення
пенсії на пільгових умовах.

Рішенням комісії з призначення пенсії
УПФУ в Зіньківському районі від 04.06.2014
р. № 58 йому було відмовлено у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах згідно з п.п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», у зв'язку з відсутністю
пільгового стажу роботи.

Не заперечуючи наявність стажу роботи
ОСОБА_1 на посаді муляра з 18.11.1976 р. по
20.08.1990 р., комісія виходила з того, що
дана професія не передбачена Списками
№ 1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затверджених постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, які
діяли в період роботи позивача та
підлягають застосуванню при
визначенні права на пенсію відповідно
до наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року № 1451/11731.

Постановляючи оскаржуване
рішення, суд першої інстанції не
визначився із характером спірних
правовідносин сторін та не взяв до
уваги, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

За Кодексом адміністративного
судочинства України (ст.ст. 17, 18) спори
фізичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг віднесено до
компетенції адміністративних судів.

В порядку цивільного судочинства
розглядаються справи про встановлення
фактів, якщо: згідно з законом такі
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих

чи майнових прав громадян; чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення; заявник не має
іншої можливості одержати або
відновити загублений чи знищений
документ, який посвідчує факт, що має
юридичне значення.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині встановлення факту
виробничої діяльності, суд першої
інстанції виходив з того, що даний факт
має значення для призначення
позивачеві пенсії на пільгових умовах
і незважаючи на відсутність деяких
архівних даних, доказів на
підтвердження трудової участі
позивача у виробництві достатньо.

При цьому суд належним чином не
з'ясував чи входить професія, на якій
працював позивач, до списків професій,
робота в яких дає право на державну
пенсію на пільгових умовах, що їх
передбачено постановою Ради Міністрів
СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, яка
підлягає застосуванню на підставі ст.
100 Закону України від 05 листопада 1991
року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» та наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року № 383, тобто чи
має правові наслідки для позивача
встановлення вказаного факту. Суд
також не врахував, що відповідно до ст.
62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п. 10 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383, основним
документом, який підтверджує
спеціальний трудовий стаж, є трудова
книжка, а у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах, чинним
законодавством передбачено інший
порядок їх встановлення.

Так, п. 2, 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки,
що видаються підприємствами,
установами, організаціями або їх
правонаступниками за встановленою
формою (додаток № 5).

У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Відмова відповідного органу в
установленні такого факту може бути
оскаржена заінтересованою особою до
суду в порядку, передбаченому КАС
України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України суд зобов'язаний закрити
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За вказаних обставин, виходячи із
суб'єктного складу сторін та предмету
спору по справі, суд першої інстанції
повинен був закрити провадження у
справі та роз'яснити позивачеві право
звернення з позовом до
адміністративного суду.

Згідно ст. 307 ч. 1 п. 4, ст. 310 ч. 1 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню в апеляційному
порядку із закриттям провадження у
справі з підстав, визначених ст. 205
цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 310 ч. 1, ст. 205 ч. 1
п. 1, ст.ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі - задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду
Полтавської області від 16 липня 2014 року
- скасувати.

Справу провадженням закрити,
роз'яснивши позивачеві право звернення
з до суду з адміністративним позовом.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
С.Б.Бутенко

Судді: /підписи/
В.П.Пікуль

О.В.Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б.Бутенко