22-ц/775/1205/2014(м)
інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2014 року

м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Кочегарової Л.М.,

суддів:
Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі справу за позовом
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» (далі ЖКП «Жилкомплекс»)
про зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
Донецької області від 02 липня 2014 року,

в
с т а н о в и л а:

У березні 2014 року
підприємство «Жилкомплекс» звернулося
з позовом до ОСОБА_2 і, уточнивши
вимоги, позивач просив стягнути з
ОСОБА_2 на користь ЖКП «Жилкомплекс»
заборгованість за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території у
розмірі 10 825 грн. за період з 01 січня 2007
року по 01 червня 2014 року, а також
відшкодувати судові витрати.

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічним
позовом до ЖКП «Жилкомплекс» та
просив зобов'язати ЖКП «Жилкомплекс»
провести перерахунок розміру оплати
житлово-комунальних послуг, у зв'язку
із їх фактичним не наданням за період з
01 жовтня 2004 року по 01 березня 2014 року;
зобов'язати ЖКП «Жилкомплекс»
виконувати послуги з утримання будинку
АДРЕСА_1 та прибудинкової території у
відповідності до санітарних норм та
правил; стягнути з ЖКП «Жилкомплекс» на
його користь у відшкодування
моральної шкоди 1 грн.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя від 02
липня 2014 року позов
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» заборгованість з оплати
житлово-комунальних послуг, за період з
01 квітня 2011 року по 01 червня 2014 року, в
сумі 4 576 гривень 72 копійки, судовий
збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, а
всього 4 820 гривень 32 копійок. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог Житлово-комунального
підприємства «Жилкомплекс»
відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до Житлово-комунального
підприємства «Жилкомплекс» про
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
задовольнити його зустрічні позовні
вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

У відповідності з вимогами ч.2
ст.305 ЦПК України апеляційний суд
розглядає справу у відсутності
позивача та відповідача, які належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи. Заяви про відкладення
судового розгляду не подали.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Судом встановлено, що
відповідач мешкає та зареєстрований у
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
особового рахунку на зазначену
квартиру. Квартира належить ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
20 грудні 2006 року. Будинок № 1820
перебуває на балансі ЖКП
«Жилкомплекс».

Відповідно до наданого ЖКП
«Жилкомплекс» розрахунку
заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем
зі сплати житлово-комунальних послуг,
за період з 01 січня 2007 року по 01 червня
2014 року, складає 10 825 грн.

Згідно актів виконаних робіт,
ЖКП «Жилкомплекс» проводилися роботи
по ремонту жолобів над квартирами,
прочищення водостічних труб, роботи по
відновленню освітлення тощо.

Ухвалюючи рішення про відмову
ОСОБА_2 у позові, суд виходив з того, що
під час розгляду справи не було
встановлено факту невиконання ЖКП
«Жилкомплекс» покладених на нього
обов'язків з надання
житлово-комунальних послуг, а тому,
відсутні підстави для перерахунку
платежів.

З висновками суду не можна не
погодитися.

Статтями 20, 21 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
визначені права та обов'язки споживача
й виконавця житлово-комунальних
послуг. Зокрема, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Згідно ст. 18 Закону України
«Про житлово-комунальній послуги»
передбачено, у разі порушення
виконавцем умов договору споживач має
право викликати його представника для
складення та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо.
Представник виконавця повинен
з'явитися на виклик споживача не
пізніше строку, визначеного договором.
Акт-претензія складається споживачем
та представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій.

Зі справи вбачається, що
наданим ОСОБА_2 актам про факти
невиконаних робіт, судом першої
інстанції, у відповідності з вимогами
ст.212 ЦПК України, дана належна оцінка і
зроблено обґрунтований та
вмотивований висновок про відмову у
позові про зобов'язання виконати
перерахунок по оплаті за надані
послуги та у відшкодуванні моральної
шкоди.

З урахуванням обставин справи,
колегія вважає, що суд першої інстанції
оцінив представлені сторонами
матеріали за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та дійшов обгрунтованого
висновку про відсутність підстав

для задоволення позову ОСОБА_2 При
вирішення спору суд правильно
застосував положення Житлового
кодексу України та Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Доводи апеляційної скарги, в
цій частині, висновків суду не
спростовують і зводяться фактично до
вимог про переоцінку судом апеляційної
інстанції висновків суду першої
інстанції.

Тому, апеляційний суд вважає,
що, в частині відмови ОСОБА_2 у позові,
рішення суду постановлено з дотримання
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Перевіряючи судове рішення за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, в частині
задоволення позовних вимог ЖКП
«Жилкомплекс» про стягнення
заборгованості по оплаті за
обслуговування будинку та
прибудинкової території, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення скарги відповідача,
виходячи з наступного.

Згідно ст.162 Житлового Кодексу
України плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами. Строки внесення
квартирної плати і плати за комунальні
послуги визначаються угодою сторін.
Наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 22
Закону України «Про житлово-комунальні
послуг» виробник має право вимагати
своєчасної і в повному обсязі оплати
наданих послуг від виконавців.

За положеннями ч. 1 ст. 32
вищезазначеного закону плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За змістом зазначених норм
матеріального права, строк позовної
давності щодо стягнення щомісячних
платежів у договорах без визначення
строки виконання розраховуються
починаючи з кожного місяця окремо.

Суд першої інстанції виходив
з того, що діями ОСОБА_2 порушуються
права позивача на отримання оплати за
надані послуги, а тому, вимоги
підприємства підлягають частковому
задоволенню з урахуванням строків
позовної давності, про застосування
яких просив відповідач. Ці висновки
суду відповідають наданим доказам та
нормам матеріального права.

Між тим, колегія суддів
вважає, що суд припустився помилки при
проведенні розрахунку заборгованості
відповідача перед ЖКП «Жилкомплекс».

Зі справи вбачається, що,
починаючи з 2004 року ОСОБА_2 почав
оплачувати надані послуги періодично
і, станом на 1 березня 2014 року, виникла
заборгованість по оплаті в сумі 11 021,65
грн.

Оскільки відповідач подав
заяву про застосування строків
позовної давності, то заборгованість
розраховується апеляційним судом
таким чином.

Згідно представленому
розрахунку, станом на 1 березня 2014 року
заборгованість становила 11 370,55 грн.,
оскільки ЖКП «Жилкомплекс» звернулося
до суду 31 березня 2014 року, то
заборгованість вираховується з 1
квітня 2011 року (6 914,90) - а.с.5,8.

За таких обставин, ухвалене
судом рішення, в частині стягнення
заборгованості підлягає зміні з
ухваленням рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ЖКП «Жилкомплекс»
заборгованості по оплаті за надані
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 4455
грн.65 коп. (11 370,55 - 6 914,90).

Доводи скарги ОСОБА_2 про
наявну заборгованість в сумі 907,03 грн. є
необґрунтованими і будь-якими доказами
не підтверджені.

Отже, апеляційна скарга
ОСОБА_2, в частині стягнення
заборгованості, підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись п.2 ч.1. ст.307, ст.309 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
02 липня 2014 року, в частині визначення
розміру заборгованості ОСОБА_2 перед
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс», змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Житлово-комунального підприємства
«Жилкомплекс» заборгованість по
оплаті послуги з утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 4 455
грн.65 коп. (чотири тисячі чотириста
п'ятдесят п'ять грн. 65 коп.) за період з 1
квітня 2011 року до 1 червня 2014 року.

Виключити з резолютивної
частини рішення слова «а всього 4 820
гривень 32 копійок».

В решті частини рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.М. Кочегарова

Судді:
Т.Г. Ігнатоля

С.А.Попова