Справа № 372/384/13-ц Головуючий у І
інстанції Мостовий Р.П.Провадження №
22-ц/780/4260/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 38
УХВАЛА

Іменем України

2 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Малорода О.І.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 27 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про визнання недійсним
заповіту складеного 25 лютого 2010 року
ОСОБА_4 та посвідченого секретарем
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її батько ОСОБА_4, після смерті
якого відкрилася спадщина на
домоволодіння по АДРЕСА_1. Коли позивач
звернулась до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, їй стало
відомо про складення батьком заповіту
на користь ОСОБА_3, з якою проживав у
цивільному шлюбі з 1999 року по день
смерті. Позивач вважає, що її батько,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав відповідної освіти,
був неграмотним, тому текст в заповіті
від його імені виконаний не ним.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 27 травня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 5
червня 2014 року позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Апелянт вказує, що судом не надано
оцінки описовій частині
судово-почеркознавчої експертизи та не
враховано, що заповіт посвідчений в
присутності особи на користь якої
заповідалось спадкове майно,
відповідно порушено таємницю заповіту.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з обставин справи,
які дають підстави для висновку, що
волевиявлення заповідача було вільним
і відповідало його волі, він здатен був
усвідомлювати значення своїх дій,
керувати ними та підписувати заповіт.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
25 лютого 2010 року ОСОБА_4 було складено
та підписано заповіт, за яким останній
заповів все своє майно ОСОБА_3 На
прохання ОСОБА_4, в його присутності
заповіт був надрукований секретарем
сільської ради Замковою Н.Т. в двох
примірниках та посвідчений нею о 10:40
год.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 19 жовтня 2012 року, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років.

Ухвалою суду від 16 травня 2013 року по
справі призначено судову
почеркознавчу експертизу, проведення
якої доручено експертам КНДІСЕ
Міністерства юстиції України.

За результатом проведення експертизи
суду надано висновок № 5947/5948/13-32 від 30
грудня 2012 року, відповідно до якого:

1) Підпис в спірному заповіті від імені
ОСОБА_4 на ОСОБА_3, представленому на
дослідження, виконаний рукописним
способом кульковою ручкою без
попередньої технічної підготовки та
використання технічних засобів.

2) Дати відповідь на питання про те,
самим ОСОБА_4 виконано підпис в
заповіті від імені ОСОБА_4 на ОСОБА_3, не
виявилось можливим.

Питання, чи виконаний рукописний текст
«Цей заповіт прочитаний мною в голос та
власноручно підписаний мною ОСОБА_4», в
заповіті від імені ОСОБА_4 на ОСОБА_3, не
вирішувалось.

3) Дати відповідь на питання, чи
виконаний підпис від імені ОСОБА_4 в
заповіті не виявилось можливим.

Рукописний запис від імені ОСОБА_4 в
заповіті виконано ОСОБА_3

За правилами ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Статтею 1235 ЦК України визначено, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин. Заповідач може без
зазначення причин позбавити права на
спадкування будь-яку особу з числа
спадкоємців за законом. У цьому разі ця
особа не може одержати право на
спадкування.

Тобто, в даному випадку, сам факт
волевиявлення заповідача пов'язаний із
позбавленням права на спадкування
спадкоємця першої черги спадкування за
законом не є належною правовою
підставою для визнання заповіту
недійсним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої ст. 207 цього Кодексу. Заповіт
має бути посвідчений нотаріусом або
іншими посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Оскільки законодавцем не визначено
інших вимог щодо написання заповідачем
заповідальних написів, пояснень або
свідчень заповіту, частина тексту, яка
була написана не ОСОБА_4 не впливає на
дійсність та правомірність спірного
заповіту.

При цьому, за своєю юридичною природою
заповіт є правочином, тому на нього
поширюються загальні положення про
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені зокрема ч. 3 ст. 203 ЦК
України, згідно з якою волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія погоджується з висновком суду
про відсутність будь-яких доказів, які
б вказували, що померлий під час
вчинення заповіту був нездатний
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, що волевиявлення
заповідача не було вільним чи не
відповідало його волі, а також, що він
перебував у стані, який би свідчив про
його недієздатність на цей момент.

Разом з тим, з матеріалів справи
встановлено, що під час складення
заповіту, посадовою особою органу
місцевого самоврядування
встановлювалася особа та перевірялася
дієздатність заповідача, а заповіт
підписаний особисто ОСОБА_4

Цивільний процесуальний закон
зобов'язує учасників процесу довести
суду ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, а суд лише оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заповіт складений в присутності особи
на користь якої заповідалось майно,
тобто з порушенням його таємниці є
безпідставними, так як таємниця
заповіту відноситься лише до
обов'язків нотаріуса, посадової чи
службової особи, яка посвідчує заповіт,
свідків, а також фізичної особи, яка
підписує заповіт замість заповідача, і
ніяким чином не стосується спадкоємця.

Посилання апелянта на те, що підпис на
заповіті від імені ОСОБА_4 виконаний не
ним з огляду на легкість виконання та
не властивий для заповідача напис, не
приймаються до уваги судової колегії,
як необґрунтовані і є лише
припущеннями. В той же час вони
спростовуються висновками проведеної
судово-почеркознавчої експертизи та
встановленими обставинами справи, які
свідчать, що волевиявлення заповідача
було вільним та він був здатен розуміти
значення свої дій й підписувати
спірний заповіт.

У зв'язку із вищенаведеним, судом
першої інстанції не було порушено норм
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам матеріального
права та встановленими обставинами
справи і не може бути скасоване з
підстав викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 27 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий
Судді: