Номер провадження 2/754/3930/14
Справа №754/7668/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2014 Деснянський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я
осба : Служба у справах дітей
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації про надання
дозволу неповнолітній дитині на
виїзд з України ,

в с т а
н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідача , посилаючись на те , що
останній ухиляється від надання
своєї згоди на виїзд
неповнолітнього сина за межі України
та надання дозволу на оформлення
проїздних документів дитини .

Відповідно до викладених у
позовній заяві вимог позивач
просила :

1.Надати дозвіл неповнолітньому
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові
виїзди за межі України у супроводі
його матері ОСОБА_1 , а також у
супроводі інших відповідальних осіб
, уповноважених його матір»ю , без
згоди та супроводу його батька
ОСОБА_1 до досягнення дитиною 16-ти
років .

2. Надати дозвіл позивачу на
оформлення документів , що надають
право на виїзд з України
неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним 16-ти
річного віку без згоди батька - ОСОБА_1

Ухвалою суду від 27.08.2014 р.
позовні вимоги в частині надання
дозволу позивачу на оформлення
документів , що надають право на виїзд
з України неповнолітнього сина
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
16-ти річного віку без згоди батька -
ОСОБА_1 залишені без розгляду на
підставі ч.1 п.5 ) ст. 207 ЦПК України .

В судовому засіданні позивач
та її представник позовні вимоги в
частині надання дозволу
неповнолітній дитині на тимчасові
виїзди за межі України у супроводі
його матері , а також у супроводі
інших відповідальних осіб ,
уповноважених його матір»ю , без згоди
та супроводу його батька до
досягнення дитиною 16-ти років
підтримали . Позивачка зазначила про
те , що до початку літа неодноразово
зверталась до відповідача з
проханням надати відповідний дозвіл ,
однак останній не надавав чіткої та
однозначної відповіді , вимагав
надання довідок з дитячої медичної
установи , документів, які
підтверджують придбання путівок на
відпочинок , тощо . Така поведінка
відповідача буде примушувати
створювати їй в подальшому перепони
для виїзду з дитиною за межі
України з метою оздоровлення дитини
, розширення її світоогляду .

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнавав , зазначив що останні не
відповідають вимогам діючого
законодавства . Одночасно вказав про
те , що відповідач не ухилявся від
надання позивачу дозволу на виїзд
дитини за межі України , а намагався
з»ясувати термін на який планується
поїздка , мета останньої , у
супроводі яких осіб дитина має
перебувати у подорожі та чи можлива
така подорож дитини за медичними
показниками . Отримавши необхідну
інформацію , відповідач у серпні
надав позивачу нотаріально
засвідчений дозвіл на виїзд дитини за
межі України .

Представник 3-ої особи Служби
у справах дітей Деснянської районної
у місті Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з"явився, про час та місце розглядц
справи повідомлений .

Вислухавши пояснення сторін ,
представників , дослідивши матеріали
справи , суд приходить до висновку
про те , що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного .

Судом встановлено, що сторони
по справі перебували в
зареєстрованому шлюбі з 05.08. 2006 р. по
12.12.2013 р. Від шлюбу мають спільну
дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка
проживає з матір»ю .

Відповідно до ст.ст.150,155 СК України,
батьки зобов»язані піклуватись про
здоров»я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов»язків мають ґрунтуватись на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

З встановлених по справі
обставин вбачається , що 18.04.2014 р.
позивач звернулась письмово до
відповідача з проханням надання
дозволу на виїзд їх спільної дитини
, сина ОСОБА_3 за кордон. У
зазначеному зверненні вказала про те
, що протягом літнього періоду 2014 р.
має намір вивезти дитину на
відпочинок та оздоровлення на один з
морських курортів Туреччини
/Єгипту/Греції ( а.с. 19 ) .

28.04.2014 р . відповідач надав
позивачу відповідь на вищезазначене
звернення , в якій просив офіційно
підтвердити місце та дату відпочинку
, а також надати медичне заключення
з установи , в якій дитина перебуває
на обліку та проходить постійні
діагностичні обстеження та
лікування , яке б підтверджувало
можливість дитини за станом здоров»я
перебувати на вищезазначених
курортах ( а.с. 21) .

05.05.2014 р. з боку позивача мало
місце звернення до відповідача
через засоби електронного зв »язку ,
в якому остання повторно просила
відповідача обговорити питання
можливості відвідування нотаріуса
для оформлення документів ,
необхідних для виїзду дитини за
кордон ( а.с. 22 ) .

24.07.2014 р. позивача направила
відповідачу листа , до якого
долучила медичну довідку щодо стану
здоров»я дитини , вказала приблизну
дату очікуваної поїздки та можливу
країну перебування ( а.с. 23, 25-26 ) .

13. 08 2014 р. відповідач надав
нотаріально посвідчений дозвіл на
отримання проїздного документу (
паспорта) дитини для виїзду за кордон .

14.08.2014 р. відповідач надав
нотаріально посвідчений дозвіл на
тимчасовий виїзд дитини до
Республіки Болгарії або Туреччини у
супроводі матері .

Позивач в судовому засіданні
зазначала про те , що відповідач в
подальшому буде неправомірно
перешкоджати їй у можливості
тимчасового виїзду з дитиною за
кордон , висувати необгрунтовані
вимоги , що порушуватиме інтереси
дитини .

Між тим, суд не може
погодитися з правомірністю
заявленої вимоги та її
обгрунтуванням .

Відповідно до ч.3ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 ст4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в»їзду в Україну громадян України»,
оформлення проїзного документа дитини
проводиться на підставі нотаріально
посвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до підп. 1 п.4 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, виїзд за межі
України громадян, які не досягли
16-річного віку, у супроводі одного з
батьків або у супроводі осіб, які
уповноважені одним із батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон.

Статтею 141 СК України
визначена рівність прав і обов»язків
батьків відносно дитини.

Таким чином , позовні
вимоги позивача суперечать
Правилам перетинання державного
кордону громадянами України , та
заявлені без належного
обгрунтування можливого порушення
відповідачем прав дитини на виїзд
за кордон у майбутньому до
досягнення нею 16-ти річного віку .

На підставі викладеного ,
керуючись ст. 10,11, 60 , 88 , 212-215 ЦПК
України , суд

в и
р і ш и в :

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу
дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на
тимчасові виїзди за межі України у
супроводі матері ОСОБА_1 , а також у
супроводі інших відповідальних осіб
, уповноважених його мвтір»ю без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до
досягнення дитиною 16-ти років -
відмовити .

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10-ти днів з моменту його
проголошення .

Суддя :

.