Справа № 0907/2-120/2011
Провадження № 22-ц/779/912/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів
Ковалюка Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю представника
апелянта - ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
ТзОВ «Буковинажитлобуд» - Селяніна
В.О., Савіцького Ю.В., представника
позивача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_7 до Приватного вищого
навчального закладу
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ТзОВ «Буковинажитлобуд», треті
особи без самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_14, арбітражний
керуючий - Хлібейчук Ігор Михайлович,
арбітражний керуючий Ловас Василь
Олексійович про визнання права
власності на спадкове майно, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,
з апеляційними скаргами ОСОБА_17,
ліквідатора Приватного вищого
навчального закладу
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»,
представника ТОВ «Станіславська
будівельна компанія», директора ТзОВ
«Буковинажитлобуд» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
27 лютого 2014 року та з апеляційною
скаргою ОСОБА_8 на додаткове рішення
Івано-Франківського міського суду від
05 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У 2008 році ОСОБА_7 звернувся до суду з
вищевказаним позовом та неодноразово
уточнивши і доповнивши позовні вимоги
просив визнати за ним право власності
на 1/3 частину квартир АДРЕСА_12; визнати
недійсними договори купівлі-продажу
вказаних квартир від 28 грудня 2007 року;
визнати за ним право власності на 1/3
частину квартир АДРЕСА_13, визнати
недійсними договори купівлі-продажу
вказаних квартир від 23 листопада 2007
року; визнати за ним право власності на
1/3 частину транспортних засобів: Toyota Land
Cruiser, д.н. НОМЕР_1, Hyundai Trajet, д.н. НОМЕР_2,
ГАЗ 31105, д.н. НОМЕР_3, ГАЗ 66, д.н. НОМЕР_8;
визнати за ним право власності на 1/6
частину квартир АДРЕСА_14; визнати за
ним право власності на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним
договір купівлі-продажу даної квартири
від 10 листопада 2007 року; визнати за ним
право власності на 1/3 частку в
статутному капіталі (фонді) Приватного
вищого навчального закладу
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу незавершеного
будівництва готелю-гуртожитку в
АДРЕСА_17.

В обґрунтування вимог позивач послався
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
ОСОБА_18 До Першої Чернівецької
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після
його смерті звернулися він, як син
спадкодавця, дружина спадкодавця -
ОСОБА_8, внучка спадкодавця по праву
представлення - ОСОБА_9 та колишня
дружина померлого - ОСОБА_10 У видачі
свідоцтв про право на спадщину
спадкоємцям було відмовлено у зв'язку з
наявністю спору між ними щодо
спадкового майна.

Рішенням Івано-Франківського суду від
19 червня 2012 року, яке ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 31 липня 2012 року залишено
без змін, позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_7 право власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_18, а
саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2; на
1/6 частину квартири АДРЕСА_3; на 1/3
частку статутного капіталу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет».
Визнано за ОСОБА_9 право власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_18, а
саме: на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4; на
1/6 частину квартири АДРЕСА_5; на 1/3
частину статутного капіталу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет».
Визнано в порядку спадкування за
ОСОБА_17 право власності 1/6 частину
квартири АДРЕСА_2 та на ? частину
вказаної квартири, належну їй на праві
спільної сумісної власності подружжя,
а всього на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2;
на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 та на ?
частину вказаної квартири, належну на
праві спільної сумісної власності
подружжя, а всього на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_3; на 1/3 частку
статутного капіталу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет». В
решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 червня 2013 року
рішення суду першої інстанції та
апеляційної інстанції в частині
відмови ОСОБА_7 у позові скасовано, у
зв'язку з передчасним висновком про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині визнання права
власності в порядку спадкування на
майно підприємства та визнання
договорів купівлі-продажу цього майна
недійсними, а справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2014 року усі позовні
вимоги ОСОБА_7 задоволено повністю, в
тому числі про визнання права
власності на 1/3 незавершеного
будівництва навчального корпусу ПВНЗ
майна «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» по
АДРЕСА_15.

На основне та додаткове рішення ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, просила його
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Позиція суду про визнання права
спадкоємця на частину нерухомого
майна, яке на даний час перебуває у
власності третіх осіб, а потім визнання
договорів купівлі-продажу цих квартир
недійсними є помилковою.

Рішення суду про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу квартир не
вступило в силу, тому не можна
визнавати спадкову частку у майні, які
на момент ухвалення рішення суду не є
власністю спадкодавця. Визнаючи
недійсним договори купівлі-продажу
судом порушено вимоги ст. 6, 203, 215-216 ЦК
України.

Суд порушив майнові права кредиторів у
справі про банкрутство та вимоги ст. ст.
111, 112 ЦК України, якими встановлено
порядок ліквідації юридичної особи та
порядок задоволення вимог кредиторів,
з врахуванням спеціального ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Майнові спори у цивільних справах
повинні вирішуватися з врахуванням
цього спеціального закону.

Судом порушено п. 4 ст. 201 ЦПК України,
яким визначено обов'язок суду зупинити
провадження у справі, однак дану норму
суд проігнорував та відмовив у
задоволенні заяви про зупинення
провадження у справі у зв'язку з
розглядом справи ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» про
банкрутство, яка розглядається судом
та пов'язана з розглядом даної справи.

Помилковими є висновки суду про те, що
спадкодавець ОСОБА_18 відповідно до п. 10
Статуту передав у користування майно
для здійснення господарської
діяльності, посилаючись на довідки
ОБТІ, так як суду надано документально
підтверджені докази про те, що майно
придбано університетом за кошти від
господарської діяльності, які судом
проігноровані та не взяті до уваги. Суд
не врахував, що відповідно до ст. 368 ЦК
України майно, набуте подружжям під час
шлюбу, якщо інше не встановлено
договором або законом є спільною
сумісною власністю. Університет
придбаний покійним чоловіком у 2003 році
під час перебування у шлюбі, а тому все
майно університету перебуває у
спільній сумісній власності, у тому
числі і статутний капітал
університету. Судом не взято до уваги,
що квартири АДРЕСА_6, АДРЕСА_16, квартира
АДРЕСА_7, транспортні засоби Toyota Land Cruiser,
д.н. НОМЕР_1, Hyundai Trajet, д.н. НОМЕР_2, ГАЗ 31105,
д.н. НОМЕР_3, ГАЗ 66, д.н. НОМЕР_8 належали
на праві власності ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», а не
ОСОБА_18 та він їх відчужив ще за життя.
Посилання позивача на те, що апелянт не
мала права укладати договори від імені
університету є безпідставними,
оскільки за розпорядженням від 20
серпня 2007 року виконувала обов'язки
ректора університету. Судом не бралась
до уваги заборгованість університету
та не включено борги у спадкову масу,
які підлягають спадкуванню по закону.
Судом безпідставно відмовлено у
проведенні судово-бухгалтерської
експертизи, яка могла встановити
наявність всіх видів майна та боргів
для включення у спадкову масу та були б
правовою підставою для прийняття
законного та обґрунтованого рішення.

Арбітражний керуючий - ліквідатор ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Апелянт вважає рішення незаконним,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи. Суд не взяв до уваги
пояснення сторін щодо процедури
банкрутства ПВНЗ «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» , чим
порушив вимоги ч.ч.1,2,7 ст. 19 ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
що стосується мораторію на задоволення
вимог кредиторів. Суд безпідставно
визнав право власності на майно,
включене в ліквідаційну масу, а саме на
1/3 транспортних засобів, належних на
праві власності підприємству, а не
особисто спадкодавцю - померлому
ОСОБА_18

Визнаючи недійсними договори
купівлі-продажу квартир як власність
юридичної особи ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», суд
повинен був покласти обов'язок на
позивача погашення кредиторських
вимог пред'явлених до інституту.

Представник ТОВ «Станіславська
будівельна компанія» також просить
скасувати рішення суду в частині
визнання за ОСОБА_7 права власності на
1/3 частину незавершеного будівництва
навчального корпусу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», яке
знаходиться по АДРЕСА_15 та відмовити у
задоволенні цих вимог.

Представник апелянта зазначає, що
рішення в частині визнання права
власності на незавершене будівництво
незаконним, ухваленим з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Оскаржуваним рішенням вирішено
питання про право власності на
незавершене будівництво яке належить
ТОВ «Станіславська будівельна
компанія». З поданих позивачем доказів
не вбачається, що на момент відкриття
спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавцю
ОСОБА_18 належали права на незавершене
будівництво по АДРЕСА_15.

З статуту університету вбачається, що
померлому ОСОБА_18 за життя належало
право на участь у приватному
навчальному закладі, оскільки він був
його засновником, однак згідно п. 2 ст.
1219 України таке право не входить до
складу спадщини.

Крім того, в силу ст.ст. 55,62 ГК України
майно навчального закладу є
відокремленим від майна засновника,
тому в суду не було підстав відносити
майно ВУЗу до кладу спадщини ОСОБА_18 та
передавати таке майно від юридичної
особи позивачу як спадкоємцю фізичної
особи. На день вирішення спору
незавершене будівництво університету
належало ТОВ «Станіславська
будівельна компанія». Вирішуючи спір,
суд не перевірив, кому належить на
праві власності спірне незавершене
будівництво, не витребував з органів
реєстрації відомості про реєстрацію
права власності на дане майно. Такі
процесуальні порушення призвели до
порушення прав апелянта, оскільки суд
без належної оцінки доказів визнав за
позивачем право власності на 1/3 частки
незавершеного будівництва а
товариство не було залучено як власник
спірного майна до участі у справі.

Представник ТОВ «Буковинажитлобуд»
подав апеляційну скаргу, просить його в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництвом готелю-гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_17, який укладено між
приватним вищим навчальним закладом
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» та
ТОВ «Букрвинажитлобуд», посвідченого 02
лютого 2008 року приватним нотаріусом
ОСОБА_19, зареєстрований в реєстрі за
№78.3 скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
незавершеного будівництвом
готелю-гуртожитку відмовити.

Вважає, що суд неповно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, його висновки не відповідають
обставинам справи, порушено норми
процесуального та матеріального права.

Згідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про реє
страцію прав власності, який було
видано Реєстраційною службою
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області, ТзОВ
«Буковинажитлобуд» на праві приватної
власності належить незавершене
будівництво за адресою: АДРЕСА_18, тому
по справі відсутній об'єкт цивільних
прав, який помилково включений до
складу спадкового майна.

Учасником правовідносин при укладенні
договору купівлі-продажу об'єкта
незавершеного будівництва виступав
ПВНЗ «Західно-український
економіко-правничий університет» як
продавець. Оспорюваний договір
купівлі-продажу, спрямований на
відчуження незавершеного будівництва
після смерті ОСОБА_18, вчинявся від
імені юридичної особи відповідним її
органом, а тому права та обов'язки за
даними угодами виникали саме в
юридичної особи, а не у спадкоємців
покійного ОСОБА_18

Суд не з'ясував, чи існує предмет спору
на час звернення з позовом і що на
замовлення товариства у 2010 році
укладено договір та виготовлено
проектно-кошторисну документацію на
житловий будинок з об'єктами
соцкультпобуту по АДРЕСА_18.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав від 03 червня 2014
року товариство на праві власності
належить належить незавершене
будівництво 12% готовності. Суд не
врахував, що товариства є
добросовісним набувачем майна і в
даному випадку воно не може бути в
нього витребуване.

У зв'язку з тим, що на час смерті
спадкодавець був одноосібним
власником університету, спадкоємці в
порядку спадкування набувають права
власності на частку у статутному
капіталі університеті, а не на
конкретне майно ,що входить до його
складу.

У зв'язку з дією ліквідаційної
процедури і непогашення вимог усіх
кредиторів у спадкоємців університету
відсутні підстави заявляти вимоги на
майно.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представників ТзОВ «Буковинажитлобуд»
- Селяніна В.О., Савіцького Ю.В., які
вимоги апеляційних скарг підтримали,
представника позивача - ОСОБА_6, яка
вимоги апеляційних скарг не визнала,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги с ОСОБА_17,
представника ТОВ «Станіславська
будівельна компанія», директора ТзОВ
«Буковинажитлобуд» підлягають
частковому задоволенню, а скарга
ліквідатора ПВНЗ «Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
відхиленню.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Задовольняючи позов про визнання права
на спадщину за спадкоємцями ОСОБА_7 -
сином спадкодавця, ОСОБА_2 - дружиною
спадкодавця та ОСОБА_9 - внучкою
спадкодавця по праву представлення суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що усі у
визначений законодавцем спосіб
звернулися із заявами про прийняття
спадщини. Права спадкоємців на
отримання спадкового майна не
оспорюють жоден із спадкоємців,
Зазначених обставин жодна з сторін не
спростовує, а спір існує у зв'язку із
визначенням складу спадщини, зокрема
апелянти вважають, що майно, яке
придбавалось за кошти ПВНЗ
«Західно-український
економіко-правничий університет» не
повинно входити до складу спадщини.

Судом першої інстанції
встановлено, що ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» є
правонаступником приватного
підприємства «Економіко-правничий
інститут м. Чернівці» (далі - ПП
«Економіко-правничий інститут м.
Чернівці») та має статус юридичної
особи.

Відповідно до п. 1.3 статуту ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» (далі
- Статут), перереєстрованого 26 грудня 2003
року, засновником і його власником є
ОСОБА_18

07 березня 1998 року на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом нотаріального
округу м. Івано-Франківська ПП
підприємство «Економіко-правничий
інститут» придбало квартиру АДРЕСА_8.

18 вересня 1998 року на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом нотаріального
округу м. Івано-Франківська ОСОБА_21 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1149 Д, ПП
«Економіко-правничий інститут м.
Чернівці» придбало квартиру АДРЕСА_9.

19 листопада 2007 року ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
видано свідоцтва про право власності
на квартири АДРЕСА_13.

На підставі договору від 20
вересня 1997 року № 4 «Про дольову участь
в будівництві 104-х квартирного жилого
будинку в АДРЕСА_19» ПП
«Економіко-правничий інститут м.
Чернівці» виступило замовником
будівництва квартир у будинку АДРЕСА_19
та здійснювало оплату за договором
шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок виконавця.

14 березня 2000 року ПП
«Економіко-правничий інститут м.
Чернівці» отримало свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
квартири АДРЕСА_19.

25 жовтня 2000 року на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_22
та зареєстрованого в реєстрі за № 3414,
ПП «Економіко-правничий інститут м.
Чернівці» придбало квартиру АДРЕСА_10.

24 березня 2000 року на підставі
договору купівлі-продажу № 1 ПП
«Економіко-правничий інститут м.
Чернівці» придбало автомобіль Toyota Land
Cruiser, д.н. НОМЕР_9.

Відповідно до рахунку-фактури №
ИВ-0004861 від 08 листопада 2006 року ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
придбало автомобіль Hyundai Trajet, д.н.
НОМЕР_2.

06 лютого 2007 року на підставі
договору купівлі-продажу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
придбало автомобіль ГАЗ 31105, д.н.
НОМЕР_10.

22 березня 2007 року на підставі
біржової угоди купівлі-продажу ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
придбало автомобіль ГАЗ 66, д.н. НОМЕР_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_18 помер.

До першої Чернівецької державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_18 звернулися: син спадкодавця -
ОСОБА_7 , дружина
спадкодавця - ОСОБА_8, внучка
спадкодавця за правом представлення -
ОСОБА_9 та колишня дружина померлого -
ОСОБА_10 У видачі свідоцтв про право на
спадщину спадкоємцям було відмовлено,
у зв'язку з наявністю між ними спору
щодо спадкового майна.

На підставі договорів
купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу та зареєстрованих в реєстрі за
№ 12893 та № 12896, ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
продав ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_19.

На підставі договорів
купівлі-продажу від 23 листопада 2011
року, посвідчених приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_23 та зареєстрованих в
реєстрі за № 12457 та № 12459, ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
продав ОСОБА_12 квартири АДРЕСА_13.

10 листопада 2007 року на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу та
зареєстрованого в реєстрі за № 2373, ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
продав ОСОБА_24 квартиру АДРЕСА_11.

02 лютого 2008 року на підставі
договору купівлі-продажу об'єкту
незавершеного будівництва ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
продав ТОВ «Буковинажитлобуд» об'єкт
незавершеного будівництва
(незавершений будівництвом
готель-гуртожиток) 12 % будівельної
готовності, розташований по АДРЕСА_18 на
земельній ділянці площею 0,0916 га.

Задовольняючи позовні вимог
ОСОБА_7 в частині визнання за ним права
спадщину за законом, а саме: на 1/3
частину квартир АДРЕСА_12; визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
вказаних квартир від 28 грудня 2007 року;
визнання за ним право власності на 1/3
частину квартир АДРЕСА_13, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
вказаних квартир від 23 листопада 2007
року; визнання за ним права власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_11,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу вказаної квартир від 10
листопада 2007року; визнання права
власності на 1/3 частину транспортних
засобів: , д.н. НОМЕР_9, , д.н. НОМЕР_6,
ГАЗ 31105, д.н. НОМЕР_7, ГАЗ 66, д.н. НОМЕР_8
після померлого ОСОБА_18, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що вищевказане майно було
власністю ПВНЗ «Західноукраїнський
економіко-правничий університет»,
входить до складу спадщини, а
оспорюванні договори купівлі-продажу
укладені з порушенням порядку
встановленого законом.

Суд першої інстанції правильно
врахував, що пунктом 1.9 Статуту що
знаходиться на а.с. 30 т.6 передбачено, що
університет є самостійним
господарським статутним суб'єктом
навчально-наукової та виробничої
діяльності, має право юридичної особи з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 10.1 Статуту з
метою забезпечення діяльності
університету власник передає у його
тимчасове користування або тривале
користування та оперативне управління
споруди, будівлі, майнові комплекси,
обладнання, а також інше необхідне
майно споживчого,
соціально-культурного та іншого
призначення, та грошові кошти, що
належать йому на праві власності, а
також інше майно, передане йому
фізичними та юридичними особами у
формі дарунку, пожертвування або за
заповітом, доходи від власної
діяльності університету та придбані на
ці доходи об'єкти власності.

Крім цього пунктами 1.3, 1.4. 10.3, 10.5
Статуту встановлено, що засновником
Університету і його власником є доктор
технічних наук, професор ОСОБА_18
Власник здійснює загальне володіння і
управління Університетом. Відчуження
майна, що є власністю власника і
закріплене за Університетом,
здійснюється за погодженням з
Власником у порядку встановленому
чинним законодавством. Фінансування
Університету здійснюється за рахунок
коштів власника.

Згідно зі ст. 113 ГК України,
приватним підприємством визнається
підприємство, що діє на основі
приватної власності одного або кількох
громадян, іноземців, осіб без
громадянства та його (їх) праці чи з
використанням найманої праці.
Приватним є також підприємство, що діє
на основі приватної власності суб'єкта
господарювання - юридичної особи.

Відповідно до положень ст. 191 ЦК
України підприємство є єдиним майновим
комплексом, що використовується для
здійснення підприємницької
діяльності. До складу підприємства як
єдиного майнового комплексу входять
усі види майна, призначені для його
діяльності, включаючи земельні
ділянки, будівлі, споруди,
устаткування, інвентар, сировину,
продукцію, права вимоги, борги, а також
право на торговельну марку або інше
позначення та інші права, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Підприємство як єдиний майновий
комплекс є нерухомістю. Підприємство
або його частина можуть бути об'єктом
купівлі-продажу, застави, оренди та
інших правочинів.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Таким чином, зважаючи на те, що
померлий ОСОБА_18 був одноособовим
власником ПВНЗ «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» як
єдиного майнового комплексу, то до
спадкоємців переходять усі права та
обов'язки, які належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини щодо ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», у
тому числі щодо усіх види майна,
призначених для його діяльності,
включаючи земельні ділянки, будівлі,
споруди, устаткування, права вимоги,
борги тощо.

Враховуючи зазначені обставини
усі апелянти помилково вважають, що
нерухоме та рухоме майно, яке
рахувалось у тому числі за ПВНЗ
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», що є
предметом позовних вимог, не було
власністю спадкодавця ОСОБА_18 і не може
бути включено до складу спадщини.

Апелянт ОСОБА_8 особливо
наголошує у скарзі на тому, що
автомобіль ГАЗ 66, д.н. НОМЕР_8
відчужений ще за життя спадкодавця,
тому у будь-якому випадку не міг
включатись до складу спадщини.

Однак для встановлення такого
факту ні апелянтом, ні його
представником не подано жодного
належного доказу про відчуження
зазначеного автомобіля до смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця.

Подача до апеляційної скарги
копії листа від 17 лютого 2008 року
Івано-Франківського ВРЕР при УДАЇ УМВС
в Івано-Франківській області а.с. 182 т.7,
у якому зазначено, що автомобіль ГАЗ 66,
д.н. НОМЕР_8 20. 02. 2007 року знятий з
реєстрації не є доказом його
відчуження у встановленому
законодавством порядку ще за життя
спадкодавця.

Представник апелянта ОСОБА_8
підтвердив у засіданні апеляційного
суду, що документу про відчуження
автомобіля на час розгляду справи
подати не може.

Судом першої інстанції також
правильно встановлено, що спадкодавцем
ОСОБА_18 за життя майно університету
у встановленому законодавством
порядку не відчужувалось, порушення
справи про банкрутство не є перешкодою
для позивача для звернення з позовом
про визнання права на майно, яке
входить до складу спадщини, тому не
може бути задоволена апеляційна скарга
арбітражного керуючого в цілому та
скарги інших апелянтів, які зазначали
про ці обставини як підставу для
скасування рішення.

Суд першої інстанції правильно
встановив, визнавши в результаті
заявленого спору право власності на
конкретне спадкове майно, що вчинення
договорів купівлі-продажу цього майна
вчинено з порушенням права позивача,
яке було відчужене спадкоємцем ОСОБА_8
після відкриття спадщини поза волею
позивача, що передбачено вимогами ст. 215
та 216 ЦК України.

Разом з тим, суд першої інстанції
ухвалюючи рішення зазначив, що
відповідно до ст. 11 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданих відповідно до кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Однак, сам суд першої інстанції
цієї вимоги не дотримався.

Позивач звернувся до суду з
позовом за вирішенням спору щодо
спадкування права на майно за законом,
який вирішується за правилами
позовного провадження.

Під час розгляду цього
спадкового спору про право на майно за
законом позивач неодноразово
збільшував та уточнював вимоги та
остаточно виклав і узагальнив їх у
заяві на а.с. 221 Т.6. Саме ці позовні
вимоги і вирішувались усіма судами.

Під час розгляду справи представник
позивача за довіреністю ОСОБА_6
підтвердила, що позовні вимоги про
визнання права власності на 1/3 частину
незавершеного будівництва
готелю-гуртожитку в АДРЕСА_18 та про
визнання права власності на 1/3
незавершеного будівництва
навчального корпусу ПВНЗ майна
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет» по
АДРЕСА_15 позивачем та нею письмово не
заявлялись.

Тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництва готелю-гуртожитку в
АДРЕСА_18 від 02 лютого 2008 року без
вирішення права спадкоємців, між якими
існує спір про склад спадкового майна
про право на це майно в порядку
спадкування та про визнання права
власності на 1/3 незавершеного
будівництва навчального корпусу ПВНЗ
майна «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» по
АДРЕСА_15 яке набуте ТОВ «Станіславська
будівельна компанія» на підставі
ухвали господарського суду
Івано-Франківської області від 13
березня 2012 року без звернення з такими
вимогами у встановленому законом
порядку взагалі та без участі
представника товариства, з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, про що зазначають апелянти, тому
основне та додаткове рішення в цій
частині підлягають скасуванню.

У задоволенні позову ОСОБА_7 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництва готелю-гуртожитку в
АДРЕСА_17 від 02 лютого 2008 року необхідно
відмовити через відсутність доказів
про порушення прав на це майно.

Позовні вимоги про визнання права
власності на 1/3 незавершеного
будівництва навчального корпусу ПВНЗ
майна «Західноукраїнський
економіко-правничий університет» по
АДРЕСА_15 до суду у встановленому
порядку не заявлялись, а в решті,
основне та додаткове рішення суду
першої інстанції постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарг у
цій частині не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ліквідатора
Приватного вищого навчального закладу
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет»
відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ТОВ
«Станіславська будівельна компанія»,
директора ТзОВ «Буковинажитлобуд»
задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2014 року та додаткове
рішення Івано-Франківського міського
суду від 05 червня 2014 року в частині
визнання за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
права власності в порядку спадкування
на 1/3 частину незавершеного
будівництва навчального корпусу
Приватного вищого навчального закладу
«Західноукраїнський
економіко-правничий університет», яке
знаходиться по АДРЕСА_15, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
незавершеного будівництва
готелю-гуртожитку в АДРЕСА_17 скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництва готелю-гуртожитку в
АДРЕСА_17 від 02 лютого 2008 року.

В решті рішення Івано-Франківського
міського суду від 27 лютого 2014 року та
додаткове рішення Івано-Франківського
міського суду від 05 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з часу набрання
ним законної сили.

Головуючий
Р.Й.
Матківський

Судді
Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко