Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3052/14
Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач: Денисенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 26 травня 2014 року по
справі за позовом приватного
підприємства «Чайка» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство «Чайка»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості по оплаті комунальних
послуг у сумі 667 грн. 94 коп.

Позивач зазначав, що він є виконавцем
житлово-комунальних послуг, які
надаються мешканцям будинку АДРЕСА_1.
Відповідач є власником квартири № 29 у
зазначеному будинку і споживачем
житлово-комунальних послуг в розумінні
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», тому повинен виконувати
обов'язок щодо оплати комунальних
послуг та утримання будинку, які
надаються позивачем. Однак відповідач
ухиляється від виконання своїх
зобов'язань, у результаті чого у нього
утворилася заборгованість зі сплати
зазначених видатків за період з 1
квітня 2011 року по 1 листопада 2011 року в
сумі 667 грн. 94 коп. Крім зазначеної суми,
позивач просить стягнути витрати по
сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь приватного
підприємства «Чайка» (розрахунковий
рахунок № 1879 в Токмацькому ТВБВ
Запорізької філії публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість зі сплати
житлово-комунальних послуг у сумі 667
грн. 94 коп., а також судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду, а
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення апелянта ОСОБА_2, заперечення
представника позивача ОСОБА_3,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як установлено судом, приватне
підприємство «Чайка» є виконавцем
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку і прибудинкової території, які
надаються мешканцям будинку АДРЕСА_1.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 06 вересня 2002 року
державним нотаріусом Токмацької
нотаріальної контори(а.с.65).

Доводи апелянта про неправильність
висновку суду про стягнення з нього
комунальних послуг, які надає позивач,
оскільки вважає, що він не являється їх
споживачем, необґрунтовані.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що
власність зобов'язує (частина 4) .

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що у 2003
року відповідач ОСОБА_2 як директор ПП
«Заказ таксі» звертався до міського
голови про надання дозволу на
вилучення з житлового фонду квартири
АДРЕСА_1, що належить йому як фізичній
особі на праві власності, для
переобладнання квартири у
диспетчерську службу (а.с. 66).

01 лютого 2003 року між ОСОБА_2 та ПП «Заказ
таксі» в особі директора ОСОБА_2 був
укладений договір про передачу в
тимчасове орендне користування
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності (а.с. 153-154,155).

Рішенням виконкому Токмацької міської
ради №75/3 від 27 березня 2003 року
дозволено ПП «Заказ таксі»
реконструкцію зазначеної квартиру під
диспетчерську службу (а.с. 67-68). З акту
державної технічної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкту від 22 вересня 2003
року вбачається, що зазначена квартира
після реконструкції загальною площею
83,7 кв.м прийнята в експлуатацію як
Токмацька філія диспетчерської служби
таксі ПП «Заказ таксі». Цей акт може
служити для реєстрування об'єкта як
колективної або приватної власності
юридичних і фізичних осіб (а.с. 69-70).

Між тим, як пояснили суду сторони, право
власності на зазначену квартиру як
житлову і натепер зареєстровано за
ОСОБА_2

01 жовтня 2003 року між ПП «Чайка» та ПП
«Заказ таксі» був укладений договір №25
про відшкодування витрат на утримання
власного нерухомого майна та надання
комунальних послуг власнику. Договір
був укладений строком на 2 роки включно
по січень 2006 року. Згідно з п.5.4 цього
договору у разі відсутності заяви про
припинення або зміну цього договору
після закінчення строку його чинності
протягом одного місяця він вважається
продовженим на той самий термін й на
тих самих умовах, які були визначені
договором (а.с. 75-77).

Посилання апелянта на укладенні ПП
«Заказ таксі» договори з ТОВ «Токмак
Теплопостачання» про постачання
теплової енергії в гарячій воді у 2009
році та з КП «Міськводоканал» про
надання послуг з постачання холодної
води і водовідведення у 2013 році (а.с.
157-158, 159) не свідчить про неправильність
висновків суду про обов'язок власника
квартири щодо оплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку і прибудинкової території,
оскільки після закінчення строку дії
договору наймач квартири ПП «Заказ
таксі» з позивачем не укладав новий
договір про відшкодування витрат на
утримання нерухомого майна та надання
комунальних послуг.

Заборгованість зі сплати
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку і споруд і прибудинкової
території за період з 1 квітня 2011 року
по 1 листопада 2011 року в сумі 667 грн. 94
коп., ні власником квартири АДРЕСА_2, ні
наймачем не оплачуються.

Приватне підприємство «Чайка» надає
відповідачу комунальні послуги, від
яких останні в установленому законом
порядку не відмовлялися.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором чи
законом.

Сама по собі відсутність письмового
договору між сторонами не може бути
підставою для відмови в позові про
стягнення заборгованості за фактично
надані послуги.

За таких обставин, суд дійшов до
правильного висновку про те, що
власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2
зобов'язаний оплатити заборгованість
зі сплати зазначених
житлово-комунальних послуг за період з
1 квітня 2011 року по 1 листопада 2011 року в
сумі 667 грн. 94 коп. (а.с. 9-19).

Рішення суду першої інстанції ухвалене
у відповідності до вимог матеріально
та процесуального права, зокрема -
ст.ст. 319, 322 ЦК України, ст. 20, 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги». Підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: