АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9282/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача

ПАТ «ЕРДЕ БАНК» ЩербакаЄ.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«ЕРДЕ БАНК» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 11 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «ЕРДЕ БАНК», Державної
реєстраційної служби України, треті
особи: Служба у справах дітей
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
застосування наслідків недійсності
нікчемних правочинів,

В С Т А Н О В И ЛА:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«ЕРДЕ БАНК», Державної реєстраційної
служби України про застосування
наслідків недійсності нікчемних
правочинів.

В обґрунтування заявлених вимог
вказував, що 24.11.2011 між ним та ПАТ «ЕРДЕ
БАНК» було укладено кредитний договір,
відповідно до умов якого банком надано
позичальнику кредит у сумі 640000,00 грн.
Для забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, взятих, на
себе за кредитним договором ОСОБА_4
передав банку в іпотеку належну йому на
праві власності квартиру АДРЕСА_1, про
що між сторонами було укладено
іпотечний договір від 24.11.2011,
посвідчений приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі за №
3927. Договором про задоволення вимог
іпотекодержателя від 24.11.2011,
посвідченим приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5, зареєстрованим у реєстрі за №
3929, визначено спосіб та порядок
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору від 24.11.2011 №
К-239/11 банком звернуто стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання за
банком права власності на квартиру
АДРЕСА_1

Як стверджував ОСОБА_4, у вказаній
квартирі мешкав його малолітній син
ОСОБА_7, де також було зареєстроване
його місце проживання.

Незважаючи на це, іпотечний договір та
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, всупереч вимогам
чинного законодавства були вчинені без
згоди органу опіки і піклування, а тому
є нікчемними.

З огляду на викладене та з урахуванням
уточнених позовних вимог просив
застосувати наслідки недійсності
нікчемних іпотечного договору від
24.11.2011 та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя від 24.11.2011
шляхом: зняття всіх наявних обмежень та
обтяжень з квартири АДРЕСА_1;
зобов'язання ПАТ «ЕРДЕ БАНК» повернути
у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1,
для чого здійснити необхідний комплекс
дій з анулювання реєстраційного запису
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, а також повернути
правовстановлюючі документи і
технічний паспорт на квартиру;
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України та її територіальних
підрозділів на безоплатній основі
внести запис про реєстрацію за ОСОБА_4
права власності на квартиру АДРЕСА_1
Також позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь судовий
збір у сумі 3441,00 грн. та витрати на
правову допомогу в сумі 9318,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 11.06.2014 позов ОСОБА_4 до ПАТ
«ЕРДЕ БАНК», Державної реєстраційної
служби України про застосування
наслідків недійсності нікчемних
правочинів, задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності
іпотечного договору від 24.11.2011,
посвідченого приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі
за № 3927, та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя від 24.11.2011,
посвідченого приватним нотаріусом
КМНО ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі
за № 3929, зобов'язавши ПАТ «ЕРДЕ БАНК»
повернути у власність ОСОБА_4 квартиру
АДРЕСА_1, (в тому числі передати йому
оригінал правовстановлюючого
документа на квартиру та її технічний
паспорт); вчинити усі необхідні
юридично значимі дії, спрямовані на
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, а також на
припинення іпотеки та скасування
обтяження на квартиру, яке виникло на
підставі іпотечного договору від
24.11.2011, посвідченого приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 3927.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЕРДЕ БАНК»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
Вважає, рішення суду необґрунтованим,
таким, що суперечить матеріалам справи,
ухваленим з неповним з'ясуванням
обставин справи, а відтак висновки суду
про нікчемність укладених між
сторонами договорів, не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та вимогах
закону. Зазначає також те, що суд не дав
належну оцінку тому факту, що при
укладенні іпотечного договору та
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя позивачем було
надано всі передбачені законом
документи, з яких не вбачалось право
володіння або право користування
квартирою неповнолітньою дитиною, а
відтак й не вимагалось згоди органу
опіки й піклування на укладення
вказаних правочинів позивачем.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду не відповідає
вказаним вимогам процесуального
закону.

Так, задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що укладені
між сторонами договір іпотеки та
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя є нікчемними,
оскільки вчинені без дозволу органу
опіки та піклування, який повинен був
бути наданий у зв'язку з тим, що
квартирою, яка була предметом іпотеки,
мав право користування малолітній син
позивача.

З даним висновком суду погодитись не
можливо, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.11.2011 між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № К-239/11, за
умовами якого банком надано
позичальнику кредит у сумі 640 000 грн. з
процентною ставкою 23% річних на строк з
24.11.2011 по 23.11.2012. Погашення кредиту
повинно було здійснюватись шляхом
сплати щомісячних платежів у розмірі
та в порядку, визначеному договором.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за вказаним
кредитним договором, 24.11.2011 між
сторонами укладено іпотечний договір,
за яким ОСОБА_4 передав ПАТ «ЕРДЕ БАНК»
в іпотеку належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 Даний
договір посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі за № 3927 та
накладено заборону на відчуження
предмета іпотеки.

Також, 24.11.2011 між ПАТ «ЕРДЕ БАНК» та
ОСОБА_4 було укладено договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
згідно з умовами якого у випадку
виникнення у іпотекодержателя права на
звернення стягнення на предмет іпотеки
в порядку позасудового врегулювання
(на 31 день після документально
підтвердженого надіслання на адресу
іпотекодавця письмової вимоги про
усунення порушення основного
зобов'язання та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у відповідності до ст. 35 Закону України
«Про іпотеку») іпотекодавець
зобов'язаний передати
іпотекодержателю у власність предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту ПАТ «ЕРДЕ БАНК»
надіслано письмову вимогу боржнику про
усунення порушення основного
зобов'язання. Оскільки ця вимога була
залишена іпотекодавцем без
задоволення, банком звернуто стягнення
на предмет іпотеки шляхом визнання за
ним права власності на квартиру
АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач вказував на те, що на момент
укладення між сторонами договору
іпотеки та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя в квартирі з
21.08.2007 був зареєстрований та проживав
його малолітній син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
довідкою КП «Житлосервіс «Приозерне»
№ 850 від 24.07.2013, а відтак для укладення
цих договорів, у відповідності з
вимогами закону, необхідно було
отримання дозволу органу опіки та
піклування, чого зроблено не було, що
свідчить про нікчемність укладених
договорів.

Суд першої інстанції погодився з
такими доводами позивача та ухвалив
рішення про застосування наслідків
недійсності правочинів, проте суд
дійшов вказаних висновків у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Так, у відповідності до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 224 ЦК України визначено, що
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування (ст. 71 цього
Кодексу), є нікчемним.

Згідно ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України
та ст. 17 Закону України «Про охорону
дитинства» батьки не мають права без
дозволу органу опіки і піклування
укладати договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Разом з цим, з матеріалів справи
вбачається, що при укладенні
іпотечного договору та договору про
задоволення вимог іпотекодержателя
позивачем було надано всі передбачені
законом документи, з яких не вбачалось
право володіння або право користування
квартирою неповнолітньою дитиною, а
відтак, окрім позивача, ні банк, ні
нотаріус, не могли знати про реєстрацію
у квартирі малолітньої дитини.

Таким чином, суд жодним чином не
обґрунтував і не спростував доводи
відповідача, які підтверджені
відповідними доказами, що містяться в
справі, про те, що позивач особисто
надав документи в банк та нотаріусу та
своїм підписом свідчив про відсутність
у нього на момент укладання договорів
кредиту, іпотеки та задоволення вимог
іпотекодержателя малолітніх або
неповнолітніх дітей, а також те що їхні
права не порушуються цими договорами.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладання договорів кредиту,
іпотеки та задоволення вимог
іпотекодержателя банк вжив необхідних
та можливих заходів, в межах своєї
компетенції, щодо з'ясування
наявності/відсутності у ОСОБА_4
малолітніх або неповнолітніх дітей.
Зокрема, на ім'я Голови Правління АТ
«ЕРДЕ БАНК» отримано заяву ОСОБА_4
наступного змісту: «Я, ОСОБА_4, цією
заявою підтверджую, що станом на 24
листопада 2011 року не маю малолітніх та
неповнолітніх дітей». Вказана заява
скріплена власноручним підписом
ОСОБА_4

Також, заповнюючи анкету
позичальника-фізичної особи ОСОБА_4 в
графі «діти (кількість)», особисто
проставив прочерк та власноручним
підписом анкети позичальника-фізичної
особи підтвердив, що ознайомився зі
змістом статей 222, 190, 192 КК України. Крім
цього, ОСОБА_4 та його дружина
власноручно завірили копії паспортів,
в яких відсутні відмітки про наявність
дітей.

Більш того, ОСОБА_4 надав оригінал
нотаріусу та власноручно ним завірену
копію банку - довідку про склад сім'ї
(форма № 3) № 214 від 21.11.2011 року, виданої
КП «Житлосервіс «Приозерне»
Оболонського району м. Києва
(Житлово-експлуатаційна контора № 0504),
згідно з якою за адресою: АДРЕСА_1,
проживають та зареєстровані дві особи:
ОСОБА_4, власник, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
дружина, ІНФОРМАЦІЯ_3 Довідка про склад
сім'ї (форма №3) № 214 від 21.11.2011 року
містить «мокрий» відбиток штампу КП
«Житлосервіс «Приозерне».

Разом з цим, пунктами 1.5., 3.3.6., 6.1.3.
кредитного договору № К-239/11, розділом 3,
пунктами 4.4.13, 4.4.1.14 іпотечного договору,
пунктом 1.4. Договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, які підписані
особисто ОСОБА_4 передбачається, що
ОСОБА_4 підтвердив та надав гарантії, що
цими договорами не порушуються права
малолітніх та неповнолітніх дітей,
надані ним документи є чинними і
відповідають дійсності, він
зобов'язаний попередити про права та
вимоги інших осіб на предмет іпотеки.

Отже, з урахуванням наданих особисто
позивачем даних, на час укладення
оспорюваних договорів, ні у банку, ні у
нотаріуса не було жодних підстав для
отримання згоди органу опіки та
піклування на їх укладення, оскільки
жодні відомості про наявність права
користування квартирою малолітньою
дитиною були відсутні.

Позивач в позовній заяві з посиланням
на ч. 7 ст. 177 СК України, ст.ст. 17, 18 Закону
України від 26.04.2001 № 2402 «Про охорону
дитинства», п. 40 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Мінюсту
від 03.03.2004 № 20/5 вважає, що він не мав
права укладати договір іпотеки без
отримання дозволу органу опіки і
піклування, оскільки договір підлягає
нотаріальному посвідченню і це порушує
майнові права його сина ОСОБА_7 на
користування приміщенням.

Слід зазначити, що, по-перше, обов'язок
дотримання прав дітей та отримання, у
випадку необхідності, дозволу органів
опіки та піклування покладається саме
на батьків; по-друге, в даному випадку
батьки - ОСОБА_4 за згоди дружини ОСОБА_8,
надав банку та нотаріусу документи, в
яких чітко зазначено, що в нього
відсутні неповнолітні діти; і по-третє,
в матеріалах справи, окрім зазначеної
вище довідки форми № 3 КП «Житлосервіс
«Приозерне» від 21.11.2011 № 214, знаходяться
й інші довідки форми № 3, в яких не
зазначено про реєстрацію в спірній
квартирі малолітнього ОСОБА_7 (довідка
форми № 3 за серпень 2011 року, яка надана
ОСОБА_4 нотаріусу ОСОБА_5 під час
оформлення попередньої іпотеки
спірної квартири з ТОВ «Фінансова
компанія «Народна позика», 11.08.2011).

Щодо довідок форми № 3, як встановлено
під час судового розгляду справи
шляхом опитування посадових осіб КП
«Житлосервіс «Приозерне», то: журнали
реєстрації довідок форми № 3 ведуться
кожним паспортистом окремо; журнали
зберігаються на столах, тобто будь-яка
особа має доступ до журналу; в журналах
реєстрації довідок форми № 3 ніхто з
одержувачів довідок не розписується;
довідки видаються на підставі
пред'явлення паспорта без написання
заяв на видачу; журнал видачі довідок
форми 3, який вела паспортист ОСОБА_9,
яка реєструвала ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в 2003
році, взагалі втрачено; внутрішнього
порядку чи інструкції реєстрації та
видачі довідок форми № 3 в КІІ
«Житлосервіс «Приозерне» немає.

Під час розгляду справи в суді не було
встановлено підробленість довідки
форми № 3 КП «Житлосервіс «Приозерне»
від 21.11.2011 № 214, судова експертиза щодо
справжності підписів службових осіб
комунального підприємства та відбитку
печатки не проводились, а тому жодні
підстави для висновку про неналежність
цієї довідки, як доказу, у суду були
відсутні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що на час
укладення оспорюваних договорів банк
діяв добросовісно, натомість позивач
фактично ввів і банк, і нотаріуса в
оману, повідомивши недостовірні дані
про відсутність у нього малолітніх
дітей, а тому коли наявність права
користування квартирою малолітньою
дитиною стало відомо після укладення
договору іпотеки, підстав для визнання
такого договору недійсним з підстави
невиконання вимог закону про отримання
згоди органу опіки та піклування, не
має.

Також, з огляду на фактичні обставини
справи, й відсутні підстави для
висновку про порушення прав дитини,
оскільки батьки в заявах вказали, що
малолітні діти в них відсутні.

Така ж правова позиція, яка є
обов'язковою для застосування,
викладена Верховним Судом України в
постанові від 12.09.2012, де зазначено, що
відмовляючи в задоволенні позову про
визнання недійсним договору іпотеки,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодилися апеляційний та
касаційний суди, установивши, що
власники переданої в іпотеку квартири
у наданій нотаріусу заяві вказали, що
малолітні чи неповнолітні діти не
мають права користування цією
квартирою, про що було також зазначено
в договорі іпотеки, з умовами якого
погодились іпотекодавці, дійшов
висновку про те, що під час укладення
спірного договору іпотеки права
неповнолітньої дитини не були
порушені, а відтак підстави для
визнання недійсним цього договору
відсутні.

Більш того, необхідно наголосити, що
пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в п. 44 постанови № 5
від 30.03.2012 роз'яснив, що будь-які дії,
вчинені без згоди іпотекодержателя
після укладення договору іпотеки
(реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
тощо) не є підставою для визнання
такого договору недійсним із підстави
невиконання вимог закону про отримання
згоди органу опіки та піклування.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що у суду першої інстанції були
відсутні належні правові підстави для
задоволення даного позову, а тому у
зв'язку з неповним з'ясуванням обставин
справи, невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позову, понесені позивачем судові
витрати, у відповідності з вимогами ст.
88 ЦПК України, відшкодуванню не
підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ЕРДЕ БАНК» -
задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 11 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«ЕРДЕ БАНК», Державної реєстраційної
служби України, треті особи: Служба у
справах дітей Оболонської районної у м.
Києві державної адміністрації,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про застосування наслідків
недійсності нікчемних правочинів -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді