Справа № 361/2132/14-ц
Провадження № 2/361/1181/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді -
Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Требухівська сільська
рада Броварського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні власністю, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
зобов'язання зняти з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом, у якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просили усунути перешкоди у
користуванні власністю, визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, а саме житловим
будинком АДРЕСА_1 та зобов'язати зняти
відповідача з реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог позивачі
посилалися на те, що на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку, посвідченого 25 травня 2005 року
приватним нотаріусом Броварського
районного нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованого у реєстрі за № 3682, а
також договору купівлі - продажу частки
житлового будинку, посвідченого 18
червня 2013 року приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрованого в
реєстрі за № 812, є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 64,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м.,
з надвірними будівлями та спорудами:
сарай - «Б», погріб - «П», огорожа - «N». У
належному позивачам будинку, крім його
власників також зареєстровані ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - племінниця ОСОБА_2
Проте з 25 січня 2009 року ОСОБА_3 за місцем
реєстрації фактично не проживає тому є
такою, що втратила право користування
вказаним житлом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 надали
пояснення, аналогічні фабулі позовної
заяви, уточнені позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити
у повному обсязі, вказуючи при цьому, що
відповідачка не була і не є членом сім'ї
позивачів.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_21 проти позову
заперечувала у повному обсязі.
Пояснила, що вимоги позивачів є
необгрунтованими та незаконними,
оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_2 приховали той
факт, що згідно договору купівлі -
продажу частки житлового будинку від 18
червня 2013 року її мати - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 передали ОСОБА_1 у власність 2/3
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 64,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м.,
з надвірними будівлями та спорудами:
сарай - «Б», погріб - «П», огорожа - «N».
Крім того, ОСОБА_21 звернула увагу суду
на те, що 24 січня 2009 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_11 було укладено шлюб. Після
укладення шлюбу відповідач стала
проживати у свого чоловіка за адресою
АДРЕСА_2. Від шлюбу подружжя має двох
дітей - ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_20,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані також у
м. Бровари за вказаною адресою. Після
народження діти відповідача ОСОБА_3
тривалий час перебували на
амбулаторному та стаціонарному
лікуванні й по теперішній час
знаходяться на обліку в поліклініці.
Разом з тим, подружнє життя зі ОСОБА_11
не склалося та відповідач змушена
винаймати житло, проте діти
продовжують проживати з батьком. У
зв'язку з наведеним, представник
відповідача просила відмовити ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в задоволенні уточнених
позовних вимог у повному обсязі. Крім
того, вказала, що відповідач у спірному
будинку не проживала, не проживає і не
буде проживати, а їй потрібна там
тільки реєстрація.

Представник третьої особи -
Требухівської сільської ради
Броварського району Київської області
у судове засідання не з'явився. До
початку розгляду справи до суду
надійшов лист голови Требухівської
сільської ради Броварського району
Київської області Васильєва В.А., в
якому зазначено, що сільська рада при
вирішенні спору покладається на розсуд
суду та просить розглянути справу за
відсутності представника третьої
особи.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, та дослідивши матеріали
справи, судом встановлено наступні
факти та правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 64,3 кв.м.,
житловою площею 35,6 кв.м., з надвірними
будівлями та спорудами: сарай - «Б»,
погріб - «П», огорожа - «N» належить на
праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку, посвідченого 25
травня 2005 року приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрованого у
реєстрі за № 3682, а також договору
купівлі - продажу частки житлового
будинку, посвідченого 18 червня 2013 року
приватним нотаріусом Броварського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 812 (а.с.
13, 18).

Згідно з копією витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 5036982 від 18 червня 2013 року на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку, укладеного 25 травня 2005 року
між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_2, 05
червня 2013 року зареєстроване право
приватної власності ОСОБА_2 на 1/3
частину житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
14).

18 червня 2013 року приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 здійснено державну
реєстрацію права власності на 2/3
частини будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, про
що свідчить копія витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 5041636 від 18 червня 2013 року (а.с. 19).

З копій довідок № 1858 від 02 грудня 2013
року та № 424 від 19 березня 2014 року,
виданих Требухівською сільською радою
Броварського району Київської області,
вбачається, що у спірному житловому
будинку, крім власників, зареєстровані
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.
8,9).

Разом з тим, з копій актів обстеження
житлово - побутових умов, складених 13
вересня 2013 року, 11 грудня 2013 року та 17
березня 2014 року депутатом
Требухівської сільської ради
Броварського району Київської області
Штакун Н.П., вбачається, що відповідач
ОСОБА_3 з 2009 року за місцем реєстрації
не проживає (а.с. 5-7).

Вказану обставину не заперечувала у
судовому засіданні й представник
відповідача.

Судом також з'ясовано, що 24 січня 2009
року ОСОБА_3 та ОСОБА_11 уклали шлюб,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, актовий запис за № 25
(а.с. 71). Від подружнього життя вони
мають двох дітей - ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать
копії свідоцтв про народження серії
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.72-73). З того часу
відповідач почала постійно проживати
за адресою: АДРЕСА_2 у свого чоловіка, де
були зареєстровані та проживають і
їхні діти.

Згідно з копією листа керівника
«Дитячої лікарні» Шкуренка П. № 87 від 13
червня 2013 року ОСОБА_19 та ОСОБА_20 після
народження тривалий час перебували на
амбулаторному та стаціонарному
лікуванні й по теперішній час
знаходять на обліку в поліклініці (а.с.
74) фактично за їх постійним місцем
проживання.

Також з'ясовано, що відповідач ОСОБА_3
не була і не є членом сім'ї позивачів. З
власниками (позивачами) спірного
будинку жодних договорів щодо
користування житловою площею у будинку
не укладала.

Як зазначила представник відповідача у
судовому засіданні, ОСОБА_3 у спірному
будинку не проживала, не проживає і не
буде проживати, а їй потрібна там
тільки реєстрація.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенцїі про захист прав
людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,
319, 321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Гарантуючи захист
права власності, закон надає власнику
право вимагати усунення будь - яких
порушень його прав хоч би ці порушення
і не були поєднані з позбавленням
володіння.

Способи захисту права власності
передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначене
та придатне для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
права власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї інших осіб і розпорядження
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Зважаючи на викладене та ту обставину,
що відповідач дійсно з 2009 року не
проживає у спірному житловому будинку,
оскільки проживала із своєю сім'єю за
іншою адресою, не була та не є членом
сім'ї власників будинку, тому не набула
самостійного права користування
спірним житлом, також у подальшому не
має навіть наміру там проживати, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо усунення перешкод ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у здійсненні права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 та
визнання ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщення у будинку АДРЕСА_1 є
обґрунтованими й підлягають
задоволенню.

За правилами ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

З огляду на те, що позивачами не
наведено обставин порушення їх прав
органом, який знімає з реєстрації місця
проживання осіб, оскільки за наявності
відповідного судового рішення вони не
зверталися до уповноваженого органу
про зняття відповідача з
реєстраційного обліку за спірною
адресою, суд не знаходить підстав для
задоволення їх позовних вимог у цій
частині.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 224-233 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
здійсненні права власності на будинок
АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.М. Пухна