Справа №: 671/865/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року
Волочиський районний суд Хмельницької
області

в складі
головуючої судді Ніколової С.В.

при
секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,
представника відповідача
Копачівської сільської ради Джуся В.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Волочиську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Копачівської сільської ради
Волочиського району Хмельницької
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 та Копачівської сільської
ради Волочиського району Хмельницької
області про усунення перешкод в
користуванні присадибною земельною
ділянкою. В обгрунтування позовних
вимог посилається на те, що в 1962 році
він придбав у ОСОБА_7 житловий будинок з
господарськими спорудами в с.
Копачівка Волочиського району і тоді ж
правлінням місцевого колгоспу та
сільською радою йому була передана в
довічне користування присадибна
земельна ділянка площею 0,17 га, а також
0,8 га було додано йому в іншому місці.
Його суміжним землекористувачем був
ОСОБА_8 Після смерті останнього
належний йому житловий будинок по
АДРЕСА_1 успадкував відповідач ОСОБА_3,
який самочинно захопив частину його,
позивача, земельної ділянки, у зв'язку з
чим виник спір стосовно встановлення
межі між суміжними земельними
ділянками, що знаходяться у їх, ОСОБА_1
та ОСОБА_3, користуванні.

Позивач вказує, що на даний час
він користується присадибною
земельною ділянкою розміром 0,1307 га,
хоча по погосподарських книгах за ним
значиться 0,17 га. Вважає, що відповідач
ОСОБА_3 самовільно перемістив межу, що
розділяє передані їм у користування
земельні ділянки, а тому просить суд
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні належною йому, позивачу,
земельною ділянкою та зобов'язати
ОСОБА_3 та Копачівську сільську раду
відновити межу між суміжними
земельними ділянками по АДРЕСА_1
відповідно до обліково-картографічних
даних та земельно-шнурової книги.

В судовому засіданні позивач та
його представник підтримують позов з
підстав, наведених у позовній заяві.
Крім того, позивач пояснив, що в 2008 році
Копачівською сільською радою була
встановлена межа між зазначеними
земельними ділянками, яка була
закріплена межовими знаками і ця межа з
часу її встановлення ніким із сторін не
зміщувалася. Він підписав акт про
погодження меж земельного
користування, проте фактично не був
згоден з даним актом. Вважає, що його
присадибна земельна ділянка
зменшилася з 0,17 га до 0,13 га внаслідок
самовільного захоплення належної йому
земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3
Також пояснив, що в нього відсутні
правовстановлюючі документи стосовно
придбання в 1962 році житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
оскільки письмово договір
купівлі-продажу не укладався, а також
відсутні рішення відповідних органів
про передачу йому в користування
присадибної земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник в судовому засіданні позов
не визнали. Відповідач пояснив, що в 2001
році помер його дядько ОСОБА_8, після
смерті якого спадкоємців не
залишилося. 25.10.2001 року він придбав
житловий будинок, що належав ОСОБА_8 по
АДРЕСА_1, уклавши письмово договір
купівлі-продажу. Після смерті дядька
він продовжує користуватися земельною
ділянкою, яка межує з присадибною
ділянкою позивача. Відповідач
стверджує, що він не порушував межі між
належними їм земельними ділянками,
однак за заявою позивача в травні 2008
року Копачівською сільською радою
разом із землевпорядними органами було
проведено обстеження спірних
земельних ділянок та встановлено межу
між ними, з чим позивач погоджувався. З
тих пір встановлена межа ним не
порушувалася, вона закріплена межовими
знаками.

Представник відповідача
Копачівської сільської ради Джусь В.М.
позов також не визнав, пояснивши, що
йому як сільському голові відомо, що
після смерті ОСОБА_8 між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3, який користується
земельною ділянкою, що межує з
присадибною земельною ділянкою
позивача, спір стосовно межі між даними
ділянками виник в 2008 році. В зв'язку з
цим 06.05.2008 року ним як сільським
головою, депутатом сільської ради
ОСОБА_9, в присутності позивача та
землекористувача ОСОБА_10 з участю
начальника відділу ДЗК управління
земельних ресурсів Флінта В.С.,
спеціаліста головного управління
земельних ресурсів було проведено
обстеження земельних ділянок та
встановлено, що вони відповідають
обліково-картографічним даним. Тоді ж
06.05.2008 року спірна межа була закріплена
межовими знаками в кількості 26 шт, з чим
погодився позивач та ОСОБА_10 Тоді ж
відповідач укріпив межові знаки
металевими кілками, між якими
протягнув металеву сітку. Фактичний
розмір земельної ділянки, яка
знаходиться в користуванні ОСОБА_1
відповідає обліково-картографічним
даним, конфігурація цієї земельної
ділянки не змінювалася. В 2011 році
дані межові знаки були передані на
зберігання ОСОБА_1 та встановлено, що
між землекористувачами ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 відсутній спір стосовно
існуючої межі. На даний час встановлена
в 2008 році межа залишилася попередньою,
тому він як представник відповідача
вважає безпідставними позовні вимоги
ОСОБА_1 Крім того, представник
відповідача пояснив, що записи в
погосподарських книгах змінювалися,
однак рішення правління бувшого
колгоспу або ж Копачівської сільської
ради про надання сторонам в
користування присадибних земельних
ділянок відсутні. Також представник
відповідача пояснив, що земельна
ділянка, яка була закріплена за
будинковолодінням по АДРЕСА_1, і яка
перейшла у користування ОСОБА_3 після
смерті його дядька ОСОБА_8, в
погосподарських книгах Копачівської
сільської ради значиться за адресою
будинковолодіння позивача ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2, оскільки цими земельними
ділянками користується позивач та саме
вони межують з земельною ділянкою
ОСОБА_1

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього ж
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного
Кодексу УРСР 1970 року право
землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості
засвідчувалося записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських рад.

У підпункті "г" п. 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства під час розгляду
цивільних справ» (в редакції від 10
березня 2002 року № 2), роз'яснено, що при
переході права власності на будівлі та
споруди за цивільно-правовими угодами,
укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з
положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК
України до набувача від відчужувача
переходить належне йому право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалось у договорі
відчуження.

Судом встановлено, що сторони
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є суміжними
землекористувачами присадибних
земельних ділянок за адресою,
відповідно АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, АДРЕСА_2.
Зокрема, ОСОБА_1 в 1962 році придбав
житловий будинок з надвірними
спорудами у ОСОБА_7 в с. Копачівка по
АДРЕСА_3, а відповідач ОСОБА_3 став
власником житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1.
Ці обставини підтверджуються
поясненнями ОСОБА_1, які не були
спростовані в судовому засіданні
відповідачем ОСОБА_3, та договором
купівлі-продажу від 25.10.2001 року,
укладеним між ОСОБА_3 та
Подільською спеціалізованою аграрною
біржою та зареєстрованим в
Волочиському районному БТІ 03.12.2001 року,
записами в земельно-шнуровій книзі по
с. Копачівка, з яких вбачається, що в
користуванні ОСОБА_7 було 0,25 га
присадибної земельної ділянки, а в
користуванні ОСОБА_8 0,30 га земельної
ділянки.

Набувши право власності на жилі
будинки - ОСОБА_1 в 1962 році та
ОСОБА_3 в 2001 році, сторони відповідно до
дії чинних на той час норм Земельного
кодексу набули і право користування
земельними ділянками, на яких
розташовані придбані ними будинки, що
підтверджується записами в
погосподарських книгах Копачівської
сільської ради та в земельно-шнурових
книгах. Так, із оглянутих та
досліджених в судовому засіданні
записів в погосподарських книгах
Копачівської сільської ради
вбачається, що в 1964-1966 роках за сім'єю
позивача ОСОБА_1 значилась земельна
ділянка 0,25 га, в тому числі під
будівлями 0,1 га, станом на 1969-1973 роки,
1977-1979 роки та 1980 рік в цих же
погосподарських книгах за сім'єю
позивача було зареєстровано 0,20 га, в
тому числі під будівлями 0,01 га, а станом
на 1981-1982 роки, 1983-1985 роки, 1990-1991 роки - 0,25
га, в тому числі під будівлями 0,01,
станом на 1992 рік - 0,38 га, на 1993 рік - 0,38 га,
в тому числі під будівлями - 0,04 га,
станом на 1994-1995 роки - 0,25 га, в тому числі
і під будівлями 0,04 га, станом на 1996-2000
роки - 0,25 га, в тому числі під будівлями,
для обслуговування будинку та
господарських будівель 0,04 га, під
ріллею 0,20 га, під багаторічними
насадженнями 0,01 га, станом на 2001-2005 роки
- 0,25 га, в тому числі під будівлями та
для обслуговування житлового будинку і
господарських споруд 0,04 га, для ведення
особистого селянського господарства
0,21 га, за 2006-2010 роки, 2011-2015 роки - 0,25 га, в
тому числі під будівлями, для
обслуговування житлового будинку 0,17 га
та ведення особистого селянського
господарства 0,08 га.

В погосподарських книгах цієї ж
сільської ради за сім'єю ОСОБА_3
містяться відомості за наступні роки:
1969-1973 - 0,29 га, в тому числі під будівлями
0,01 га, 1980-1982, 1983-1985, 1986-1990, 1991 - 0,38 га, в
тому числі під будівлями 0,01 га, 1992-1993 -
0,68 га, в тому числі і під будівлями 0,07
га, під чагарниками та ін. 0,10 га, 1994-1995 -
0,79 га, 1995-2003 - 0,79 га, в тому числі під
будівлями, для обслуговування будинку
і господарських будівель 0,07 га, для
ведення особистого селянського
господарства 0,72 га, 2004-2005 - всього 1,20 га,
в тому числі під будівлями та для
обслуговування житлового будинку 0,11
га, для ведення особистого селянського
господарства 1,09 га, 2006-2010, 2011-2015 роки -
всього 1,20 га, в тому числі і під
будівлями та обслуговування житлового
будинку 0,45 га, для ведення особистого
селянського господарства 0,75 га.

Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як
суміжними землекористувачами у 2008 році
виник спір стосовно порушення межі,
06.05.2008 року комісією в складі
сільського голови, депутата сільської
ради, начальника відділу ДЗК
управління земельних ресурсів та
провідного спеціаліста управління
земельних ресурсів в присутності
позивача ОСОБА_1 та матері відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_10 зроблено обстеження
суміжних земельних ділянок сторін та
встановлено, що вони відповідають
обліково-картографічним даним, спірна
межа між цими ділянками була
закріплена 26 межовими знаками, що
підтверджується актом від 06.05.2008 року,
скріпленим підписами зазначених осіб
(а.с. 6), витягом з викопіювання
кадастрового плану земельних ділянок
по с. Копачівка (а.с. 8), планом земельної
ділянки ОСОБА_1 (а.с. 9).

В 2011 році ці межові знаки були
пред'явлені та передані позивачу на
зберігання і він та ОСОБА_10 як
користувачі земельної ділянки
погоджувалися з наявною межею та
конфігурацією земельних ділянок, про
що вчинили підписи на акті
прийому-передачі межових знаків в
присутності представника сільської
ради (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено, що
записи в погосподарських книгах
Копачівської сільської ради щодо
розміру закріплених за сторонами
ОСОБА_1 та сім'єю ОСОБА_3
присадибних земельних ділянок
неодноразово змінювалися за
відсутності відповідних рішень
органів, які вправі були в
установленому законом порядку
вирішувати питання стосовно зміни
розмірів земельних ділянок. Тому
твердження позивача про те, що
присадибна земельна ділянка, якою він
користується на даний час і яка межує з
присадибною земельною ділянкою ОСОБА_3,
становить 0,1307 га замість 0,17 га і що саме
відповідач самовільно захопив близько
0,04 га належної позивачу земельної
ділянки, є непереконливими. Тобто,
позивач всупереч наведеним вимогам ч. 3
ст. 10 ЦПК України не надав достатніх та
достовірних доказів про те, що
зменшення закріпленої за ним
присадибної земельної ділянки по
АДРЕСА_3 відбулося внаслідок порушення
межі відповідачем ОСОБА_3 та внаслідок
самовільного захоплення останнім
належної позивачу частини присадибної
земельної ділянки.

Його доводи стосовно цих
обставин, зокрема, спростовуються
дослідженими в судовому засіданні
актами від 06.05.2008 року та від 2011 року,
поясненнями в судовому засіданні
представника Копачівської сільської
ради Джуся В.М., фототаблицею, з якої
вбачається, що між належними сторонам
присадибними земельними ділянками
спірна межа була закріплена межовими
знаками. Також суд приймає до уваги, що
в судовому засіданні позивач не
заперечував, що на даний час продовжує
існувати встановлена 06.05.2008 року межа і
йому були передані межові знаки.

Таким чином, дослідивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, суд
дійшов висновку про недоведеність
позивачем ОСОБА_1 обставин стосовно
захоплення відповідачем ОСОБА_3
належної позивачу присадибної
земельної ділянки та порушення
встановлених межових знаків, а тому в
позові слід відмовити за
недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 1-3, 10, 11, 57, 60, 61, 88,
209, 212-215 ЦПК України, ч. 5 ст. 20 Земельного
Кодексу УРСР 1970 року, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Копачівської сільської ради
Волочиського району Хмельницької
області про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
відмовити.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, може бути
подано апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: