АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/625/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2685/14
Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Хіль Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 07 жовтня 2013
року

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на додаткове рішення цього ж суду від 14
січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" про
відшкодування шкоди, заподіяної смертю
фізичної особи,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2,
Національної акціонерної страхової
компанії "Оранта" про відшкодування
шкоди, заподіяної смертю фізичної
особи. Посилалась на те, що 10.02.2011 р.
приблизно о 18 год. 30 хв. на 5-му кілометрі
автодороги Гадяч-Сватки-Синівка, за
участю автомобіля «Фольксваген Кадді»,
державний номер НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_2, у районі розташування
електроопори № 2, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої був смертельно
травмований її син, ОСОБА_3 У зв'язку з
розслідуванням кримінальної справи її
було визнано потерпілою та у вересні 2012
року вона звернулась до винної у ДТП
особи, ОСОБА_2, з пропозицією
добровільного відшкодування шкоди,
який їй не відповів. Зазначала, що
смертю сина їй було завдано моральну
шкоду, яку вона оцінила у 100 тис грн., а
також майнову шкоду, яка полягає у
понесених на поховання сина витратах,
наданні їй юридичної допомоги у
розмірі 10 тис. грн. Просила стягнути на
її користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду
у розмірі 10 тис. грн. та моральну шкоду у
розмірі 100 тис. грн.

Ухвалою місцевого суду від 23
травня 2013 р. до участі у справі залучено
НАСК «Оранта» (а.с. 47).

Рішенням Гадяцького районного
суду Полтавської області від 07 жовтня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у
розмірі 7 005 грн. 93 коп. та моральну шкоду
у розмірі 10 000 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Гадяцького
районного суду Полтавської області від
14 січня 2014 року доповнено рішення цього
суду від 07 жовтня 2013 року. Позовні
вимоги ОСОБА_1 до НАСК «Оранта» про
відшкодування шкоди, завданої смерю
фізичної особи, моральної шкоди та
стягнення судових витрат залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суд
Полтавської області від 18 березня 2014
року рішення та додаткове рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 500 грн.
Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_1 матеріальні збитки, понесені на
поховання у розмірі 3 029 грн. 33 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено
частково. Рішення апеляційного
суду Полтавської області від 18 березня
2014 року у частині відшкодування
моральної шкоди скасовано, справу у цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Отже, предметом даного
апеляційного розгляду є апеляційні
скарги ОСОБА_1., ОСОБА_2 на рішення
місцевого суду від 07.10.2013 р. в частині
стягнення з ОСОБА_2 на її користь
моральної шкоди в розмірі 10 тис. грн. та
апеляційна скарга ОСОБА_2 на додаткове
рішення від 14.01.2014 р. в частині
залишення без задоволення вимог ОСОБА_1
до НАСК «Оранта» про стягнення
моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції
в частині часткового задоволення
моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
скасувати та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Свої доводи
обгрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають істотне значення для справи та
невірно застосовано норми
матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду
в частині стягнення з нього моральної
шкоди у розмірі 10 000 грн. скасувати та
відмовити у задоволенні цієї позовної
вимоги, посилаючись на порушення
місцевим судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення суду відповідач ОСОБА_2 просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про стягнення з НАСК «Оранта»
моральної шкоди на користь позивача,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і
мотиви, з яких скасовані рішеня є
обов»язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при новому
рогляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 10.02. 2011 р. близько 18.30 год. на 5-му
кілометрі автодороги
Гадяч-Сватки-Синівка, в районі
розташування електроопори № 2,
здійснено наїзд автомобілем
«Фольксваген Кадді» д.н.з. НОМЕР_1, яким
керував відповідач ОСОБА_2, під час
якого син позивачки, ОСОБА_3, був
смертельно травмований.

По даному факту 30.09.2011 р.
заступником прокурора Полтавської
області постанову про відмову у
порушенні кримінальної справи
скасовано та порушено кримінальну
справу.

Постановою старшого слідчого
слідчого управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Полтавській області про закриття
кримінальної справи, порушеної за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч.2 ст. 286 КК України, вказану
кримінальну справу закрито у зв'язку з
відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу
злочину.

Матеріалами вказаної
кримінальної справи встановлено, що в
діях загиблого ОСОБА_3. вбачається
невідповідність вимогам п.4.4; 4.14 а, г
розділу 4 Правил дорожнього руху
України, які перебувають у причинному
зв'язку з виникненням ДТП, тобто
потерпілий ОСОБА_3 загинув внаслідок
власної необережності.

Задовольняючи позов частково в
частині стягнення моральної шкоди,
місцевий суд виходив з того, що смерть
потерпілого наступила внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки,
відповідач має дружину -інваліда 3-ї
групи, тому прийшов до висновку про
стягнення з відповідача ОСОБА_2
моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову
до НАСК «Оранта» про стягнення
моральної шкоди, місцевий суд виходив з
того, що за умовами полісу
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 18.07.2010 р. не передбачено
страхування відповідальності
страхувальника за моральну шкоду у
разі смерті потерпілого, а за Законом
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моральна шкода
відшкодовується страховиком лише
потерпілому, який у даному впадку
загинув.

Як встановила колегія суддів, такі
висновки місцевого суду є вірними,
оскільки суд дійшов їх після повного,
всебічного та об"єктивного з"ясування
фактичних обставин справи, прав та
обов"язків сторін в даних
правовідносинах, з правильним
застосуванням норм матеріального
права.

У п.7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» вказано, що у
разі, якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або
збільшенню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого, якщо інше не
встановлено законом, розмір
відшкодування з особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, має бути зменшено (але не
може бути повністю відмовлено у
відшкодуванні шкоди).

У п.п.3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями) роз'яснено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Місцевий суд, частково
задовольняючи позов в частині
стягнення моральної шкоди, з чим
погоджується і колегія суддів,
достатньо повно мотивував підстави
зменшення розміру моральної шкоди, при
цьому взяв до уваги фактичні обставини
справи, наявність грубої необережності
в діях потерпілого, що шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки під
управлінням відповідача ОСОБА_2, йог
сімейний стан, відповідач має
дружину-інваліда 3-ї групи, характер та
обсяг фізичних, душевних, психічних
страждань, яких зазнала позивач,
характер немайнової втрати, з
дотриманням засад розумності,
виваженості та справедливості.

Покладаючи цивільно-правову
відповідальність за спричинення
моральної шкоди саме на відповідача
ОСОБА_2, місцевий суд, з урахуванням
вимог діючого законодавства та умов
страхового полісу, вірно прийшов до
висновку про це, оскільки у даному
випадку на НАСК «Оранта» не може бути
покладена ця відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 07 жовтня 2013
року в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди у
розмірі 10 000 грн. та додаткове рішення
цього ж суду від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С У Д Д І : / підписи/

Згідно: суддя апеляційного суду

Полтавської області
Дорош А.І.