АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-7879/14
Головуючий у 1 інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Саліхова В.В.,
Невідомої Т.О.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства "ПРОСТО-
страхування" на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 6 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства "Просто
страхування" про стягнення страхового
відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із
позовом до ПАТ "ПРОСТО-страхування" про
стягнення страхового відшкодування та
моральної шкоди, посилаючись на те, що
01.10.2010 р. о 12 год.50 хв. на перехресті
вулиць Полтавський шлях та Чувашської
у м. Харкові сталася ДТІІ за участі
автомобіля "Хонда-Акорд" під керуванням
позивача та автомобілем "Деу-Сенс" під
керуванням водія ОСОБА_3,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у відповідача.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 21.10.2010 р. ОСОБА_3 визнано
винним у скоєному ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Позивачі неодноразово звертались до
відповідача із вимогою про виплату
страхового відшкодування, проте
відповідач відмовився виконати свої
зобов'язання, в результаті чого станом
на момент звернення із позовом до суду,
відповідач не відшкодував позивачам 43
502,51 грн. матеріальної шкоди, яка
складається з 34 827,36 грн. сума страхової
виплати, 5 642 грн. пені за прострочення
виконання зобов'язання, інфляційні
втрати - 1 462,75 грн., 1 139,4 грн. - 3% річних,
витрати пов'язані із проведенням
товарознавчого дослідження у розмірі
360 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000
грн.

В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги, просив стягнути страхове
відшкодування у розмірі 25 000грн., пеню у
розмірі 3 530 грн., інфляційні втрати 1 071
грн., 3% річних у сумі 712 грн., моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на
правову допомогу у розмірі 5 000 грн. та
судові витрати пов'язані з розглядом
справи у розмірі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "Просто страхування" на
користь ОСОБА_1 суму страхового
відшкодування в розмірі 24 900 грн., пеню у
розмірі 3 530 грн., інфляційні витрати у
розмірі 1 071 грн. та 3% річних у розмірі 712
грн., а всього 30 213 грн. та вирішено
питання щодо судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
"ПРОСТО- страхування" звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
частині стягнення страхового
відшкодування в розмірі 19 269, 19 грн.,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

В суд апеляційної інстанції ніхто із
учасників не з*явився, будучи
повідомленими належним чином пр. час і
місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково пред*явлений
позов суд першої інстанції виходив із
того, що ДТП, яке відбулося за участю
автомобіля позивачем і забезпеченого
відповідачем автомобіля є страховим
випадком, у зв*язку із чим, відповідно
до вимог ЦК України, а також Законів
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та «Страхування», з
відповідача на користь позивача ОСОБА_1
стягнуто сума страхового
відшкодування, пеня, інфляційні
витрати та судові витрати. Крім того
суд відмовив у відшкодуванні
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу.

Але погодитися з таким висновком в
повній мірі не можна.

Як вбачається з матеріалів справи
16.08.2010 р. між відповідачем та гр.. ОСОБА_4
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 4808613 серії ВЕ,
автомобіля марки &quot;Деу-Сенс&quot;
реєстраційнийномер НОМЕР_1.

01.10.2010 р. о 12 год.50 хв. на перехресті
вулиць Полтавський шлях та Чувашської
у м. Харкові сталася ДТІІ за участі
автомобіля "Хонда-Акорд" під керуванням
позивача та автомобілем "Деу-Сенс" під
керуванням водія ОСОБА_3,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у відповідача.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 21.10.2010 р. ОСОБА_3 визнано
винним у скоєному ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

04.10.2010 р. позивачі та ОСОБА_3 звернулись
до відповідача з повідомленнями про
настання страхового випадку та надали
пояснення по факту настання
вищевказаної події.

Відповідач відмовив у виплаті
страхового відшкодування, не визнаючи
обставини ДТП страховим випадком. Цієї
ж позиції представники відповідача
підтримувалися і в ході розгляду
справи, але в апеляційній скарзі
апелянт визнав подію страховим
випадком і погодився на виплату
страхового відшкодування потерпілим,
але в іншому розмірі ніж про це просили
позивача і визначив суд у рішенні.

У зв*язку зі чим питання про те, чи є
страховим випадком
дорожньо-транспортна подія за участю
автомобіля позивачів і забезпеченого
відповідачем автомобіля не є спірним, і
його обґрунтованість не перевірялася
колегією суддів.

Згідно до п. 22,1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон), у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 29 Закону встановлює, що у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Відповідно до статей 30.1, 30.2 Закону,
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необгрунтованим. Ремонт вважається
економічно необгрунтованим, якщо
передбачені згідно з аварійним
сертифікатом (рапортом), звітом (актом)
чи висновком про оцінку, виконаним
аварійним комісаром, оцінювачем або
експертом відповідно до законодавства,
витрати на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

9 листопада 2010 року за заявою позивача
ОСОБА_2 TOB "Сател Груп", яка є суб'єктом
оціночної діяльності, встановлено
матеріальний збиток завданий
власникові автомобіля "Хонда Аккорд"
внаслідок його пошкодження при ДТП.
Відповідно до звіту № 305/10-2010
матеріальний збиток власникові "Хонда
Аккорд" в результаті його пошкодження
при ДТП складає 34 827,36 грн., що дорівнює
ринковій вартості автомобіля (цілого)
на момент ДТП (т.1 а.с. - 32).

Відповідно до звіту СПД ФОП "ОСОБА_5" №
648-ост від 22.11.2010 р., утилізаційна
вартість транспортного засобу
"Хонда-Аккорд" на момент огляду складає
15 048,17 грн. (т.1 а.с. - 73).

Як вбачається із матеріалів справи, і
зокрема відношення відповідача до
даного спору викладеного в
апеляційній скарзі, між сторонами
немає спору щодо визнання автомобіля
"Хонда-Аккорд" фізично знищеним.

За таких обставин, визначений судом
першої інстанції розмір страхового
відшкодування в сумі 24 990,00 грн. є
помилковим, і в рішенні по суті не
мотивований.

При з*ясуванні цього питання суду слід
було керувати положеннями статей 30.1,
30.2 Закону, на що правильно вказує
апелянт у своїй скарзі.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги наведені правові норми і
встановлені фактичні обставини, сума
страхового відшкодування, яка підлягає
виплаті позивачці ОСОБА_1, з
урахуванням 510 грн. франшизи, становить
загалом 19 269,19 грн. (34 827,36 - 15 048,17-510,00).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі не
сплати страховиком страхувальникові
або іншій особі страхової виплати,
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку у розмірі, встановленому
договором або законом.

Статтею 36 Закону, передбачено, що за
кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Крім того, у разі прострочення
виконання грошового зобов*язання, яким
є виплата страхового відшкодування,
для боржника настають правові
наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК
України, тобто виплата боргу з у
рахуванням індексу інфляції і 3% річних.

Оскільки сума страхового
відшкодування становить 19 269,19 грн.,
відповідні рішення суду підлягає зміні
не тільки в цій частині, а й щодо
стягнення інших виплат і становить 2
667, 59 грн. пені, 809, 30 грн. інфляційних
витрат та 537, 99 грн. 3% річних із суми
боргу.

При цьому колегія суддів взяла за
основу надані позивачами розрахунки,
змінивши лише суму страхового
відшкодування, та враховуючи фактично
згоду відповідача із стягненням
вказаних сум, що випливає із змісту
апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, із відповідача на користь
позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню
понесені витрати по сплаті судового
збору в сумі 232, 84 грн.

В решті рішення слід залишити без змін,
як таке, що не оскаржувалося сторонами,
і тому його законність і
обгрунтованість в цій частині колегією
суддів не перевірялося.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 лютого 2014 року щодо
задоволених вимог змінити і ухвалити в
такій редакції.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства " ПРОСТО-страхування" на
користь ОСОБА_1 суму страхового
відшкодування у розмірі 19 269
(дев*ятнадцять тисяч двісті шістдесят
дев*ять),19 грн., 2 667 (дві тисячі шістсот
шістдесят сім), 59 грн. пені, 809 (вісімсот
дев*ять), 30 грн. інфляційних витрат,
537(п*ятсот тридцять сім), 99 грн. 3% річних
та 232 (двісті тридцять дві), 84 грн.
витрат по сплаті судового збору.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: