СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Желепи О.В.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 травня 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про зменшення розміру аліментів,

встановила:

у грудні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про зменшення розміру
аліментів, які стягуються на підставі
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 грудня 2009р. на користь
відповідача на дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/5 частини з усіх видів
його заробітку щомісячно, та на
відповідача до 1/20 частини з усіх видів
його заробітку щомісячно.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що не має
матеріальної можливості виплачувати
на користь відповідача аліменти у
розмірі Ѕ частини заробітку, оскільки
має на утриманні двох малолітніх дітей
та дружину, яка перебуває у відпустці
по догляду за дитиною, а його заробіток
складає 1300грн. на місяць.

Також позивач посилався на те, що
витратив значні кошти на лікування
відповідача.

Рішенням суду від 20 травня 2014р.
позов задоволено частково. Зменшено
розмір аліментів, що підлягають
стягненню на дочку ОСОБА_3 до 1/5 частини
з усіх видів заробітку позивача
щомісячно, а розмір аліментів на
відповідача, як інваліда 2 групи, до 2/15
частин з усіх видів заробітку
щомісячно.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленою про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.104), у судове
засідання не з'явилася, причини неявки
не повідомила, тому відповідно до
положень ст. 305 ЦПК України колегія
суддів провела судовий розгляд у її
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
позивача, який заперечував проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 4 липня 2008р., мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/9056/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Вернидубов Я.І.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.шлюб сторін розірвано рішенням суду
від 22 грудня 2009р.

Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 22 грудня
2009р. стягнуто з

- 2 -

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частини з усіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2009р. і
до її повноліття, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Також
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання, як інваліда 2
групи, у розмірі ј частини з усіх видів
його заробітку, щомісячно, починаючи з
29 жовтня 2009р. і до поновлення
працездатності.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що матеріальний стан позивача
змінився, він має на утриманні двох
неповнолітніх дітей та дружину.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та ґрунтується на нормах
матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна норма зазначена і у
частині 3 статті 80 СК України, яка
визначає розмір аліментів одному з
подружжю за рішенням суду.

У підтвердження своїх вимог
позивачем суду першої інстанції були
надані свідоцтва про народження
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_8, батьком яких він є, а також
довідку про те, що ОСОБА_6, мати дітей з
якою позивач проживає однією сім'єю,
знаходиться у відпустці по догляду за
дітьми, тобто перебуває на утриманні
позивача, що не заперечувала
представник відповідача під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
наявність правових підстав для
зменшення розміру аліментів.

Доводи апелянта про наявність у
позивача квартири АДРЕСА_1 та садового
будинку АДРЕСА_2, значного інвестування
у нерухомість, не можуть бути підставою
для відмови у задоволенні позову, так
як відповідачем не надано доказів, що
квартира та садовий будинок
використовуються позивачем не для
особистого проживання та потреб його
сім'ї, а з метою отримання доходу. Крім
того, суду не надано доказів придбання
вказаного майна після розірвання шлюбу
та прийняття рішення про стягнення
аліментів.

З довідки підприємства з
іноземними інвестиціями «Міханікі
Україна» від 28 серпня 2013р. встановлено,
що позивачем інвестиція у нерухомість
була здійснена у 2007р., однак
будівництво житлового комплексу не
завершено і не введено в експлуатацію,
що спростовує твердження апелянта про
наявність у позивача значних доходів
та здійснення інвестицій після 2009р. і
до пред'явлення даного позову.

Твердження апелянта про те, що
матір дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_6 не
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною на момент пред'явлення даного
позову, так як дитині виповнилося три
роки, спростовуються довідкою ДАК
«Національна мережа аукціонних
центрів» від 24 липня 2014р. про те, що
ОСОБА_6 перебуває у відпустці по
догляду за дитиною без оплати
відповідно до наказу від 29 листопада
2013р. до 29 листопада 2015р. (с.с.100).
Аналогічна довідка була надана суду
першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що відповідачем
суду першої інстанції не було надано
доказів, що вона є інвалідом 2 групи і є
непрацездатною, тому має право на
отримання аліментів від позивача.

З рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 22 грудня
2009р. вбачається, що інвалідність 2 групи
відповідачу була встановлено терміном
до 1 червня 2010р., а аліменти на її
утримання були стягнені терміном до
поновлення працездатності.

На вимогу суду апеляційної
інстанції представником апелянта була
надана довідка з управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва від 28 листопада 2012р., згідно якої
відповідач з 25 травня 2009р. отримує
пенсію по інвалідності 3 групи.

- 3 -

Судом першої інстанції вказані
обставини перевірені при розгляді
даної справи не були, а під час розгляду
апеляційної скарги представник
позивача пояснив, що позивач
погоджується сплачувати аліменти на
утримання відповідача, не дивлячись на
відсутність доказів про її
інвалідність 2 групи.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що твердження апелянта
про ухилення позивача від обов'язку
сплачувати аліменти є безпідставними.

Судом першої інстанції
встановлені обставини справи, які є
підставою для зменшення розміру
аліментів, правильно застосовані норми
матеріального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду та задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 травня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: