Справа 431/673/14-ц
Провадження 2/431/397/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

24 червня 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі:

головуючого судді
Олійник С.В.,

при секретарі
Хорольської І.Ю.,

за участі позивача,

представника позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 третя особа Приватне акціонерне
товариство «Київський страховий дім»
про відшкодування шкоди внаслідок ДТП,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1
посилається на те, що 06 липня 2013 року в
м. Старобільську на перехресті вулиць
Горького та Набережна сталась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої автомобіль ЗАЗ LANOS,
реєстраційний НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем KIA
CERATO реєстраційний НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП
автомобіль, який йому належить, було
пошкоджено, а його син ОСОБА_2, який
керував його автомобілем зазнав
тілесних ушкоджень та знаходився на
лікуванні. Згідно до постанови
Старобільського районного суду від 16
липня 2013 року ОСОБА_3 було визнано
винним у скоєнні правопорушення,
передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на
нього було накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
управління транспортними засобами
строком на 1 рік. Постанова набрала
чинності. Після ДТП автомобіль
оглядався незалежним експертом для
визначення дійсної вартості
пошкоджень автомобілю. Згідно з
висновком експертного товарознавчого
обстеження по оцінці шкоди, шкода
склала 27391,20 гривень. Крім того, за
проведення експертизи він сплатив 500
гривень. Також, в зв'язку з пошкодженням
автомобіля, йому було завдано
моральної шкоди, яку він оцінює в 10000
гривень. Моральна шкода полягає в тому,
що змушений був хвилюватися,
обмежилася трудова діяльність,
тривалий час добровільно не
відшкодовує вартість для
відновлювального ремонту, автомобіль
втрачає свою вартість.

Просить суд стягнути з відповідачів
матеріальну шкоду за пошкодження
транспортного засобу 27391,20 гривень, за
проведення експертизи 500 гривень,
моральну шкоду в сумі 10000 гривень, суму
судового збору 312 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
посилається на те, що в результаті ДТП,
яка сталася 06.07.2013 року, він керував
автомобілем KIA CERATO реєстраційний
НОМЕР_7, який належить на праві
власності ОСОБА_1 ОСОБА_3, який керував
автомобілем ЗАЗ LANOS, реєстраційний
НОМЕР_1, який належить на праві
власності ОСОБА_5 скоїв зіткнення з
автомобілем, яким він керував. В
результаті ДТП автомобіль, який
належить ОСОБА_1 було пошкоджено, а він
зазнав тілесних ушкоджень та
знаходився на лікуванні.

Просить суд стягнути з відповідачів
матеріальну шкоду в розмірі 2042,62 грн.
моральну шкоду в сумі 10000 гривень,
судовий збір 230 грн.

Позивач та представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
обґрунтувавши їх доказами, викладеними
в позовній заяві. ОСОБА_1 змінив
позовні вимоги, збільшив суму
матеріальної шкоди станом на час
розгляду в суді, надавши висновок
експерта станом на 11.04.2014 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов ОСОБА_2 визнав частково,
матеріальну в повному обсязі, моральну
не визнав. Позов ОСОБА_1 визнав
частково, матеріальну частково,
оскільки в експертному висновку
вказані пошкодження, які не
зазначалися в акті пошкоджень, які
складалися працівниками ДАЇ, моральну
не визнав.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
визнав частково, а саме позов ОСОБА_2 в
частині матеріальної шкоди визнав в
повному обсязі, в частині моральної
шкоди не визнав як необґрунтовану.
Позов ОСОБА_1 в частині матеріальної
шкоди частково, а саме не враховувати
при обчисленні вартості
відновлювального ремонту вартість
заміни лівої передньої стойки, в
частині моральної шкоди не визнав як
необґрунтовану.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позови ОСОБА_2, ОСОБА_1 не визнав,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 володіє
автомобілем за генеральним дорученням,
він автомобілем не керував і шкоди не
завдавав, а повинна відшкодовувати
винна особа, просив суд в позові до
нього відмовити.

Суд, заслухавши показання сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Між сторонами склались правовідносини
врегульовані Цивільним кодексом
України.

Суд встановив, що 06 липня 2013 року в м.
Старобільську на перехресті вулиць
Горького та Набережна сталась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої автомобіль ЗАЗ LANOS,
реєстраційний НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем KIA
CERATO реєстраційний НОМЕР_7 під
керуванням ОСОБА_2 Наслідком
дорожньо-транспортної пригоди стало
пошкодження автомобіля KIA CERATO
реєстраційний НОМЕР_7. Цей факт
підтверджується довідкою ДАІ про
дорожньо-транспортну пригоду № 9226664
від 06.07.2013 року (а.с. 6)

Пошкоджений автомобіль KIA CERATO
реєстраційний НОМЕР_7 належить ОСОБА_1,
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.
30)

Відповідно до матеріалів ДТП складено
протокол про адміністративне
правопорушення відносно водія ОСОБА_3 у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбачених ст. 124, ч.1
ст. 130 КУпАП. Постановою
Старобільського районного суду від
16.07.2013 року ОСОБА_3 визнано винним та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді
позбавлення права управління
транспортними засобами строком на 1
рік. Постанова набрала чинності. Ці
обставини сторони не заперечували.
(а.с.32)

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно висновку авто товарознавчого
дослідження по факту матеріальної
шкоди автомобіля № 123/13 від 27.08.2013 року,
вартість ремонтно-відновлювального
ремонту складає 20255 грн. (а.с. 8-29) За
проведення висновку сплачено 500 грн.
та послуги транспортних витрат
експерта 400 грн. (а.с. 31).

Позивачем ОСОБА_1 змінено позовні
вимоги, посилаючись на висновок
експерта виконаний на час розгляду
справи в суді.

Згідно висновку авто товарознавчого
дослідження по факту матеріальної
шкоди автомобіля № 048/04-14 від 11.04.2014
року, вартість
ремонтно-відновлювального ремонту
складає 25991,20 грн. (а.с. 58-79) За
проведення висновку сплачено 500 грн.
(а.с. 57).

З копій медичних документів
вбачається, що ОСОБА_2 з 06.07.2013 року по
27.07.2013 року перебував на стаціонарному
лікуванні кардіологічному відділенні
КУ «Старобільського РТМО» діагнозом:
«гостра закрита черепно-мозкова
травма, струс головного мозку в
результаті ДТП 06.07.2013 року, листовидна
травма шиї, забій лівого локтевого
суглобу лівого тазобедрового
суглобу(а.с.100).

Згідно платіжних документів, ОСОБА_2
було витрачено на придбання
медикаментів та спецзасобів для
проведення досліджень з метою
відновлення стану здоров'я грошову
суму в загальному розмірі 22042,62 гривень
(а.с.101-105).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо особа під
час керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачів до ОСОБА_5
є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 є
неналежним відповідачем.

Судом встановлено, що матеріальна
шкода у розмірі 27391,20грн. спричинена у
зв'язку з пошкодженням автомобілю
позивача підтверджується висновком
авто товарознавчого дослідження.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування; збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з висновок
експерта визнав частково, заперечував
в частині заміни лівої передньої
стойки, оскільки це пошкодження не
можливе в разі удару спереду та ці
пошкодження не зазначалось
працівниками ДАЇ в протоколі
перевірки технічного стану автомобіля
в день ДТП. Стосовно інших пошкоджень
заперечень не було. Суд не приймає
посилання представника відповідача з
огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показав, що він складав протокол
пошкодження транспортного засобу,
вказав візуальні, видимі, зовнішні
пошкодження, як вимагає інструкція
щодо оформлення матеріалів. Більш
детальну інформацію щодо пошкоджень
може встановити експерт авто технік.
Було рекомендовано учасникам ДТП
звернутись до експерта.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху

Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 24 квітня 2009 р. за N 374/16390 на
зворотному боці схеми місця ДТП
зазначаються перелік видимих
(зовнішніх) пошкоджень транспортного
засобу, які сталися внаслідок ДТП.

Згідно ч. 6 ст. 110 ЦПК України позови про
відшкодування шкоди, завданої майну
фізичних або юридичних осіб, можуть
пред'являтися за місцем завдання шкоди.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Позивачам та відповідачам судом
роз'яснено вимоги ст. 10 ЦПК України про
можливість надати докази, які б
підтверджували інші докази щодо
пошкодження автомобіля, а також щодо
вартості відновлювального ремонту.

Відповідачем ОСОБА_3 та його
представником не заявлялось
клопотання про надання доказів для
підтвердження заперечень щодо
пошкоджень автомобіля та вартості
відновлювального ремонту.

Тому суд згідно ст. 11 ЦПК України,
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
дорожній рух» учасники дорожнього руху
зобов'язані: знати і неухильно
дотримувати вимог цього Закону, Правил
дорожнього руху та інших нормативних
актів з питань безпеки дорожнього руху.

Загальною підставою деліктної
відповідальності є протиправне,
шкідливе, винне діяння завдавача шкоди.
Акт завдання шкоди поділяється на:
протиправну поведінку особи; настання
шкоди; причинний зв'язок між двома
першими елементами; вина завдавача
шкоди.

У відповідності до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи дії
водія ОСОБА_3, судом встановлено його
вину в скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Так як у результаті ДТП ОСОБА_2, ОСОБА_1
було завдано значних матеріальних
збитків, вони мають право на їх
відшкодування, і відшкодовувати їм ці
збитки має винна особа, тобто
відповідач ОСОБА_3

Стосовно позовних вимог про
стягнення моральної шкоди суд
приходить до висновку, що вони
частковому задоволенню.

У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК
України моральна шкода, заподіяна
громадянину діяннями іншої особи, що
порушили їхні законні права,
відшкодовується особою, що заподіяла
шкоду.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазначала у зв'язку із знищенням
чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до зазначених норм права, а
так само відповідно до п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 «Про судову практику
по справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зі змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 25
травня 2001 року № 5 суд, вирішуючи
питання про стягнення з відповідача
моральної шкоди, враховує моральні
страждання ОСОБА_2, пов'язані з
одержанням травми, знаходженням її на
стаціонарному лікуванні у лікарні, те,
що він морально страждав від фізичного
болю, був відірваний від сім'ї, був
порушений його нормальний життєвий
уклад, позбавлений роботи і йому
приходилось додавати зусилля для
встановлення нормального життєвого
укладу.

З огляду на принципи розумності,
виваженості і справедливості, суд
вважає за можливе стягнути на користь
позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ОСОБА_2 суд вважає їх такими,
що підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Моральна шкода, завдана позивачу
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 полягає у
наступному. Весь час ОСОБА_1 мав
витрачати на оформлення документів,
пов'язаних з ремонтом,
транспортуванням автомобіля та на
залагодження інших питань, які не
очікувано виникли через ДТП. Всі ці
обставини вимагали від нього
напруження всіх душевних та фізичних
сил, що викликало в нього і викликає до
цього часу душевні страждання. До цього
часу ОСОБА_1 не може відновити свій
звичний спосіб життя, так як і досі
вимушений займатися питаннями,
пов'язаними з ремонтом автомобіля,
відшкодуванням завданої йому шкоди.
Відповідач жодних спроб відшкодувати
ОСОБА_1 завдану ним шкоду не робив, що
викликає у нього зневіру у
справедливість, порядність та честь
людей, що завдає додаткових душевних
страждань.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п.3 Постанови
№4 від 31.03.1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди)» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Зазначене положення ЦК України
повністю відповідає захисту права
власності, яке ґрунтується ст. 1 Першого
Протоколу до Європейської конвенції з
прав людини та основних свобод, що у
відповідності до ст. 9 Конституції
України є частиною національного
законодавства. Зміст цього
конвенційного положення про захист
права власності, розкритий у ряді
Рішень Європейського Суду з прав
людини. Так, у Рішенні Європейського
Суду у справі «Пайн Велей
Девеломпентес ЛТД» проти Ірландії»
зазначається, що власники мають право
претендувати щонайменше на законне
сподівання на можливість
користуватися своєю власністю.
Зазначенні сподівання, тобто те, на що
розраховував позивач, відповідачем
ОСОБА_3 порушені. Суд, вирішуючи питання
про стягнення з відповідача ОСОБА_3
моральної шкоди, враховує моральні
страждання ОСОБА_1, пов'язані з
порушенням його права власності, тобто
відповідач позбавив права
користуватися власністю - автомобілем,
на який він розраховував.

З огляду на принципи розумності,
виваженості і справедливості, суд
вважає за можливе стягнути на користь
позивача з відповідачів моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі
надані докази у їх сукупності,
перевіривши відповідність позовних
вимог діючому законодавству України,
суд дійшов висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2
та ОСОБА_1

Суд у відповідності зі ст. 88 ЦПК України
стягує з відповідача ОСОБА_3 судовий
збір на користь позивачів. Відповідач
ОСОБА_3 не додав суду відомостей і
доказів, котрі дають право суду
звільнити його від сплати судового
збору.

На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК,
керуючись ст.ст. 3,4 10-11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5
третя особа Приватне акціонерне
товариство «Київський страховий дім»
про відшкодування шкоди внаслідок ДТП
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4)
матеріальну шкоду в розмірі 2042,62 грн.;
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
повернення судових витрат в розмірі
243,60 грн., а всього 7286 (сім тисяч двісті
вісімдесят шість) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_6)
матеріальну шкоду в розмірі 27391 грн. 20
коп. моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,
повернення судових витрат в розмірі
312 грн., витрат на проведення експертизи
500 грн., а всього 33203 (тридцять три тисячі
двісті три) грн. 20 коп.

В задоволенні інших позовних вимогах
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя
особа Приватне акціонерне товариство
«Київський страховий дім» про
відшкодування шкоди внаслідок ДТП
відмовити за необгрунтованністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С. В. Олійник