Єдиний унікальний номер 205/3457/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Мовчан Д.В.

при
секретарі
Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Товариства
з додатковою відповідальністю
Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1
про стягнення витрат по сплаті
страхового відшкодування в порядку
регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Кредо» (далі - Позивач) звернулось до
суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача вказав, що 17.02.2013
року між Товариством з додатковою
відповідальністю Страховою компанією
«Кредо» та ОСОБА_2 укладено Договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС /0650282 (далі - Договір
страхування), згідно якому страховик
зобов'язався, у разі настання
страхового випадку відшкодувати
збитки у межах страхової суми у порядку
та на умовах, передбачених Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Далі представник позивача зазначає, що
27.11.2013 року відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2 та автомобілю НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3. Вказана
дорожньо-транспортна пригода
відбулась з вини ОСОБА_2. В результаті
вищезазначеної дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю потерпілої особи
ОСОБА_3 заподіяно матеріальну шкоду у
розмірі 5 157 (п'ять тисяч сто п'ятдесят
сім) грн. 34 коп.

Далі представник позивача зазначає, що
21 березня 2014 року Товариство з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія «Кредо» здійснило виплату
страхового відшкодування ОСОБА_3 у
розмірі 4 657 (чотири тисячі шістсот
п'ятдесят сім) грн. 34 коп., що є
заподіянням шкоди позивачу по справі.

Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть. У зв'язку з чим, з урахуванням
положення ст. 1282 ЦК України,
представник позивача змушений
звернутися до суду та просити в
уточненій позовній заяви стягнути із
відповідача - спадкоємця померлого
ОСОБА_1 суму виплаченого страхового
відшкодування у розмірі 4657 (чотири
тисячі шістсот п'ятдесят сім) грн. 34 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. До суду надійшла
письмова заява від представника
позивача, в якій він просить справу
розглядати без його участі, уточнені
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі і просять їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву, в якій
просила суд розглянути справу у її
відсутність, та відмовити позивачу в
позові в повному обсязі з огляду на
його безпідставність та
необґрунтованість.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, доходить
висновку, що позов не підлягає
задоволенню по наступних підставах.

Так, судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.11.2013 року
приблизно о 17 год. 20 хв. водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем НОМЕР_3, та
рухаючись по об'єзній дорозі у
Довгинцевському районі Кривого Рогу
Дніпропетровської області, не вибрав
безпечну швидкість руху, і виникнення
перешкоди у вигляді автомобіля НОМЕР_4
під керуванням водія ОСОБА_3, що
зупинився на червоний сигнал
залізничного переїзду, не вжив заходів
для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу через що допустив
зіткнення з вказаним автомобілем, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів.

Вказана дорожньо-транспортна пригода
відбулась з вини ОСОБА_2, що
підтверджується постановою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 січня 2014 року
(а.с.3). Таким чином, відповідно до п. 4 ст.
61 ЦПК України, вина ОСОБА_2 встановлена
та не підлягає додатковому
доказуванню.

Матеріалами справи підтверджено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2, як власника наземного
транспортного засобу була
застрахована Товариством з додатковою
відповідальністю Страховою компанією
«Кредо» (а.с.2)

Судом також встановлено, що внаслідок
вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль НОМЕР_5, цивільно-правова
ОСОБА_3 була застрахована згідно Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності №
АС/0650282, укладеного із ТОВ Страхова
компанія «Кредо».

Із матеріалів справи вбачається, що 21
березня 2014 року ОСОБА_3 скориставшись
своїм правом передбаченим законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", з метою отримання грошового
відшкодування за матеріальну шкоду
завдану ОСОБА_2, подав заяву про
виплату страхового відшкодування
внаслідок ДТП (а.с. 2).

У зв'язку з настанням події,
передбаченої ст.41 п.1 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" ТДВ Страхова компанія
«Кредо» відповідно до страхового акту
№ ОСПГПО -361 від 21.03.2014 року здійснило
виплату ОСОБА_3 у розмірі 4 657 грн. 34 коп.,
що підтверджується відповідним
платіжним дорученням № 336 від 21 березня
2014 року (а.с.11)

Судом також встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_6 від 13 січня 2014 року (а.с. 25).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є дружиною ОСОБА_2, на час
смерті останнього вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі, і як
спадкоємець померлого звернулась до
органу нотаріату із заявою про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Отже, судом достовірно встановлено, що
відповідач у справі не скористалась
правом відмови від спадщини, не подала
до відповідного органу нотаріату заяви
про відмову від спадщини, а відтак є
особою до якої кредитор спадкодавця
може пред'явити свої вимоги.

Разом з цим, відповідно до пункту 38.1.1
статті 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо а) якщо він керував
транспортним засобом у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції; б) якщо він
керував транспортним засобом без
права на керування транспортним
засобом відповідної категорії; в) якщо
він після дорожньо-транспортної
пригоди за його участю самовільно
залишив місце пригоди чи відмовився
від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду щодо
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або щодо вживання
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, або вжив
алкоголь, наркотики чи лікарські
препарати, виготовлені на їх основі
(крім тих, що входять до офіційно
затвердженого складу аптечки або
призначені медичним працівником); г)
якщо дорожньо-транспортна пригода
визначена в установленому порядку
безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху; ґ) якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону; д) якщо
страховий випадок настав з
використанням забезпеченого
транспортного засобу в період, не
передбачений договором внутрішнього
страхування (при укладенні договору
страхування з умовою використання
транспортного засобу в період,
передбачений договором страхування).

При цьому суд зазначає, що підпунктом
33.1.2 пункту 33.1 ст.33 вищезазначеного
Закону у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди. Отже сам
факт неповідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду за
відсутності зазначених умов у Законі
не є підставою для відшкодування
страхувальником в порядку регресу
сплаченого страховиком страхового
відшкодування.

Матеріали справи не містять доказів
того, що водій транспортного засобу
ОСОБА_2, з вини якого сталася
дорожньо-транспортна пригода не вжив
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди. При цьому
таких доказів не було надано стороною
позивача, що вважав за можливе
ухвалення судового рішення на підставі
наявних доказів у справі. Суду також не
було надано доказів щодо того, що водій
транспортного засобу ОСОБА_2 керував
транспортним засобом з одночасним
існуванням інших обставин,
передбачених п.п. а-д) пункту 38.1.1 статті
38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
із ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування. Відповідно до змісту ч. 4
ст. 60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд доходить висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
право позивача на звернення до суду із
вказаним регресним позовом не
доведено.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із відмовою в задоволенні
позову, суд відносить понесені та
документально підтверджені судові
витрати по справі у вигляді судового
збору в розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. на рахунок позивача

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2 7 Закону України "Про
страхування", ст. 41 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191, 1217, 1281, 1282 ЦК
України, ст.ст.10, 11,15, 57-60, 66, 80, 88, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про
стягнення витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу -
відмовити.

2. Судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. віднести на рахунок
Позивача.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В. Мовчан