У х в а л а

01 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Гончара В.П.,
Журавель В.І.,

Карпенко С.О.,
Маляренка А.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на
автомобіль,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що
відповідно до ухвали Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07 червня 2012 року про
затвердження мирової угоди щодо
розподілу спільного майна подружжя
ОСОБА_5 було виділено автомобіль, який
вона зняла з реєстрації та реалізувала
шляхом продажу ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 23 квітня 2013 року ухвалу
суду першої інстанції про затвердження
мирової угоди скасовано, матеріали
справи повернуто на новий розгляд, за
результатами якого визнано спірний
автомобіль марки «Тойота» спільним
майном подружжя.

Оскільки згоди на продаж автомобіля
позивач не надавав, спірний автомобіль
визнаний спільним майном подружжя,
ОСОБА_4 просив суд визнати укладений
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу транспортного засобу
недійсним.

Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 22 січня 2014 року, позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу легкового автомобіля
«Тойота», тип кузова «легковий
седан-В», 2007 року випуску, № кузова
НОМЕР_1, укладений 31 травня 2013 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 квітня 2014 року
рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 18
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 22 січня 2014 року залишено без змін.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду касаційної інстанції із заявою
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року з підстав,
передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема, ст. ст. 215,
216, 388 ЦК України, ст. 65 СК України, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування заяви посилається на
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від:

- 12 серпня 2011 року в справі за позовом
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, визнання права власності;

- 10 жовтня 2013 року в справі за позовом
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності;

- 24 жовтня 2012 року в справі за позовом
про визнання угод недійсними;

- 13 березня 2013 року в справі за позовом
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири, виселення та
відшкодування моральної шкоди, за
зустрічним позовом про визнання
добросовісним набувачем;

- 19 грудня 2012 року в справі за позовом
про визнання біржових угод
купівлі-продажу транспортного засобу
недійсними, визнання права власності в
порядку спадкування та витребування
майна;

- 06 березня 2013 року в справі за позовом
про розподіл спільного майна подружжя,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
визнання права власності на Ѕ частини
квартири.

Розглянувши заяву, колегія суддів
вважає, що підстави для її допуску до
провадження відсутні, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» (далі - постанова) під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Крім того, відповідно до п. 6 постанови
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупністю таких умов: судом
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Результат аналізу наведених судових
рішень від 12 серпня 2011 року, 10 жовтня 2013
року, 24 жовтня 2012 року, 13 березня 2013 року
та 19 грудня 2012 року не дає підстав для
висновку про наявність, передбачених
ст. 355 ЦПК України обставин для
перегляду судових рішень у порядку,
встановленому главою 3 розділу V ЦПК
України, оскільки справи розглянуті за
різних фактичних обставин.

У п. 7 постанови роз'яснено, що прийняття
касаційною інстанцією ухвали про
скасування судових рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі.

За таких обставин посилання на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 березня 2013 року, як на
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, не може
здійснюватися, оскільки у ній не
викладено правові позиції щодо
застосування норм матеріального права,
а стосується процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на автомобіль, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Г.В. Юровська

Судді:
В.П. Гончар

В.І. Журавель

С.О. Карпенко

А.В. Маляренко