Провадження №
Єдиний унікальний № 742/3104/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року

м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого-судді
- Павлова В.Г.,

секретаря
- Хотінь Ж.О.,

за участі позивача
- ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Прилуки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус», третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
шкоди -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5
звернулись до суду з цивільним позовом
до ОСОБА_3 та ТДВ СТДВ "Глобус" про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 29.09.2013 року о 19
годині в м. Прилуках по вул.
Котляревській, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Мазда 6» /д.н.з. НОМЕР_1/, не
виконала вимоги дорожнього знаку (дати
дорогу), не надала перевагу в русі
автомобілю, який рухався по головній
дорозі, внаслідок чого автомобіль ВАЗ
2103 /д.н.з. НОМЕР_2/, під керуванням
ОСОБА_1 був пошкоджений, а пасажир який
перебував в ньому - ОСОБА_5 отримала
тілесні ушкодження.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 11.11.2013 року ОСОБА_3 була
визнана винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивачі вказують, що внаслідок саме
протиправних дій відповідача ОСОБА_3,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована в ТДВ СТДВ "Глобус",
їм була спричинена матеріальна та
моральна шкода.

Ухвалою суду від 02.09.2014 року, в зв'язку з
письмовою заявою позивача ОСОБА_5 від
11.08.2014 року, заявлені нею позовні
вимоги, з підстав п.5 ч.1 ст.207 ЦПК
України, залишено без розгляду.

11.08.2014 року позивачем ОСОБА_1, в порядку
ст.31 ЦПК України, було подано заяву про
зменшення позовних вимог відповідно до
якої останній просив стягнути з ОСОБА_3
- 1 000 грн за заподіяну матеріальну шкоду
та 609 грн судових витрат, які пов'язані з
наданням правової допомоги; 400 грн
пропорційно до задоволених позовних
вимог з ОСОБА_3 та ТДВ СТДВ "Глобус" за
проведення автотоварознавчого
дослідження /а.с.86/.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник уточнені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі і
наполягали на їх задоволенні з підстав,
викладених в цивільному позові /а.с.4-5/.

Відповідачі ОСОБА_3 та представник ТДВ
«СТДВ «Глобус», третя особа ОСОБА_4,
будучи належним чином повідомленими
про день, час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явились, про
причини своєї неявки суд не повідомили.
Клопотань про розгляд справи за їх
відсутності не надавали, в зв'язку з
чим, суд, за згодою позивача, згідно
ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим
справу розглянути у відсутності
відповідачів за наявними доказами в
матеріалах справи про права та
взаємовідносини сторін в порядку
заочного розгляду.

Суд, заслухавши пояснення сторін
учасників судового засідання,
дослідивши матеріали цивільної справи,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються
заявлені вимоги у їх сукупності та
взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі
наявні докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 -
підлягають задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено та
сторонами не оспорюється, що 29.09.2013 року
о 19 годині в м. Прилуках по вул.
Котляревській, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Мазда 6» /д.н.з. НОМЕР_1/, не
виконала вимоги дорожнього знаку (дати
дорогу), не надала перевагу в русі
автомобілю, який рухався по головній
дорозі, внаслідок чого автомобіль ВАЗ
2103 /д.н.з. НОМЕР_2/ під керуванням ОСОБА_1
отримав механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 11.11.2013 року встановлено, що
зіткнення відбулось в результаті
порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього
руху України, в результаті чого вона
була визнана винною у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.7-8/.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
постанова в справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди
є преюдиціальним фактом, та не підлягає
доказуванню. З обставин, наведених у
позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК
не підлягають доказуванню, оскільки
визнані сторонами, судом також
встановлено, що автомобіль «Мазда 6»
/д.н.з. НОМЕР_1/, відповідно до полісу
АС/0800458 від 11.03.2013 року обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, був
застрахованим страхувальником ОСОБА_4
в ТДВ СТДВ "Глобус". Ліміт
відповідальності страховиком, який
встановлений за шкоду, заподіяну
третім особам під час ДТП, яка сталася
за участі забезпеченого транспортного
засобу становить 50 000 грн /а.с.30/.

Дорожньо-транспортна пригода від 29.09.2013
року, внаслідок якої настала
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, є страховим випадком згідно до
умов вищезазначеного полісу, оскільки
жодних доказів в спростування
правомірності володіння нею
транспортним засобом Мазда 6» /д.н.з.
НОМЕР_1/ матеріали цивільної справи не
містять. Жодних письмових застережень
з даного приводу не було надано і
залученою до участі в справі в якості
третьої особи ОСОБА_4

Пунктом 36.6 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

З оглянутого полісу АС/0800458 від 11.03.2013
року обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів встановлено, що розмір
франшизи визначений в розмірі 1 000 грн,
а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_3, як особи
відповідальною за збитки, 1 000 грн за
заподіяну матеріальну шкоду в зв'язку з
пошкодження автомобіля ВАЗ 2103 /д.н.з.
НОМЕР_2/ підлягають беззаперечному
задоволенню.

Стосовно вимог позивача ОСОБА_1 про
стягнення з відповідачів пропорційно
до задоволених позовних вимог коштів в
розмірі 400 грн за проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження № 063/14 від 20.06.2014
року судом встановлено наступне.

Згідно з положеннями ст.34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», протягом 10 робочих днів з дня
отримання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик зобов'язаний направити свого
представника на місце настання
страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
стразового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не
з'явився у визначений строк, потерпілий
має право самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому разі страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи
(дослідження).

В судовому засіданні встановлено, що
01.10.2013 року з метою забезпечення
виконання ТДВ СТДВ "Глобус" своїх
страхових зобов'язань, у присутності
позивача ОСОБА_1, було проведено огляд
пошкодженого автомобіля та складено
Акт огляду транспортного засобу. На
підставі зазначеного Акту було
сформовано Звіт про оцінку вартості
майнової шкоди, яка за виключенням ПДВ,
франшизи становить 1754 грн 71 к. /а.с.72-74/.
Тобто, відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус"
виконано всі необхідні дії в частині
визначення розміру матеріального
шкоди, яка була завдана позивачеві
ОСОБА_1, внаслідок пошкодження
транспортного засобу.

Під час розгляду цивільної справи
жодних клопотань ані позивачем, ані
його представником в порядку ч.2 ст.185
ЦПК України щодо Звіту про оцінку
вартості майнової шкоди № 094/06/14 від
19.06.2014 року, заявлено не було,
встановлений в ньому розмір шкоди
також не оспорювався, а тому суд визнає
його доказом, що стосується предмету
доказування, як належним та допустимим.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Виплата
страхового відшкодування на суму 1 871
грн 19 к. була проведена ТДВ СТДВ "Глобус"
виходячи саме з даних Звіту про оцінку
вартості майнової шкоди №
094/06/14.

Таким чином, з огляду на недоведеність
позивачем об'єктивної необхідності
проведення за власної ініціативи
експертного автотоварознавчого
дослідження № 063 від 20.06.2014 року, яке
окрім того було проведено пізніше аніж
відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус", підстав
для задоволення позовних вимог в цій
частині суд не вбачає. Понад те,
відповідачем ТДВ СТДВ "Глобус"
інформаційним листом за № 2423-ВРСВ від
02.07.2014 року тобто, ще до початку подання
судового позову позивачем, було
письмово проінформовано останнього
про прийняте рішення щодо виплати
страхового відшкодування.

Витрати позивача за проведення
додаткового експертного дослідження, з
огляду на фактичні обставини справи та
надані в розпорядження суду докази, не
можуть визнаватись збитками в
розумінні ст.22 ЦК України, а відтак
заявлені позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать, в тому числі, і витрати на
правову допомогу адвоката або іншого
фахівця в галузі права. Процесуальне
становище особи, яка надає правову
допомогу, її права і порядок вступу у
процес визначені ст.56 ЦПК. Зазначені
особи відносяться до інших учасників
процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1,
незважаючи на роз'яснення головуючого,
наполягав на залученні участі в
розгляді справи адвоката ОСОБА_2 в
якості саме представника позивача, а не
особи, яка надає правову допомогу.

Представник особи, яка бере участь у
розгляді справи за дорученням або за
договором (ордером), має процесуальний
статус представника цієї особи, що
передбачено ст.ст.26,42 ЦПК, відноситься
до осіб, які приймають участь у
розгляді справи, і не може одночасно
мати процесуальний статус особи, яка
надає правову допомогу. ЦПК не
відносить до судових витрат витрати за
послуги представника у суді.

Оскільки ОСОБА_2, за клопотанням
позивача, приймав участь в судових
засіданнях в якості представника
останнього, а не особи, яка надає
правову допомогу, підстав для
компенсації витрат на правову допомогу
саме за участь в судових засіданнях суд
не вбачає.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 по
справі та ОСОБА_2, як
адвокатом, було укладено договір про
надання правової допомоги згідно умов
якого та розрахунку витрат робочого
часу, оплата була проведена зокрема і
за складання позовної заяви /а.с.47/.

При визначені розміру витрат на
правову допомогу суд бере до уваги
положення ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах»
/далі-Закону/ і обсяг виконаної роботи
адвокатом ОСОБА_2 під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням, що визначені в п.6
розрахунку витрат робочого часу, а саме
- 0,75 години для складання позовної
заяви.

Враховуючи вище викладене, суд вважає,
що заявлений розмір компенсації витрат
на правову допомогу в сумі 609 грн не
може бути задоволений, оскільки в
судових засіданнях адвокат приймав
участь як представник, а відтак належна
сума, що може бути стягнена з
відповідача ОСОБА_3 становить 365 грн 40 к.
Доказів виконання інших видів правової
допомоги визначеної Законом до суду не
надано.

Інша частина витрат, яка зумовлені
участю представника в судовому
засіданні не можуть вважатися
витратами на правову допомогу,
відшкодування яких передбачено
цивільним процесуальним
законодавством, і які підлягають
розподілу між сторонами за правилами
ст.88 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України
з відповідача ОСОБА_3 на користь
позивача підлягає відшкодуванню
понесені документально судові витрати,
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог /1000*100/1400=72%/, а саме
судовий збір в сумі 175 грн 40 к. /243 грн 60
к.*72%=175 грн 40 к./ та витрати на правову
допомогу в сумі 263 грн 10 к. /365 грн 40
к.*72%=263 грн 10 к./.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208-209,292,294-296 ЦПК
України, ст.ст.22,29,34,36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, товариства з
додатковою відповідальністю «Страхове
товариство з додатковою
відповідальністю «Глобус», третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
франшизу в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 438 грн 50 к.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено
позивачем до Апеляційного суду
Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом
подання в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області

В.Г.Павлов