АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9935/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів
Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 08 серпня
2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
про визнання прав і недопущення
дискримінації, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про визнання прав і
недопущення дискримінації, в якій він
просив визнати чи обґрунтовано його
було піддано покаранню позасудовим
органом та чи має він право на
реабілітацію відповідно до положень
Закону України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні» (а.с.
1-5).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 08 серпня
2014 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто
для подання до належного суду (а.с. 9).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування ухвали
суду першої інстанції та задоволення
його заяви.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія судів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи неподаною позовну заяву, суд
першої інстанції, пославшись на ст.119 та
п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, виходив із того,
що дана справа не підсудна
Індустріальному районному суду
м.Дніпропетровська, оскільки спірні
правовідносини фактично є
публічно-правовим спором та позовні
заяви до юридичної особи подаються за
місцем їх знаходження.

Проте, повністю з такими висновками
суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України
«Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» реабілітації
підлягають особи, щодо яких з
політичних мотивів застосовано
примусові заходи медичного характеру.

Порядок застосування цієї статті
визначено статтею 7 цього Закону,
відповідно до якої наявність підстав
для визнання особи такою, що підлягає
або не підлягає реабілітації покладено
на органи прокуратури. Органами
прокуратури видається довідка на
реабілітованих осіб або прокурор
надсилає до суду справу з висновком про
наявність підстав для визнання особи
такою, що згідно зі статтею 2 цього
Закону, не підлягає реабілітації.

Таким чином, законодавством
встановлений відповідний порядок
вирішення спірних правовідносин.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї матеріалів слідує, що ОСОБА_2
звертався до органів прокуратури та
листом від 16 січня 2006 року йому було
повідомлено про те, що він не підпадає
під дію Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні». В матеріалах
справи містяться також листування за
зверненнями ОСОБА_2 до інших органів
щодо вирішення спірного питання.

Згідно вимог статті 55 Конституції
України та статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право на захист судом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод (Рим,
4.ХІ.1950), яка ратифікована Законом
України від 17.07.97 р., кожен при вирішенні
прав щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
публічний розгляд упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 р.
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» передбачено застосування
судами при розгляді справ Конвенції та
практики Європейського суду з прав
людини як джерела права.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 на
підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,
місцевий суд не визначив характер
спору, що виник у позивача та в якому
порядку він повинен розглядатися
місцевим судом, оскільки дана позовна
заява не містить чітких посилань на
процесуальні норми, не зазначено
відповідачів по даним вимогам, суд не
скористався правом залишити заяву
позивача без руху для надання ОСОБА_2
терміну для визначення кола
відповідачів, уточнення позовних
вимог, а тому колегія суддів вважає
висновок суду передчасним.

За таких обставин відповідно до ст. 312
ЦПК України ухвала суду першої
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК

України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 08 серпня 2014
року скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :