Ухвала

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 08 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 02 червня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять
зазначені судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач після відмови нотаріуса про
видачу свідоцтв на спадкове майно в
травні 2013 року звернулась до суду з
позовною заявою про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини, яка ухвалою
суду від 26 листопада 2013 року була
залишена без розгляду.

Ухвалою Обухівського районного суду
від 08 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини залишені без розгляду
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України
через неявку позивача в судове
засідання та відсутність заяви про
розгляд справи за її відсутності.

Обидві ухвали є чинними і в
апеляційному порядку не оскаржувалися.

З поданих суду представником позивача
довідок, виписок з історії хвороби,
епікризів вбачається, що ОСОБА_1
періодично перебувала на
стаціонарному та санаторному
лікуванні з 2010 року до 2013 року.

Разом із тим позивач протягом
вказаного періоду приймала участь у
судових засіданнях з розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_2,
даної цивільної справи, видавала
нотаріально посвідчені довіреності на
представництво власних інтересів,
вчиняла інші дії щодо реалізації своїх
прав.

Оцінивши зібрані у справі докази суд
дійшов висновку, що позивач в ході
розгляду справи належними та
допустимими доказами не довела
наявність поважних причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 08 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 02 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель