Справа № 2-6855/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року Солом`янський районний
суд м.Києва в складі:

головуючого-судді-Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Дев`ятої Київської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім`єю, зміну черговості одержання
права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із
позовом до Дев`ятої Київської
державної нотаріальної контори у якому
просила встановити факт проживання ії
з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації
шлюбу понад п`ять років, з 07.06.1995 року та
до часу відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4;
визнати ії спадкоємцем четвертої черги
після його смерті, а також визнати за
нею право на спадкування за законом
разом зі спадкоємцями першої черги;
визнати за нею право власності на ?
частину легкового автомобіля марки ВАЗ
модель 21112, реєстраційний номер кузова
НОМЕР_1.

В обґрунтування позову
посилається на те, що в серпні 1992 року
вона познайомилась із ОСОБА_3. Після
розлучення із своїм чоловіком ОСОБА_4
згідно з рішенням Залізничного
районного суду м. Києва від 23.02.1993 року ,
з 01.03.1993 року вона разом з ОСОБА_3 почала
проживати однією сім`єю як чоловік та
жінка без реєстрації шлюбу, вести
спільне господарство, купувати
предмети домашнього вжитку.

Позов мотивований тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер від двобічної
плевропневмонії та після його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 вона звернулась до
Дев`ятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за наслідками чого
у видачі свідоцтва про право на
спадщину їй було відмовлено з підстав
відсутності документів, що
підтверджують родинні відносини із
померлим, у зв`язку із чим вона вимушена
звернутись до суду із даним позовом.

В підтвердження спільного
проживання з померлим посилається на
те, що разом із спадкодавцем вона
проживала однією сім`єю з 01.03.1993 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 в належній їй квартирі
АДРЕСА_1, за час спільного господарства
за спільні кошти був придбаний
автомобіль марки ВАЗ модель 21112,
реєстраційний номер НОМЕР_2 у 2007 році у
зв`язку із чи вона вважає його спільною
частковою власністю та просить визнати
право власності на ? частини вказаного
автомобіля.

Крім того, посилається на те, що
оскільки вона здійснила поховання
померлого, опікувалась та доглядала за
ним, то черга ії на спадкування повинна
бути змінена та визнано ії право разом
із спадкоємцями першої черги.

В ході розгляду справи позивач
уточнила позов , заявивши вимоги до
ОСОБА_2, який є рідним братом померлого,
у зв`язку із чим за клопотанням
позивачки він був залучений до участі у
справі у якості відповідача.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, вказавши про те,
що померлий ОСОБА_3 проживав разом з
позивачкою однією сім`єю не постійно,
характер їх проживання був
періодичним, з 2002 року по 2003 рік він
постійно проживав з ним , а майно під
час проживання придбано виключно за
кошти померлого від продажу майна їх
сім`ї.

Відповідач-Дев`ята Київська
державна нотаріальна контора в судове
засідання свого представника не
направила, надіславши засобами
поштового зв`язку клопотання про
розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши позивачку та ії
представника, відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4,
виданого Відділом реєстрації смерті у
м.Києві, 25.05.2012 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина.

Судом встановлено, що спадкоємці
першої черги після смерті відсутні.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 30.10.2013 року у
встановлений законом шестимісячний
строк після смерті ОСОБА_3 із заявою про
прийняття спадщини звернувся рідний
брат померлого ОСОБА_2- відповідач по
справі.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у
другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і боку матері.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач є спадкоємцем другої черги
щодо майна померлого.

Відповідно до частини 1 статті 1264
ЦК України до четвертої черги права на
спадкування за законом мають особи, які
проживали із спадкодавцем однією
сім`єю не менше ніж як п`ять років до
часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що крім
відповідача із заявою про прийняття
спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась
позивач по справі ОСОБА_1 , посилаючись
на те, що вона разом з померлим
проживала однією сім`єю .

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2,4 статті 3 СК
України сім`ю складають особи, які
спільно проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки. Сім`я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом в
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач ОСОБА_1 є зареєстрованою за
адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду позивач
послалась на те, що з померлим вона
проживала однією сім`єю з 1995 року і до
смерті ОСОБА_3 вела з ним спільне
господарство за вказаною вище адресою.

З відомостей паспортних даних
ОСОБА_3 вбачається, що з 1968 року
померлий був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2 та був знятий з
реєстрації за вказаною адресою 16.05.2006
року.

Відповідно до талону зняття з
реєстраційного обліку за вказаною вище
адресою ОСОБА_3 було вказано місце
вибуття, яким є адреса реєстрації та
проживання позивачки АДРЕСА_1.

Матеріали спадкової справи
містять відомості про те, померлий був
зареєстрований в подальшому по
АДРЕСА_4, де розміщується Будинок
соціальної опіки для осіб, які не мають
постійного місця проживання та
відповідно до довідки Центру обліку
бездомних осіб від 24.05.2014 року
перебував на обліку з 08.10.2009 року по
08.04.2010 рік.

Допитані в ході судового розгляду
свідки ОСОБА_5, яка була сусідкою
померлого по будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_6,
яка проживає в АДРЕСА_3 та є знайомою
ОСОБА_3, ОСОБА_7 сусідка позивачки,
ОСОБА_8, яка є знайомою ОСОБА_3 ,
підтвердили факт їх проживання однією
сім'єю як чоловіка та жінки з 1995 року по
день смерті ОСОБА_3, ведення ними
спільного господарства, зазначили, що
вони перебували у дружніх стосунках з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, бували у них в гостях .

Свідок ОСОБА_9, яка є знайомою сина
ОСОБА_1, підтвердила факт проживання
однією сім`єю позивачки з покійним,
вказавши на те, що з 2001 року проживала
разом з сином позивачки, позивачкою та
покійним в квартирі АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається,
що 21.05.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно
було придбано житловий будинок в селі
Лука, Таращанського району Київської
області, що також підтверджує
спільність їх проживання та ведення
спільного господарства.

Підтвердженням близьких
стосунків позивачки із померлим є
також те, нею були сплачені усі витрати
на його поховання, що підтверджується
довідкою про одержання праху та
Додатком № 1 до Договору - замовлення
про оплату ритуальних послуг.

З огляду на викладені обставини,
суд знаходить вимоги позивача про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3
більше п'яти років до моменту його
смерті обґрунтованими, у зв'язку з чим
вважає, що позов в цій частині підлягає
задоволенню.

При цьому посилання відповідача
на те, що з 2002 року по 2003 рік померлий
проживав разом із ним за адресою своєї
реєстрації в будинку по АДРЕСА_2, суд до
уваги не приймає, оскільки враховуючи
тривалість проживання померлого з
позивачкою до моменту своєї смерті,
вказана обставина на встановлення
такого факту не впливає, оскільки судом
беззаперечно встановлено факт
спільного проживання на протязі п`яти
років до моменту смерті ОСОБА_3, тобто
до часу відкриття спадщини.

З урахуванням встановленого
факту, суд вважає, що за позивачку слід
визнати спадкоємцем четвертої черги
після смерті ОСОБА_3, як особу, що
проживала з ним однією сім`єю не менше
ніж як п`ять років до часу відкриття
спадщини.

Щодо вимог про визнання за ОСОБА_1
право на спадкування за законом разом
зі спадкоємцями першої черги, то суд
вважає, що такі вимоги не ґрунтуються
на нормах закону, виходячи із
наступного.

Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення в них права на спадкування
за законом як спадкоємців першої черги
на підставі ст. 1261 ЦК.

Заявивши вимогу про визнання за
нею права на спадкування за законом
разом зі спадкоємцями першої черги
позивач ставить питання про зміну
черговості спадкування.

Судовий порядок зміни черговості
застосовується на підставі
задоволення позову спадкоємця
наступних черг до спадкоємців тієї
черги, які безпосередньо закликаються
до спадкування.

В даному випадку спадкоємцем за
законом , окрім позивачки , є відповідач
ОСОБА_2, який є спадкоємцем майна
померлого другої черги, а відтак в разі
зміни черговості спадкування,
позивачка мала би право на спадкування
лише разом із спадкоємцями другої
черги, оскільки спадкоємці першої
черги в даному випадку відсутні, а тому
такі вимоги є безпідставними.

Крім того, відповідно до частини 2
статті 1259 ЦК України черговість
одержання права на спадкування може
бути змінена на підставі рішення суду
підставами для прийняття якого є
встановлення в ході судового розгляду
факту здійснення опіки над
спадкодавцем, його матеріальне
забезпечення, надання будь-якої іншої
допомоги, тобто такої допомоги, яка має
матеріалізоване вираження, -
прибирання приміщення, приготування
їжи , ремонт квартири; тривале
здійснення таких дій; безпорадний стан
спадкодавця, тобто такий стан , під час
якого особа неспроможна самостійно
забезпечувати свої потреби, викликаний
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом.

Такі обставини повинні існувати у
сукупності.

Проте, позивачкою не доведено
наявність безпорадного стану
померлого, надання йому матеріальної
допомоги у зв`язку із таким його станом,
або будь-якої іншої допомоги,що має
матеріальний вираз, тому суд вважає, що
у задоволенні вимог про зміну
черговості спадкування слід відмовити.

Щодо вимог про визнання права
власності на ? частину легкового
автомобіля марки ВАЗ модель 21112,
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_1, то суд виходить із того,
що з урахуванням встановленого судом
юридичного факту, та режиму майна, що
було придбано за час спільного
проживання, питання щодо прав на нього
повинні вирішуватись відповідно до
норм Сімейного Кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1259,1262,1264 ЦК України, ст.3 СК
України, ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дев`ятої
державної нотаріальної контори, ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім`єю, зміну черговості
одержання права на спадкування
задовольнити частково.

Встановити факт проживання
однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією
сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.06.1995
року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: