Справа № 487/5611/14-ц
Провадження № 2/487/2151/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.10.2014 року
Заводський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого
судді - Щербини С.В., при секретарі -
Шевиряєвої К.А.., розглянувши у
відкритому судовому засіданні м.
Миколаєва цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні починаючи з
06.02.2014 року і по день ухвалення рішення
суду та моральної шкоди у розмірі 3000
грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав до суду
заяву, просив слухати справу за її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, просила позов задовольнити
в повному обсязі, надала згоду на
ухвалення заочного рішення.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про час та
місце слухання справи був
повідомлений, причини неявки суду не
повідомив. Зі згоди представника
позивача, суд вважає можливим ухвалити
заочне рішення, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 20.01.2005 року була
прийнята на роботу в ЗАТ "Миколаївський
машинобудівний завод", яке в подальшому
було перейменовано в ПАТ
"Миколаївський машинобудівний завод"
на посаду електрозварника, згодом
01.08.2013 року переведена в цех №13 на тому
ж підприємстві на посаду
електрозварника автоматичних та
півавтоматичних машин 5 розряду.
Наказом від 06.02.2014 року №90-к позивач
була звільнена з роботи з 11.02.2014 року за
згодою сторін, згідно п. 1 ст. 40 КзпП
України. Проте, при звільненні з
позивачем не було проведено повного
розрахунку та виплати усіх належній їй
сум від підприємства в день звільнення.

Згідно довідки №01155/107 від 19.02.2014 року
ПАТ "Миколаївський машинобудівний
завод" ОСОБА_2 нарахована, але не
виплачена заробітна плата та
заборгованість станом на 19.02.2014 року
становить 16393,28 грн.

Судовим наказом, виданим Заводським
районним судом м. Миколаєва 20.02.2014 року
з ПАТ "Миколаївський машинобудівний
завод" на користь ОСОБА_2 стягнута
нарахована, але не виплачена заробітна
плата у розмірі 12467,65 грн. Судовим
наказом, виданим Заводським районним
судом м. Миколаєва 23.05.2014 року з ПАТ
"Миколаївський машинобудівний завод"
на користь ОСОБА_2 стягнута нарахована,
але не виплачена заробітна плата у
розмірі 3925,63 грн. Але до теперішнього
часу вказані суми боржником ОСОБА_2. не
виплачені.

Згідно ст. 116 ч. 1 КЗпП України, при
звільненні працівника виплати всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені ст. 116 КЗпП, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Згідно роз'яснень п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №13 від
24.12.1999 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
при розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні та
встановленні факту невиплати у
зазначені строки працівникові
належних йому від підприємства сум, суд
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведені його до
розгляду справи - по день
постановляння рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутність в
цьому своєї вини.

Враховуючи, що при звільненні позивача
підприємством порушені строки
розрахунку по заробітній платі та на
день звернення до суду з даним позовом
розрахунок по заробітний платі не
проведений, суд вважає, що позивач має
право на компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати станом на 22.10.2014
року, відповідно до постанови КМУ №100
від 08.02.1995 року "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати" з врахуванням
заборгованості по заробітної платі за
період з 11.02.2014 року, тобто з дня
звільнення позивача відповідно до
наказу №90-к від 06.02.2014 року по 22.10.2014
року, тобто 207 робочих дня х 72 грн. -
сереньоденна заробітна плата (згідно
довідки №37 від 14.02.2014 року ПАТ
"Миколаївський машинобудівний завод"),
що становить 14904 грн.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати у розмірі 14904 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст.ст. 23, 1167 ЦК України з врахуванням
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України викладених в п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду №4 від 31
березня 1995 року N4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" та вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди 3000 грн., оскільки саме така сума,
на думку суду, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням
обставини при яких було спричинено
моральну шкоду, ступень вини
відповідача, характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) позивача, а саме:
порушення відповідачем законних прав
на своєчасну оплату праці вимагали від
позивача додаткових зусиль для
організації свого життя, призводило до
моральних страждань.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належним є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Одночасно, відповідно вимог ст. 88
ЦПК України з відповідача в дохід
держави підлягають стягненню судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та
моральної шкоди - задовольнити .

Стягнути з ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
затримки виплати заборгованості по
заробітній платі у розмірі 14904 грн.

Стягнути з ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" на користь
ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ "Миколаївський
машинобудівний завод" на користь
держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

Рішення набирає законної сили через 10
днів після його проголошення та може
бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва у
строк і порядок, встановлений ст.
ст.294.296 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем протягом
10 днів з дня отримання копії рішення

Суддя:

С.В. Щербина