Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної
О.О.Суддів:Касьяна О.П.,Мартинюка В.І.,
Парінової І.К., Штелик С.П.розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк», третя особа -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання недійсним іпотечного
договору та договору поруки,
скасування заборони відчуження та
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк» на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 05 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду із
позовом до публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» (далі - ПАТ
«Кредитпромбанк»), третя особа -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання недійсним іпотечного
договору та договору поруки,
скасування заборони відчуження та
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
посилались на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 травня 2012 року, яке було
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 06 листопада 2012 року,
відмовлено у позові ПАТ
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, а
зустрічний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до
ПАТ «Кредитпромбанк» про визнання
правочину недійсним задоволено та
визнано недійсним кредитний договір №
49.32/110/08-Сз від 16 січня 2008 року.

Вказаним судовим рішенням було
припинено основне зобов'язання за
кредитним договором, що є підставою для
припинення договору поруки №
49.32/110/П1/08-Сз від 16 січня 2008 року на
підставі частини 1 статті 559 ЦК України
та припинення договору іпотеки №
49.12/110/І31/08 від 16 січня 2008 року на
підставі статті 17 Закону України «Про
іпотеку».

Посилаючись на вказані обставини, з
урахуванням уточнених позовних
вимог,позивачі просили суд, визнати
недійсними зазначені договори поруки
та іпотеки, скасувати заборону
відчуження земельної ділянки площею
0,2500 га, яка розташована в с. Бобриця по
вул. Набережна та належить ОСОБА_7, а
також зобов'язати нотаріуса внести до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
про скасування заборони відчуження
зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
13 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 05 березня 2014 року, позов
задоволено частково.

Визнано недійсними договір іпотеки №
49.12/110/І31/08 від 16 січня 2008 року та договір
поруки № 49.32/110/П1/08-Сз від 16 січня 2008
року.

Скасовано заборону відчуження
земельної ділянки площею0,2500 га, яка
розташована за адресою: Київська
область, с. Бобриця, вул. Набережна,
кадастровий номер :01:022:0008, яка
належить ОСОБА_7 на праві власності.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 грудня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Київської області від 05 березня 2014
року в частині визнання недійсними
договору іпотеки №
49.12/110/І31/08 від 16 січня 2008 року та
договору поруки №
49.32/110/П1/08-Сз від 16 січня 2008 року і
ухвалення в цій частині нового рішення
про відмову у позові, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судами встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 травня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 06 листопада 2012 року та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 травня 2013
року, відмовлено у позові ПАТ
«Кредитпромбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором; зустрічний позов
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ПАТ
«Кредитпромбанк» про визнання
правочину недійсним задоволено та
визнано недійсним кредитний договір №
49.32/110/08-Сз від 16 січня 2008 року,
укладений між ВАТ «Кредитпромбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредитпромбанк», та ОСОБА_7 з моменту
його вчинення - 16 січня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за
умовами договору поруки №
49.32/110/П1/08-Сз від 16 січня 2008 року,
укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кредитпромбанк», та ОСОБА_6,
поручитель зобов'язався солідарно
відповідати перед банком за своєчасне
та повне виконання зобов'язань ОСОБА_7
за кредитним договором № 49.32/110/08-Сз від
16 січня 2008 року.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що відповідно до іпотечного договору №
49.12/110/І31/08 від 16 січня 2008 року у
забезпечення зобов'язань ОСОБА_7
(іпотекодавець) перед ВАТ
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Кредитпромбанк»
(іпотекодержатель), за кредитним
договором № 49.32/110/08-Сз від 16 січня 2008
року надає в іпотеку банку майно -
земельну ділянку, площею 0,2500 га, яка
розташована за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район,
село Бобриця, вулиця Набережна,
кадастровий номер 01 022 0008 та
належить на праві власності ОСОБА_7

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24 травня 2012 року, яке набрало
законної сили, було визнано недійсним
кредитний договір №
49.32/110/08-Сз, а тому припинилось основне
зобов'язання, на
забезпечення якого були укладені
спірні договори поруки
№ 49.32/110/П1/08-Сз та іпотеки № 49.12/110/І31/08,
що дає підстави визнати спірні
договори недійсними та скасувати
заборону на відчуження земельної
ділянки, яка була предметом іпотеки.

При цьому, відмовляючи у позові в
частині зобов'язання нотаріуса внести
до Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
про скасування заборони відчуження
спірної земельної ділянки, суди
виходили з того, що приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 залучена до участі у
справі як третя особа без самостійних
вимог, що позбавляє суд права на
зобов'язання її, як особи, яка не є
позивачем чи відповідачем у справі до
вчинення певних дій.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій в частині скасування
заборони відчуження земельної ділянки,
яка була предметом іпотеки та відмови у
зобов'язанні нотаріуса внести до
реєстру відомості про скасування
заборони відчуження спірної земельної
ділянки не оскаржуються, а тому
висновки судів в цій частині
відповідно до статті 335 ЦПК України не
підлягають перевірці.

Однак, з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
визнання недійсними спірних договорів
поруки та іпотеки погодитись не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення судів в цій
частині не відповідають з огляду на
наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (частина 1
статті 1048 ЦК України).

Види забезпечення виконання
зобов'язання визначені у статті 546 ЦК
України, відповідно до якої виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Судами встановлено, що виконання
зобов'язання ОСОБА_7 за кредитним
договором № 49.32/110/08-Сз від 16 січня 2008
року було забезпечено укладеними між
сторонами у справі договорами поруки
№ 49.32/110/П1/08-Сз та іпотеки №
49.12/110/І31/08.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про іпотеку» іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_6
та ОСОБА_7 просили суд у зв'язку з
припиненням основного зобов'язання
визнати недійсними спірні договори
поруки та іпотеки, посилаючись при
цьому на положення частини 1 статті 559
ЦК України та частини 1 статті 17 Закону
України «Про іпотеку».

Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону
України «Про іпотеку» іпотека
припиняється, зокрема, у разі
припинення основного зобов'язання.

Таким чином, припинення основного
зобов'язання призводить до припинення
договору поруки на підставі статті 559
ЦК України та припинення договору
іпотеки на підставі статті 17 Закону
України «Про іпотеку», і не може бути
підставою для визнання недійсними
договорів поруки та іпотеки.

Вирішуючи спір в указаній частині, суди
першої та апеляційної інстанцій, у
порушення статей 213, 214, 303, 315 ЦПК
України, на зазначене уваги не
звернули та помилково виходили з того,
що спірні договори поруки та іпотеки
підлягають визнанню недійсними у
зв'язку з припиненням основного
зобов'язання, чим допустили
неправильне застосування частини 1
статті 559 ЦК України та частини 1 статті
17 Закону України «Про іпотеку».

Натомість, згідно зі статтею 1 ЦПК
України завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 3 статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
обмежений доводами касаційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
виявлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в
процесі розгляду спору судами
першої та апеляційної інстанцій
правильно з'ясовані обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень, і які
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Однак, суди допустили неправильне
застосування положення частини 1
статті 559 ЦК України та частини 1 статті
17 Закону України «Про іпотеку», що
відповідно до статті 341 ЦПК України є
підставою для скасування оскаржених
судових рішень і ухвалення нового
рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 13 грудня 2013
року та ухвала апеляційного суду
Київської області від 05 березня 2014
року в частині визнання недійсними
спірних договорів поруки та іпотеки
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених статтею 341 ЦПК України, з
ухваленням в цій частині нового
рішення про визнання припиненими
договору поруки № 49.32/110/П1/08-Сз та
договору іпотеки № 49.12/110/І31/08.

Керуючись статтями 336, 341, 343, 346 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» задовольнити
частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 05
березня 2014 року скасувати в частині
визнання договору поруки №
49.32/110/П1/08-Сз та договору іпотеки №
49.12/110/І31/08 недійсними.

Ухвалити в цій частині
нове рішення.

Визнати припиненим
договір поруки № 49.32/110/П1/08-Сз від 16
січня 2008 року.

Визнати припиненим
договір іпотеки № 49.12/110/І31/08 від 16
січня 2008 року.

В іншій частині
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 13
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 05 березня 2014
року залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:О.П.
Касьян В.І. Мартинюк І.К. Парінова С.П.
Штелик