ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Фастів Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу посилаючись на те, що 31 травня 2013
року відповідачем у нього взято у борг
кошти в сумі 12000 грн. Одержання
відповідачем зазначених сум,
підтверджується розпискою, підписаною
відповідачем. В розписці не було
зазначено дату повернення коштів але
законодавством передбачено, що кошти
повертаються за першою вимогою
позикодавця. На весні 2014 року позивач
звернувся до відповідача про поврнення
йому коштів але відповідач борг не
повернув.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково та суду
пояснив, що дійсно він має
заборгованість перед позивачем за
проживання в його квартирі але сума
боргу становить 7000 грн.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши докази по справі
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Так, судом встановлено, що 31
травня 2013 року позивач - ОСОБА_1 позичив
відповідачу - ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 12000 грн., що підтверджено розпискою
виданою відповідачем власноручно.

Відповідно до ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, на підтвердження договору та
його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.
Розписка підписана відповідачем є
підтвердженням укладення договору.

Відповідно вищевказаної розписки
час повернення грошових коштів не
зазначено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1049 ЦК
України, якщо договором не
встановлений строк повернення позики
або цей строк визначений моментом
пред"явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня пред"явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше
не встановлено договором.

Як зазначив в своїх поясненнях
позивач, він звернувся, по телефону, до
відповідача на весні 2014 року з вимогою
про повернення грошових коштів. Даний
факт не заперечується відповідачем.
Станом на 06.08.2014 року грошові кошти не
повернуті.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлений договором.

В судовому засіданні
відповідачем визнано частково суму
боргу в розмірі 7000 грн., проти решту
суми грошових коштів заперечується. В
підтвердження своїх заперечень
будь-яких, належних доказів суду не
надано.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов"язання, на
вимогу кредитора зобов"язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК
України).

Виходячі з умов розписки сторони
не визначили дату повернення грошових
коштів як і не надано позивачем
підтвердження часу з якого спливав
строк повернення грошових коштів, що
унеможливлює визначити період часу
прострочення сплати боргу. В своїх
розрахунках позивач посилається на
дату написання розписки 31.05.2013 року -
час взяття коштів у борг, суд вважає в
цій частині позов безпідставний, не
грунтується на чинному законодавстві і
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Разом з тим, відповідно до ст.88 ЦПК
України передбачено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,88,209,212,215,218
ЦПК України, на підставі
ст.ст.530,533,1047,1049,1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
прож.АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 іден.номер НОМЕР_1
прож.АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 12000
грн, та судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Фастівський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

СУДДЯ
Г.В.Соловей