Справа № 478/1849/13-ц пров. № 2/478/11/2014
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

02.04.2014 року
Казанківський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючої судді

Сябренко І.П.

за участю: секретаря

Поліщук С.П.

представника позивача

ОСОБА_1

представника відповідача

Феоктістова О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду смт.
Казанка цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до
приватного підприємства «Агротех»
Казанківського району Миколаївської
області про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_3 згідно діючої довіреності від
23.10.2013 року, звернулася до суду з
позовом до ПП «Агротех» про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, в якому зазначила, що ОСОБА_3
відповідно до Державного акту серії
І-МК №018896 від 11.09.2001 року, є власником
земельної ділянки площею 9,69 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Веселобалківської сільської ради
Казанківського району.

У 2003 році зазначену земельну ділянку
за усною домовленістю він передав в
користування відповідачу, але юридично
це не зафіксували.

По закінченню 2011 року ОСОБА_3
повідомив відповідача про свої наміри
в подальшому самостійно обробляти
належну йому земельну ділянку, однак
той відмовився її повертати з
посиланням на діючий між ними договір
оренди землі від 15.04.2003 року, надавши
йому примірник договору.

Про наявність договору оренди землі
від 15.04.2003 року ОСОБА_3 не було відомо,
його підпис в спірному договорі
підроблено відповідачем, а сам договір
зареєстровано, тому посилаючись на те,
що спірний договір не містить підпису
ОСОБА_3, як сторони (орендодавця) в
договорі, представник позивача просила
визнати спірний договір оренди землі
від 15.04.2003 року недійсним та стягнути з
відповідача судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
підтримав заявлені вимоги і зазначив,
що про існування договору оренди землі
від 15.04.2003 року йому стало відомо в
кінці 2011 року коли повідомив
відповідача про свої наміри в
подальшому самостійно обробляти
належну йому земельну ділянку, яка
перебувала у нього в оренді з 2003 року за
усною домовленістю. Вперше
ознайомившись з наданим відповідачем
примірником договору оренди землі від
15.04.2003 року виявив, що підпис
орендодавця ОСОБА_3 виконано під
договором не ним, а іншою особою. Просив
задовольнити заявлені вимоги та
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1
підтримала заявлені позовні вимоги і
просила їх задовольнити.

Представник відповідача Феоктістов
О.В. заявлені позовні вимоги не визнав і
пояснив, що існує договір оренди землі
укладений 15.04.2003 року між ОСОБА_3 та ПП
«Агротех» строком на 10 років, який
зареєстрований в Казанківському
районному відділі Миколаївської
регіональної філії ДЗК 17.02.2010 року.
Посилаючись на те, що підприємством
належним чином виконуються всі умови
договору, просив відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходе такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.792 відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі
- Закон) договір оренди землі підлягає
державній реєстрації та на підставі ч.1
ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК
України і ст.18 указаного Закону України
є укладеним (вчиненим) із моменту його
державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України
передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину - волевиявлення
учасника правочину, додержання форми
правочину визначеного законом та
вчинення правочину особою, яка має
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
першою-третьою, п'ятою, шостою
частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2
ст.215 ЦК України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Матеріалами справи встановлено, що
громадянин ОСОБА_3 відповідно до
Державного акту серії І-МК №018896 від
11.09.2001 року, є власником земельної
ділянки площею 9,69 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташованої на території
Веселобалківської сільської ради
Казанківського району Миколаївської
області.

Згідно договору оренди земельної
ділянки від 15.04.2003 року,
зареєстрованого 17 лютого 2010 року у
Казанківському районному відділі
Миколаївської філії центру ДЗК за
№89, власник земельної ділянки
ОСОБА_3 передав її в оренду ПП «Агротех»
строком на 10 років.

В судовому засіданні доведено, що
вищевказаний договір власник
земельної ділянки ОСОБА_3, як сторона в
договорі, не підписував і не знайомився
з умовами договору щодо об'єкту оренди,
строку його дії, розміру орендної плати
та порядку її виплати, інших істотних
умов, зазначених в тексті договору.

Як вбачається з висновків, проведеної
у справі судово-почеркознавчої
експертизи від 25.02.2014 року №26, підписи
від імені ОСОБА_3 у графі
«Орендодавець» двох екземплярів
договору оренди земельної ділянки від
15 квітня 2003 року виконані не ОСОБА_3, а
іншою особою.

За загальним правилом, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (ч. 2 ст.207 ЦК України).

Виняток з цього правила стосується
фізичних осіб, які через хворобу або
фізичні вади не можуть підписатись
власноручно. В такому випадку за
дорученням такої особи та в її
присутності текст правочину підписує
інша особа. При цьому, підпис іншої
особи на тексті правочину, щодо якого
не вимагається нотаріального
посвідчення, має бути засвідчений
відповідною посадовою особою за місцем
роботи, навчання, проживання або
лікування особи, яка його вчиняє.

Отже, підпис від імені позивача ОСОБА_3
на спірному договорі вчинено іншою
особою без дотримання положень ст.207 ЦК
України, а також за відсутності
належної довіреності, наданої за
правилами статей 244, 245 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також
специфіку договорів оренди землі, а
саме обов'язкову наявність в договорі
певних істотних умов та обов'язкову
державну реєстрацію цих договорів, суд
вважає, що відсутність особистого
підпису сторони в договорі оренди
землі свідчить про те, що сторони не
узгодили всі істотні умови договору,
передбачені Законом.

Отримання позивачем ОСОБА_3 орендної
плати за землю, як до оформлення
спірного договору, так і після цього, не
може бути достатнім доказом того, що
позивач погодився укласти договір
оренди саме на тих умовах, які
зазначені в спірному договорі, в тому
числі щодо строку дії цього договору.

За таких обставин, суд вважає
доведеним, що під час укладання
спірного договору, текст договору було
підписано від імені позивача
сторонньою особою, яка не мала належних
повноважень на вчинення такої дії. А
тому, не можна вважати, що сторони
досягли усіх істотних умов договору
оренди землі, що є підставою,
передбаченою ст.15 Закону України «Про
оренду землі» для визнання спірного
договору недійсним.

При вчиненні спірного правочину
волевиявлення власника земельної
ділянки ОСОБА_3, як учасника правочину,
не було вільним і не відповідало його
внутрішній волі, що вказує на
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені ч.3 ст.203 ЦК України.

Таким чином, законні права позивача
ОСОБА_3 щодо користування та
розпорядження своїм майном на власний
розсуд, передбачені ч. 1 ст.319 ЦК України,
були порушені і потребують захисту
згідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України та
ст.15 ЦК України, тому суд задовольняє
вимоги позивача про визнання спірного
договору оренди землі недійсним.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача ОСОБА_3
суд стягує понесені останнім та
документально підтверджені судові
витрати у загальному розмірі 1290 грн. 70
коп. (114 грн. 70 коп. - судовий збір та 1176
грн. - оплата витрат пов'язаних з
проведенням судової почеркознавчої
експертизи).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 до приватного підприємства
«Агротех» Казанківського району
Миколаївської області про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним,- задовольнити повністю.

Визнати договір оренди земельної
ділянки укладений 15 квітня 2003 року між
ОСОБА_3 та приватним підприємством
«Агротех» Казанківського району
Миколаївської області,
зареєстрованого 17 лютого 2010 року у
Казанківському районному відділі
Миколаївської регіональної філії
Центру ДЗК за №89, - недійсним.

Стягнути з приватного підприємства
«Агротех» Казанківського району
Миколаївської області на користь
ОСОБА_3 судові витрати, понесені у
зв'язку з розглядом справи в розмірі 1290
грн. 70 коп.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Казанківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя