Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4508/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 09 вересня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про
визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
про визнання недійсним правочину.

В позові зазначав, що ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» пред'явлено до нього
позов про стягнення заборгованості за
кредитним договором №SAMDN3563 від
22.09.2005р., укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК». Однак, зазначений
кредитний договір є недійсним,
оскільки він його не підписував і про
існування його не знав. Посилаючись на
викладені обставини, просив суд
визнати кредитний договір № SAMDN3563
від 22.09.2005р. укладений між ОСОБА_4 та ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» недійсним.

Ухвалою суду від 27.08.2014 року справи за
позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
про визнання недійсним правочину та за
позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором об'єднані в одне
провадження.

Ухвалою Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 09 вересня 2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за клопотанням
банку залишено без розгляду.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 09 вересня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
недійсним кредитний договір
№SAMDN3563 від 22.09.2005р. укладений між
ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Стягнуто
з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_4
грошові кошти в сумі 900 грн. 48 коп. на
відшкодування понесених витрат з
оплати судової почеркознавчої
експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справ,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в
повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» понесені
судові витрати.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_5,
представника ОСОБА_4 ОСОБА_6,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

22.09.2005р. від імені ОСОБА_4 оформлена
заява на видачу кредитної картки ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

За кредитним договором №SAMDN3563 від
22.09.2005р. на ім'я ОСОБА_4 ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» видано 4000грн.

За висновком судової почеркознавчої
експертизи № 31 від 03.03.2014р. судового
експерта ОСОБА_7 Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
ГУМВС України в Запорізькій області
підпис від імені ОСОБА_4 у договорі
№SAMDN3563 про відкриття картрахунку
та обслуговування кредитної кратки від
22.09.2005р. та в заяві на оформлення
кредитної кратки від 22.09.2005р. виконані
не ОСОБА_4, а іншою особою.

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212
- 215 ЦПК України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції для вирішення
справи правильно застосовано такі
норми матеріального права як ст. 202,
ч.1-3,5 ст. 203, 215 ЦК України.

Суд правильно зазначив у рішенні, що
підставами визнання правочину
недійсним є недодержання в момент
вчинення правочину стороною вимог, які
встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК
України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу:
невідповідність змісту правочину ЦК
України, акту цивільного
законодавства, моральним засадам
суспільства; відсутність у сторони
правочину необхідного обсягу
цивільної дієздатності; відсутність
вільного волевиявлення або його
невідповідність його внутрішній волі;
відсутність спрямованості правочину
на реальне настання правових
наслідків, що ним обумовлені; порушення
прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх або непрацездатних
дітей батьками (усиновлювачами) при
вчиненні правочину.

Суд правильно встановив, що ОСОБА_4 не
виявляв волю на укладення вказаного
кредитного договору та не вчиняв дій
для отримання кредитних коштів, а
договір укладений з ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» від його імені невідомою
особою, що суд обґрунтовано визнав
належною підставою для задоволення
позову про визнання кредитного
договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги, що
оспорюваний правочин позивач не
укладав і позовних вимог з цього
приводу не заявляв, що за думкою банку
виключає можливість визнання договору
недійсним, спростовані під час
розгляду справи.

Колегія суддів звернула увагу, що
вказані доводи апеляційної скарги
співпадають із запереченнями
відповідача проти позову заявленими у
суді першої інстанції, які дістали
належної правової оцінки.

Зокрема, колегія суддів погоджується з
висновком рішення суду першої
інстанції, який в цій частині
заперечень відповідача послався на
роз'яснення абз.6 п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» де вказано, що
вимога про визнання правочину
неукладеним не відповідає можливим
способам захисту цивільних прав та
інтересів, передбачених законом.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4,
який оспорюваний договір не укладав,
не має права вимоги щодо визнання
вказаного кредитного договору
недійсним колегія суддів відхиляє з
тих підстав, що таким правом позивач
наділений згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Позивач є особою, яка вказана стороною
правочину в оспореному договорі, а
також його інтерес щодо визнання
договору недійсним обумовлений
пред'явленням до нього позову банком
про стягнення заборгованості за цим
договором (вказаний позов залишений
без розгляду за заявою ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК»).

Останні доводи апеляційної скарги про
невідповідність рішення ст. 214 ЦПК
України, неповне з'ясування обставин
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
невідповідність змісту рішення ст. 215
ЦПК України, порушення ст.ст. 5, 10, 11,60 ЦПК
України 129 Конституції України є
неприйнятними, оскільки апелянт не
наводить, які саме обставини справи
були неповно з'ясовані судом, не
зазначено, яке значення для справи
мають ці обставини, які обставини
недоведені, а суд вважав їх
встановленими, які висновки суду не
відповідають обставинам справи. У чому
саме рішення не відповідає ст.ст. 5,10,11,60,
214, 215 ЦПК України та принципу
законності, закріпленому у ст. 129
Конституції України.

Такі доводи є безпідставними,
неспроможними і не дають підстав для
висновку про обґрунтованість та
доведеність апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 09 вересня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: