У Х В А Л А

08 вересня 2014 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області у складі:

головуючого-судді
Суходольського О.М.

при секретарі
Івлєвій С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Черкаси заяву
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
про ухвалення додаткового рішення по
цивільній справі №707/430/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 07.05.2013р. по
справі №707/430/13-ц було розірвано договір
довічного утримання (догляду) від
30.12.2004р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3;
скасовано реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на житловий будинок з
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_1 право
власності на вказаний житловий будинок
та стягнуто з ОСОБА_3 на користь
позивача судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся
до суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення по вказаній
справі, оскільки в ході виконання
рішення суду з'ясувалось, що на
вказаний житловий будинок приватним
нотаріусом ОСОБА_4 31.12.2004р. була
накладена заборона відчуження. Вказує,
що по справі заявлялась позовна вимога
про визнання за позивачем права
власності на нерухоме майно, яка була
судом задоволена, в той час без
правомочностей розпоряджатися таке
право власності буде неповноцінним, у
зв'язку з чим заявник вважає, що є
підстави для винесення додаткового
рішення. В додатковому рішенні просить:
скасувати заборону відчуження на
нерухоме майно в АДРЕСА_1, накладену на
підставі договору довічного утримання
(догляду) від 30.12.2004р.

В судове засідання сторони не
з'явились, неповідомивши про причини
неявки.

Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює
додаткове рішення після розгляду
питання в судовому засіданні з
повідомленням сторін. Їх присутність
не є обов'язковою.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 ЦПК
України, суд може з власної ініціативи
або за заявою осіб, які беруть участь у
справі, ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що заява представника позивача
ОСОБА_2 не підлягає до задоволення,
оскільки доводи заявника не
відповідають жодній підставі для
ухвалення додаткового рішення, що
передбачені ч.1 ст.220 ЦПК України.

Рішення суду було ухвалено
відповідно до вимог законодавства та
позовних вимог позивача. З вказаного
рішення вбачається, що позивачем не
заявлялась позовна вимога про
скасування заборони відчуження на
нерухоме майно.

Згідно положень ЦПК України суд
першої інстанції на має права
змінювати своє рішення.

Таким чином, суд вважає, що заява
представника позивача ОСОБА_2 є
необґрунтованою, безпідставною, тому
не підлягає до задоволення.

Для належного вирішення питання
про скасування заборони відчуження на
нерухоме майно позивач, як власник
майна, має право звернутись до суду з
позовом в загальному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.220
ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити представнику позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в ухваленні додаткового
рішення по цивільній справі №707/430/13-ц
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання.

Дана ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
О. М.
Суходольський