У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,
Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Гарант і Я» про стягнення страхового
відшкодування, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Волинської області від 23 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
між ним та відповідачем було укладено
договір № 03-278.12/12 про добровільне
страхування наземного транспорту. 15
серпня 2012 року застрахований
автомобіль позивача було викрадено,
про що, в той же день, ним надано заяву
до органів внутрішніх справ, після чого
16 серпня 2012 року органами внутрішніх
справ було порушено кримінальну справу
по факту незаконного заволодіння цим
транспортним засобом за ч. 3 ст. 289 КК
України. У той же день позивач
звернувся до страховика з
повідомленням про цей випадок та
надіслав вимогу про виплату йому
страхового відшкодування, однак
останній, пославшись на порушення ним
умов договору, відмовив у виплаті
страхового відшкодування. Посилаючись
на наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 15
квітня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Гарант і Я» на користь ОСОБА_1
120 000 грн страхового відшкодування.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Волинської області від 23 червня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Вирішено
питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати, залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до частини другої статті 991
ЦК України та частини другої статті 26
Закону України «Про страхування»
умовами договору страхування можуть
бути передбачені інші підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,
якщо це не суперечить закону.

Встановлено, що між сторонам 23 липня 2012
року укладено договір про добровільне
страхування наземного транспорту (далі
- Договір), - автомобіля «Фольксваген
Пасат» д.н. НОМЕР_1, належного позивачу
на праві власності. Відповідно до п. 16.2.7
та п. 19.4.5 Договору страхувальник
зобов'язався при поданні повідомлення
про страховий випадок надати оригінали
документів, зокрема, свідоцтво про
реєстрацію КТЗ, комплект брелоків
автосигналізації, комплект ключів
механічного противикрадального засобу
та повний комплект ключів від КТЗ.

Згідно із п. 10.4.5 Правил добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного), затверджених 17 серпня 2011
року (далі - Правила), при
настанні страхових випадків у
результаті викрадення або незаконного
заволодіння страхувальник повинен
надати страховику свідоцтво про
реєстрацію ТЗ та повний комплект
ключів від ТЗ.

Відповідно до п. 17.6.3 Договору причиною
відмови у виплаті страхового
відшкодування є невиконання
передбачених цим договором
страхування умов та обов'язків
страхувальником.

Аналогічна умова передбачена п. 13.1.14
Правил, відповідно до якої страховик
має право відмовити у виплаті
страхового відшкодування, якщо
страхувальник не надав документів, які
необхідні для прийняття рішення щодо
виплати страхового відшкодування.

Визначені договором страхування та
Правилами підстави для відмови у
здійсненні страхового відшкодування
не суперечать закону.

Позивачем визнається той факт, що він
не надав відповідачу оригінал
свідоцтва про реєстрацію КТЗ, комплект
брелоків автосигналізації, комплект
ключів механічного противикрадального
засобу та повний комплект ключів від
КТЗ. Тобто, визнав, що не виконав
обов'язків, передбачених договором
страхування та Правилами. Останніми, на
страхувальника покладено обов'язок
вживати всі заходи, щоб не допустити
проникнення до транспортного засобу і
використання його без дозволу (п. п. 8.3.4.,
8.3.5 Правил).

Однак, позивач проявив недбалість,
залишив в автомобілі ключі від нього і
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, чим сприяв
заволодінню ним невстановленими
особами.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції зробив правильний висновок,
що ненадання свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу і ключів від
нього не може бути розцінене як
об'єктивні причини, при існуванні
яких страхувальник звільняється від
обов'язку по їх наданні і які визначені
п. п. 16.2.7., 19.2.4 Договору і п. 10.4.5
Правил.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність у відповідача підстав
для відмови у виплаті страхового
відшкодування та відмовив у
задоволенні позову.

Помилковість висновку суду
апеляційної інстанції про
недоведеність факту настання
страхового випадку, з урахуванням
викладеного на правильність
ухваленого ним рішення не впливає,
оскільки відмова у позові обґрунтована
іншими наведеними висновками,
законність яких не викликає сумніву.

Враховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської
області від 23 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук Судді:В.О.
Кузнєцов Г.І. Мостова