У х в а л а

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 18 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від

22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Посилалося на те, що 4
серпня 2008 року між сторонами був
укладений договір про відкриття
поновлювальної кредитної лінії,
відповідно до якого відповідачці було
відкрито картковий рахунок з лімітом 24
000 грн та сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 23 %
річних. Відповідачка порушила умови
договору, у зв'язку з чим станом на 3
червня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 291 340 грн 91
коп., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 18 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 100 133 грн

73 коп. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 22 травня 2014 року рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 18
березня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи
частково позовні вимоги суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачка
порушила умови договору, у зв'язку з чим
банком було вірно нараховано
заборгованість з урахуванням
відсотків за користування кредитом,
пені за прострочення повернення
кредитних ресурсів в розмірі 1 % від
простроченої суми за кожен день
прострочення, а також плати за
користування несанкціонованим
овердрафтом, яка була змінена банком,
про що було проінформовано
відповідачку шляхом розміщення
оголошення у газеті «Урядовий кур'єр».
Також суди вірно виходили з того, що
зменшення нарахованої відповідачці
пені не є обов'язком суду, а це його
право.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ст. 529 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 18
березня

2014 року та ухвали апеляційного суду
Полтавської області від 22 травня 2014
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, відхилити.

Рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 18
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 22 травня
2014 року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:
О.І.
Євтушенко

Н.А. Горелкіна

Ю.Г. Іваненко