Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/3208/14
у 1 інстанції: Гашук К.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 03 червня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжкокс», 3-тя особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Публічне акціонерне товариство
комерційний Банк «ПриватБанк»,
Запорізька міська рада в особі відділу
приватизації Орджонікідзевського
району про встановлення факту
законного вселення та проживання у
квартирі, визнання членами сім'ї
наймача приміщення, визнання порушеним
права на приватизацію, скасування
наказу ВАТ «Запоріжкокс» про
приватизацію житла, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло.

В С Т
А Н О В И Л А:

У травні 2010 року ОСОБА_6 звернулася до
суду в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7 з позовом до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ВАТ «Запоріжкокс», 3-тя
особа: ОП «Запорізьке міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
скасування наказу ВАТ «Запоріжкокс»
про приватизацію житла, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, скасування
реєстрації права власності на
квартиру.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2010
року, залишеним без змін ухвалами
апеляційного суду Запорізької області
від 08.06.2011 року та від 22.10.2012 року, позов
задоволено. Визнано недійсним
свідоцтво про право власності на
житло-квартиру АДРЕСА_1 № 3019 від 15.04.2001
року, видане на ім'я ОСОБА_8, ОСОБА_9 на
підставі наказу № 87 ВАТ «Запоріжкокс»
від 15.04.2001 року. Визнано недійсним та
скасовано наказ ВАТ «Запоріжкокс» № 87
від 15.04.2001 року в частині надання у
власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 квартири
АДРЕСА_1. Зобов'язано ОП «ЗМБТІ»
скасувати реєстрацію права власності
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15.05.2013 року
заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2010
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 22.10.2012 року
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

12.07.2013 року позивач ОСОБА_6 уточнила
позовні вимоги, пред'явивши їх до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ВАТ «Запоріжкокс», 3-ті
особи: Публічне акціонерне товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»,
Запорізька міська рада в особі відділу
приватизації Орджонікідзевського
району, про встановлення факту
законного вселення та проживання у
квартирі, визнання членами сім'ї
наймача приміщення, визнання порушеним
права на приватизацію, скасування
наказу ВАТ «Запоріжкокс» про
приватизацію житла, визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло.

В обґрунтування позову зазначала, що на
підставі рішення виконкому Заводської
районної ради народних депутатів м.
Запоріжжя від 18.03.1982 року № 105, ОСОБА_11
був виданий ордер № 2063 від 01.04.1982 року,
яким надано право на заселення в
квартиру АДРЕСА_1, його сім'ї, яка
складалася з 4-х осіб, а саме: ОСОБА_8 -
дружини, ОСОБА_9 - доньки, ОСОБА_6, -
доньки.

Після реєстрації шлюбу у 1995 році
позивач прописалася до чоловіка в
квартиру і хоча вона була виписана із
квартири, проте стосунки між нею та
чоловіком складалися погано, постійно
пиячив, вона разом зі своєю
неповнолітньою донькою ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
проживали у квартирі АДРЕСА_1 як члени
сім'ї наймача, вела з ними господарство,
несла затрати по утриманню квартири,
сплачувала за житло.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9, скориставшись, що
позивач разом зі своєю донькою були
прописані у квартирі, де фактично
проживали, при отриманні довідки про
склад сім'ї підприємстві, що
обслуговувало жилий будинок, не
повідомили, що в квартирі з ними
проживає ще одна донька та її
новонароджена дитина, внаслідок чого
їх не було включено до довідки: склад
сім'ї для участі в приватизації
квартири. Даними діями ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, порушили її право та право її
неповнолітньої доньки на отримання в
спільну сумісну або часткову власність
займаної квартири відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Посилаючись на вказані обставини
позивач просила суд встановити факт, що
вона та ОСОБА_7 на законних підставах, а
саме з усної згоди ОСОБА_8 та ОСОБА_9
вселилася у березні 2000 року у квартиру
АДРЕСА_1; встановити факт постійного
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартирі
АДРЕСА_1 з березня 2000 року та по
теперішній час; встановити факт, що під
час вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до
квартири АДРЕСА_1 жодної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням між сторонами укладено не
було; встановити факт, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_12, є членами сім'ї наймача з
березня 2000 року і до травня 2011 року, а з
травня 2001 року по теперішній час є
членами сім'ї власника приміщення;
визнати порушеним право ОСОБА_6, та
ОСОБА_7 на приватизацію квартири
АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво №
3019 про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане 17.05.2011 року на ім'я
ОСОБА_8 ОСОБА_9 на підставі наказу ВАТ
«Запоріжкокс» від 15.04.2001 року № 87;
визнати недійсним та скасувати наказ
ВАТ «Запоріжкокс» № 87 від 15.04.2001 року
про приватизацію житла в частині
надання у власність ОСОБА_13, ОСОБА_9
квартири АДРЕСА_1.

За час розгляду справи ОСОБА_7 досягла
повноліття, у зв'язку з чим набула
цивільної процесуальної
правоздатності та дієздатності та
визнана позивачем у вказаній справі.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 03 червня
2014 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Судом попередньої інстанції
встановлено, що на підставі рішення
виконкому Заводської районної ради
народних депутатів м. Запоріжжя від
18.03.1982 року № 105, ОСОБА_11 був виданий
ордер № 2063 від 01.04.1982 року, яким надано
право на заселення в квартиру АДРЕСА_1,
його сім'ї, яка складалася з 4-х осіб, а
саме: ОСОБА_8 - дружини, ОСОБА_9 - доньки,
ОСОБА_6, - доньки.

17.05.2001 року ВАТ "Запоріжкокс",
правонаступником якого є ПАТ
"Запоріжкокс", на підставі наказу № 87
від 14.05.2001 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було
видано свідоцтво про право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1. Зазначене право власності
вказані особи набули в порядку
приватизації державного житлового
фонду у відповідності до вимог Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду".

В травні 2001 року - на час приватизації
квартири АДРЕСА_1, у вказаній квартирі
проживали та були зареєстровані
відповідачі у справі - ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_6 була зареєстрована у
вищезазначеній квартирі з 27.11.1979 року
та знята з реєстрації 05.12.1995 року, у
зв'язку з одруженням, на нову адресу:
АДРЕСА_1 де 07.12.1995 року і була
зареєстрована. Після змін місця
реєстрації, зареєструвалась за спірною
адресою лише 21.04.2010 року по теперішній
час.

Суд вірно вказав, що діючим на час
приватизації законодавством не
передбачено порядку чи механізму
перевірки відповідними житловими
установами або органами приватизації
наявності в квартирі інших членів сім'ї
наймача ізольованої квартири, які
постійно мешкають, але не
зареєстровані в установленому законом
порядку

Відповідно до ч. 2 ст.107 ЖК України, у
разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне місце проживання до
іншого населеного пункту або в інше
жиле приміщення в тому ж населеному
пункті договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Суд вірно вказав, що позивач ОСОБА_6
знявшись з реєстрації місця проживання
за спірною адресою у зв'язку з
одруженням та зареєструвавшись за
місцем проживання свого чоловіка, як
зазначено нею у позовній заяві, змінила
своє місце проживання, у зв'язку з чим
втратила право користування спірним
жилим приміщенням з дати її вибуття,
тобто з 05.12.1995 року, та до 21.04.2010 року
зберігала своє право користування
жилим приміщенням за іншими адресами в
тому числі і на період приватизації
спірної квартири.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона сама зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Вселення і постійне проживання у
спірній квартирі в період приватизації
не доведено допустимими та
беззаперечними доказами, про що вірно
вказано судом першої інстанції.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Судове рішення відповідає матеріалам
справи, підстав для його зміни судова
колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 03 червня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: