АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5506/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шестакова З. С. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 24 квітня
2014 року по цивільній справі за позовною
заявою приватного підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус
Нікопольського міського нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4, відділ державної виконавчої
служби Нікопольського міськрайонного
управління юстиції, про визнання
недійсним свідоцтва про придбання
нерухомого майна, та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємця ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно, усунення
перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2003 року приватний
підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовними вимогами до ОСОБА_3
посилаючись на те, що нежитлове
вбудоване приміщення загальною
корисною площею 81,6 м2 по АДРЕСА_1, яке
належало йому на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
11 червня 2001 року та згідно договору
застави від 11 жовтня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
реєстрі за № 3593, знаходилося під
заставою та на нього була накладена
заборона на його відчуження від 11
жовтня 2001 року за № 37.

На виконання наказу
Дніпропетровського господарського
суду № 5/438 від 05 серпня 2002 року про
стягнення з ПП ОСОБА_6 на користь ДП
„Преса" 47950,38 грн. відбулося відчуження
цього приміщення Криворізькою філією
Товарної Біржі „Українська", яка діяла
на підставі договору № 18 від 09 грудня
2002 року, укладеного з ВДВС
Нікопольського МУЮ, на прилюдних
торгах, що відбулися 28 грудня 2002 року.

Відповідно до протоколу проведення
біржових торгів № 55 від 28.12.2002 та акту
від 28.12.2002 про проведення прилюдних
торгів з реалізації нежитлового
приміщення, переможцем торгів став
ОСОБА_3, який придбав його за 25000 грн.,
після чого 29 грудня 2002 року приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4 було
видано ОСОБА_3 свідоцтво про право
власності на це майно.

Оскільки ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2003 року визнано неправомірними
дії виконавчої служби Нікопольського
міського управління юстиції з опису і
арешту майна боржника актом від 01
жовтня 2002 року, постановою від 05
вересня 2002 року та проведення торгів
майна за цим актом і постановою, ПП
ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним
свідоцтво про придбання з прилюдних
торгів нерухомого майна нежитлового
вбудованого приміщення загальною
корисною площею 81,6 м2 по АДРЕСА_1, яке
було видано 29 грудня 2002 року ОСОБА_3, та
привести сторони в первісний стан.

ОСОБА_3 позовні вимоги ПП ОСОБА_2 не
визнав та звернувся до суду із
зустрічним позовом з тих підстав, що
він є власником вказаного приміщення,
яке придбав на законних підставах на
прилюдних торгах 28 грудня 2002 року, що
проводилися Криворізькою філією
Товарної Біржі „Українська", яка діяла
на підставі договору, укладеного з ВДВС
Нікопольського МУЮ, та у порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, тому уточнюючи свої позовні
вимоги в ході розгляду справи та
вважаючи, що відповідно до вимог ст. 145
ч. 2 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) воно не
може бути витребувано від
добросовісного набувача, при
проведенні прилюдних торгів йому не
було відомо про перебування цього
майна у заставі та про наявність
судових рішень щодо визнання
неправомірними дії виконавчої служби
Нікопольського міського управління
юстиції з опису і арешту даного майна
ПП ОСОБА_2, який до теперішнього часу
перешкоджає йому користуватися,
розпоряджатися та володіти цим
приміщенням, ОСОБА_3 просив визнати за
ним право власності на спірне
приміщення та усунути йому перешкоди в
користуванні ним шляхом виселення з
нього ОСОБА_2.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3
задоволений в повному обсязі. Вирішено
питання про розподіл судових витрат по
справі.

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, відмовивши в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - частковому скасуванню з
наступних підстав.

Згідно ст. 145 ЦК УРСР (в редакції 1963
року, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) якщо майно за
плату придбане у особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не повинен був знати
(добросовісний набувач), то власник
вправі витребувати це майно від
набувача лише у разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею. Витребування
майна з підстав, зазначених у частині
першій цієї статті, не допускається,
якщо майно було продано в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи,
нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м2 по
АДРЕСА_1 належало ПП ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
1-ою Нікопольською державною
нотаріальною конторою від 11 червня 2001
року за реєстраційним № 2-1295 та
Свідоцтва про право власності від 10
серпня 2001 року за № 72.

04 вересня 2002 року державним
виконавцем ВДВС Нікопольського МУЮ
Барановим А.В. було відкрито виконавче
провадження і накладений арешт на
майно боржника ПП ОСОБА_2 вартістю 50347
грн..

Згідно акту опису і арешту майна
від 01 жовтня 2002 року та листа № 5351/1 від
24 грудня 2002 року торги з реалізації
майна були призначені на 28 грудня 2002
року і в цей же день спірне приміщення
було реалізовано ВДВС Нікопольського
МУЮ шляхом проведення прилюдних торгів
у порядку виконання рішення
Дніпропетровського господарського
суду № 5/438 від 05 серпня 2002 року про
стягнення з ПП ОСОБА_2 на користь ДП
„Преса" 47950,38 грн. Криворізькою філією
Товарної Біржі „Українська" на
підставі договору № 18 від 09 грудня 2002
року, укладеному з ВДВС Нікопольського
МУЮ.

Відповідно до п. 4.14 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та зареєстрованого в зазначеному
міністерстві 2 листопада 1999 р. за №
745/4038, торги закінчуються підписанням
протоколу про результати торгів, який
має силу договору.

28 грудня 2002 року між переможцем
прилюдних торгів з продажу майна
ОСОБА_3 та Криворізькою філією Товарної
Біржі „Українська", яка діяла в
інтересах ВДВС Нікопольського МУЮ на
підставі договору № 18 від 09 грудня 2002
року, був укладений договір
купівлі-продажу нежитлового
вбудованого приміщення загальною
корисною площею 81,6 м2 по АДРЕСА_1. Даний
договір був оформлений у вигляді
протоколу № 55 проведення біржових
торгів і підписаний покупцем ОСОБА_3 та
представником продавця Криворізької
філії Товарної Біржі „Українська"
ОСОБА_8, а також протокол № 55 проведення
біржових торгів був підписаний іншими
учасниками торгів.

Згідно акту про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нежитлового приміщення, затвердженого
начальником ВДВС Нікопольського МУЮ 28
грудня 2002 року, вказане приміщення було
продано за 25000 грн., які повністю
внесені переможцем торгів покупцем
ОСОБА_3 на рахунок організатора торгів
Криворізької філії Товарної Біржі
„Українська", та на підставі цього акту
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
видала ОСОБА_3 свідоцтво про право
власності на спірне майно,
реєстраційний № 6274 від 29 грудня 2002
року, після чого 09 січня 2003 року ОСОБА_3
зареєстрував дане приміщення в КП
„Нікопольське МБТІ" у реєстровій книзі
№ 3 за реєстровим № 27.

Виходячи з того, що на час вчинення
нотаріальної дії, яку оспорює ПП
ОСОБА_2, судом не встановлено порушення
встановленого законом процесуального
порядку видачі ОСОБА_3 свідоцтва про
право власності на вказане приміщення
з боку нотаріуса, у проведені прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна,
яке належало ПП ОСОБА_2, брали участь
декілька осіб, в обов'язковому порядку
було зроблено надбавку до суми
первісної оцінки майна, переможцем
торгів ОСОБА_3 було сплачено належну до
розрахунку суму 25000 грн. у встановлений
термін, ОСОБА_2 не висувалися вимоги
щодо визнання недійсним укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину з підстав недодержання вимог
закону в момент його укладення, спірне
приміщення відповідно до вимог ст. 145 ЦК
УРСР (в редакції 1963 року) не може буди
витребувано у покупця ОСОБА_9, оскільки
воно було продано ВДВС Нікопольського
МУЮ в порядку, встановленому для
виконання судових рішень, та законом
передбачені інші наслідки недійсності
угоди, з вимогами про відшкодуванню
збитків, заподіяних державним
виконавцем під час реалізації спірного
майна, ОСОБА_2 до суду не звертався, а в
судовому засіданні наполягав лише на
визнанні недійсним свідоцтва про право
власності на спірне майно, не бажає
його звільнити і користуючись ним,
протиправно позбавляє ОСОБА_3 права
власності на нього, обмежує законного
власника у володінні та користуванні
ним, суд обґрунтовано усунув перешкоди
в користуванні ОСОБА_3 цим приміщенням
шляхом виселення з нього ОСОБА_2 та
відмовив в задоволенні позовних вимог
останнього, керуючись названими
нормами закону.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про
залишення судом без уваги наданих ним
доказів в підтвердження його позовних
вимог, наявність законних підстав для
визнання недійсним спірного свідоцтва
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні матеріалами справи,
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та до переоцінки тих
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтувалися на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні у
судовому засіданні відповідно до вимог
ст. 212 ЦПК України.

В тому числі, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, судом дана
відповідна оцінка ухвалі
господарського суду Дніпропетровської
області від 16 січня 2003 року, на яку
посилається скаржник та якою були
встановлені порушення виконавчою
службою вимог ст. 50 Закону України „Про
виконавче провадження", а саме, не
звернення стягнення за виконавчими
документами в першу чергу на кошти
боржника, звернення стягнення на майно,
яке розташоване по вул.
Електрометалургів, 9 в м. Нікополі та
перебуває під заставою по договору
застави від 11 жовтня 2001 року № 3593, у
зв'язку з чим визнані неправомірними
дії виконавчої служби Нікопольського
міського управління юстиції з опису і
арешту майна боржника актом від 01
жовтня 2002 року, постановою від 05
вересня 2002 року та проведення торгів
майна за зазначеним актом і постановою,
зобов'язано державну виконавчу службу
Нікопольського міського управління
юстиції виконати стягнення суми за
рішенням господарського суду від 25
липня 2002 року відповідно до вимог ст. 50
Закону України „Про виконавче
провадження" та з урахуванням
сплаченої боржником суми. При цьому,
судом встановленні в зазначеній ухвалі
господарського суду обставини
обґрунтовано визнані недостатніми
підставами для визнання недійсним
виданого ОСОБА_3 свідоцтва про право
власності на спірне майно за
пред'явленими вимогами по цій справі, з
чим колегія суддів повністю
погоджується.

Разом з тим, визнаючи за ОСОБА_3
право власності на спірне приміщення
суд не врахував, що таке право у нього
вже визнано вищеназваним свідоцтвом
про право власності, підстав для
визнання недійсним якого суд не
знайшов, та у встановленому законом
порядку до теперішнього часу ОСОБА_3
цього права не позбавлений, тому
додаткового його підтвердження в
судовому порядку не потребується, а
відтак, рішення суду в цій частині, як
ухвалене з неправильним застосуванням
норм матеріального права і порушенням
норм процесуального права, підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення на підставі ст. 309 ЦПК України
про відмову в задоволенні таких
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року в частині
визнання за ОСОБА_3 права власності на
нежитлове вбудоване приміщення,
загальною корисною площею 81,6 м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, -
скасувати та в задоволенні цієї
частини позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.П.
Козлов

Судді:
Л.О.
Каратаєва

М.Л.
Прозорова