АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/85/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2676/14
Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С. О.
Доповідач Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача
жукової В.П., представника відповідача
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"

на рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 03 липня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із вказаним позовом
та просило стягнути з ОСОБА_2 на їх
користь заборгованість у розмірі 177657,54
грн. за кредитним договором №PLRHAK36911078
від 29 лютого 2008 року та покласти на
відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало, що між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№PLRHAK36911078, на підставі якого відповідач
отримав кредит у розмірі 78409 грн. на
термін до 27 лютого 2013 року, який
зобов'язувався повернути та сплатити
відсотки за користування кредитним
коштами в строки та порядку
встановленому у договорі.

Банк виконав свої зобов'язання перед
клієнтом, але ОСОБА_2 порушив
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми кредиту та допустив
заборгованість, яку у добровільному
порядку не виконав. На момент
пред'явлення позову заборгованість за
кредитним договором №PLRHAK36911078 від 29
лютого 2008 року складає 177657,54 грн.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 03
липня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у
зв'язку з пропуском позовної давності.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк» та
просило скасувати його та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не
відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитно-заставний договір № PLRHAK36911078,
за яким банк надав ОСОБА_2 кредит у
розмірі 78409 грн. на термін до 27 лютого 2013
року, а відповідач зобов'язався
повернути кредит в строки та порядку
встановленому в договорі та сплатити
відсотки за користування кредитом у
розмірі 15,48% річних.

Для забезпечення повного і своєчасного
виконання позичальником зобов'язань за
договором, позичальник надав банку
предмет застави - автомобіль ГАЗ 330232, 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 - в заставу.
Вартість предмета застави визначена
сторонами у сумі 82500 грн.

Згідно умов кредитно-заставного
договору PLRHAK36911078 погашення
позичальником заборгованості
здійснюється шляхом сплати щомісячних
платежів у розмірі 1432,11 грн. Період
сплати становить з 21 по 25 число кожного
місяця.

Згідно розрахунків, наданих позивачем,
заборгованість ОСОБА_2 за кредитним
договором №PLRHAK36911078 від 29 лютого 2008
року станом на 10 грудня 2013 року
становить 177657,54 грн. та складається з
заборгованості за кредитом у сумі 26238,15
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 29429,21 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 1721,14 грн.,
111571,06 грн. пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором.

Представник відповідача 3 липня 2014 року
звернувся до суду із заявою про
застосування до спірних правовідносин
строків позовної давності.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що позивач дізнався про
порушення свого права 26 червня 2009 року
і звернувся з позовом про стягнення
заборгованості 10 січня 2014 року, а отже
строки позовної давності минули.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком місцевого суду.

Так, судом першої інстанції залишено
поза увагою, що відповідно до п. 14.11
кредитного договору договором
№PLRHAK36911078 від 29 лютого 2008 року (а.с. 74)
сторони встановлюють строки позовної
давності за вимогами про стягнення
кредиту, винагороди та процентів за
користування кредитом, неустойки
тривалістю 5 років.

Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі

Таким чином, дії сторін щодо збільшення
строків позовної давності за вимогами
про стягнення кредиту, винагороди та
процентів за користування Кредитом
повною мірою узгоджуються з нормами
чинного законодавства.

Крім того, судом не взято до уваги, що
останній платіж ОСОБА_2 здійснив 31
жовтня 2010 року (а.с. 146).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, строк позовної давності за
вимогами про стягнення кредиту,
винагороди та процентів за
користування кредитом спливає 26
листопада 2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

У відповідності до виписки по рахунку
5994 пеня у межах 12 місяців перед
зверненням до суду складає 39557,38 грн.

З заявою про зменшення розміру пені у
порядку ст. 551 ч.4 ЦК України до суду
першої інстанції не звертався.

Заперечення відповідача, в яких він
посилається на безпідставне
підвищення банком процентної ставки за
кредитом є такими, що не узгоджуються з
нормами чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 6.3.1 кредитного
договору №PLRHAK36911078 від 29 лютого 2008 року
банк має право в односторонньому
порядку збільшувати розмір процентної
ставки за користування кредитом при
зміні кон'юктури ринку грошових
ресурсів в Україні.

Зазначений пункт договору ОСОБА_2 не
оскаржувався та судовим рішенням не
дійсним не визнавався.

Кредитний договір був укладений 29
лютого 2008 року, а процентна ставка була
збільшена відповідно до наказу від 5
січня 2009 року, тобто до набрання
чинності ЗУ від 12 грудня 2008 року № 661-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку"

Виходячи із закріпленого Конституцією
України принципу незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів (частина
перша статті 58), всі рішення банку в
будь-якій формі (постанова, рішення,
інформаційний лист) щодо підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку є неправомірними лише з 10 січня
2009 року (Рішення Конституційного Суду
України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у
справі про зворотну дію в часі законів
та інших нормативно-правових актів).

Таким чином, дії банку по підвищенню
розміру відсотків по кредиту є
правомірними.

Доводи заперечень відповідача про те,
що кошти від реалізації заставного
майна не були зараховані в рахунок
погашення заборгованості по кредиту
спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до розрахунку
погашення кредиту (а.с. 146) кошти від
реалізації автомобіля ГАЗ 330232, 2007 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 зараховані в
рахунок погашення кредиту у розмірі 51300
грн. з яких 25650 грн. на погашення штрафу,
а 25650 грн. на погашення заборгованості
по кредиту. При цьому 2700 грн. було
перераховано на сплату податку з
доходу від продажу рухомого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про часткове задоволення
позову на загальну суму 105643,73 грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 26238,15 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 29429,21
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом у розмірі 1721,14,
пені у розмірі 39557,38 грн., штрафів у
розмірі 8697,98 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
судом задовольняються на суму 105643,86
грн., тобто на 60 % від заявлених вимог.
При зверненні до суду з позовом та з
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» було сплачено судового
збору на загальну суму 2779,56 грн.

Отже, згідно зі ст. 88 ч.1 ЦПК України на
користь позивача необхідно стягнути
судові витрати у розмірі 1667,73 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок
неповного з'ясування обставин справи, а
також невідповідності висновків суду
обставинам справи, місцевим судом було
ухвалено помилкове рішення про відмову
у задоволенні позову у зв'язку із
закінченням строків позовної давності,
яке у відповідності до вимог ч.1 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,3, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - задовольнити
частково.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 03
липня 2014 року - скасувати та ухвалити
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"
заборгованість за кредитом у розмірі
26238,15 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом у розмірі
29429,21 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом у розмірі 1721,14,
пеня у розмірі 39557,38 грн., штрафи у
розмірі 8697,98 грн. а всього в розмірі
105643,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" судові
витрати у розмірі 1667,73 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
О.Ю. Кузнєцова

Судді
С.Ю. Мартєв

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: