Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3900/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Панкеєва О.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Комунальної установи
«Обласна інфекційна клінічна лікарня»
Запорізької обласної ради про зміну
формулювання причин звільнення,

за апеляційною скаргою Комунальної
установи «Обласна інфекційна клінічна
лікарня» Запорізької обласної ради на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом про зміну формулювання
причин звільнення, в обґрунтування
якого зазначала, що перебувала у
трудових відносинах з відповідачем,
04.04.2014 року подала заяву про звільнення
за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36
КЗпП України, проте в наказі про
звільнення і в трудовій книжці
зазначено про розірвання трудового
договору за власним бажанням за ст. 38
КЗпП України. Посилаючись на
незаконність наказу, просила змінити
формулювання причин звільнення зі ст. 38
КЗпП України на ст. 36 КЗпП України та
відшкодувати 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23
червня 2014 року позов задоволено
частково. Зобов'язано Комунальну
установу «Обласна інфекційна клінічна
лікарня» Запорізької обласної ради
змінити формулювання причин
звільнення ОСОБА_3, вказавши у трудовій
книжці причину звільнення - за угодою
сторін за ст. 36 КЗпП України. В іншій
частині у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про відмову у позові Комунальна
установа «Обласна інфекційна клінічна
лікарня» Запорізької обласної ради
зазначає, що звільнення позивача
відбулося з дотриманням норм трудового
права, оскільки адміністрація не
надала своєї згоди на розірвання
трудового договору за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП
України.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства про припинення
трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП
України договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Оскільки на
момент звільнення згоди позивача на
припинення трудового договору за
власним бажанням (ст.38 КЗпП України) не
було, відповідач не мав права на зміну
підстав її звільнення.

Проте таких висновків суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального права, вони не
ґрунтуються на зібраних у справі
доказах, а тому з ними не можна
погодитися.

Встановлено, що ОСОБА_3 працювала в КУ
„Обласна інфекційна клінічна лікарня"
Запорізької обласної ради заступником
головного бухгалтера. 4 квітня 2014 року
вона звернулася до адміністрації
лікарні із заявою про звільнення за п.1
ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) з 18
квітня 2014 року. На заяві міститься
резолюція головного лікаря: "в наказ
згідно законодавству" (а.с.3,18).

Наказом № 39-о від 07.04 2014 року ОСОБА_3
звільнено із займаної посади за
власним бажанням ст.38 КЗпП України з 18
квітня 2014 року (а.с.4).

22 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
головного лікаря медичної установи із
заявою про роз'яснення запису у
трудовій книжці щодо підстав
розірвання трудового договору за ст.38
КЗпП України і просила внести зміни у
наказ і трудову книжко в частині
формулювання причин звільнення у
відповідності до поданої нею заяви - за
ст.36 п.1 КЗпП (а.с.5).

Листом №423 від 22 квітня 2014 року
адміністрація лікарні повідомила
працівника про те, що своєї згоди на
розірвання трудового договору за п.1
ст.36 КЗпП вона не надавала, а тому
звільнення відбулося на підставі ст.38
КЗпП України (а.с.6).

За змістом п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є угода сторін.

Як зазначено у п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 6
листопада 1992 року „Про практику
розгляду судами трудових спорів", при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника. Сама по собі згода власника
або уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо
не було домовленості сторін про цю
підставу припинення трудового
договору. В останньому випадку
звільнення вважається проведеним з
ініціативи працівника (ст.38 КЗпП).

Аналіз фактичних обставин справи і
зібраних у справі доказів свідчить про
те, що сторони не дійшли згоди про
розірвання трудового договору за п.1
ст.36 КЗпП, а тому відповідач правомірно
звільнив працівника за ст.38 КЗпП
України на підставі поданої заяви.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про порушення відповідачем
вимог трудового законодавства при
розірванні трудового договору з ОСОБА_3
не відповідають фактичним обставинам
справи, а тому рішення суду в
оскаржуваній частині на підставі ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового - про відмову у
позові.

Керуючись ст. ст.307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунальної
установи «Обласна інфекційна клінічна
лікарня» Запорізької обласної ради
задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 червня 2014 року
по цій справі скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову до Комунальної
установи «Обласна інфекційна клінічна
лікарня» Запорізької обласної ради про
зміну формулювання причин звільнення.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: