Ухвала

іменем україни

03 вересня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Новоград-Волинський районний сектор
державної міграційної служби України в
Житомирській області, про усунення
перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Новоград-Волинський районний сектор
державної міграційної служби України в
Житомирській області, про усунення
перешкод у користуванні житлом.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 лютого 2014 року позов
задоволено.

У порядку усунення перешкод у
здійсненні ОСОБА_1 права користування
та розпорядження належною йому на
праві приватної власності квартирою
АДРЕСА_1 виселено із вказаної квартири
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання
іншого житлового приміщення із зняттям
з реєстраційного обліку у
Новоград-Волинському районному
секторі Державної міграційної служби
України в Житомирської області.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 22 травня 2014
року зазначене судове рішення в
частині зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
реєстраційного обліку у
Новоград-Волинському районному
секторі Державної міграційної служби
України в Житомирської області
скасовано та в позові в цій частині
відмовлено.

У частині стягнення судового збору
рішення суду першої інстанції
скасовано.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять ухвалені в
справі рішення скасувати, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом установлено, що 23 листопада 2012
року ОСОБА_1 з прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна було придбано квартиру АДРЕСА_1
та зареєстровано за ним право
приватної власності на квартиру.

Проте в цій квартирі зареєстровані та
проживають колишні власники - ОСОБА_2,
її син ОСОБА_3 та без реєстрації
проживає ОСОБА_4 зі своєю донькою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які у
добровільному порядку не бажають
виселитися з квартири.

Орган опіки та піклування
Новоград-Волинської міської ради
заперечує проти виселення малолітньої
дитини, посилаючись на ст. 12 Закону
України «Про охорону дитинства», про що
направив до апеляційного суду заяву
від 25 квітня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент ухвалення рішення судом першої
інстанції прилюдні торги з реалізації
спірної квартири не були визнані
недійсними.

Таким чином, з моменту продажу квартири
право власності відповідачів є
припиненим. Крім того, з моменту
припинення права власності
припиняється також правомочність
користування квартирою, яка нерозривно
пов'язана з власністю. Відповідно й
припиняється право користування
членами сім'ї попереднього власника,
оскільки воно є похідним.

За таких обставин єдиним власником
спірної квартири є ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що відповідачі
безпідставно проживають у спірній
квартирі і підлягають виселенню без
надання іншого житлового приміщення.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції, зазначав, що
рішення в частині зняття відповідачів
з реєстраційного обліку ухвалено з
порушенням норм матеріального права.
Крім того, суд не звернув уваги на те, що
ОСОБА_4 не зареєстрована у спірній
квартирі та зняв її з реєстраційного
обліку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Отже рішення суду про виселення особи
із житлового приміщення відповідно є
підставою для зняття цієї особи з
реєстраційного обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 22 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель