АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк
І.М.

секретар: Данилко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації до ОСОБА_1,
треті особи управління
державтоінспекції міністерства
внутрішніх справ України в Черкаській
області, Черкаська митниця, про
повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги, за апеляційною
скаргою департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації на рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 02 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року департамент
соціального захисту населення
Черкаської ОДА звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, управління
державтоінспекції МВС України в
Черкаській області, Черкаської митниці
про повернення та вилучення предмету
гуманітарної допомоги.

Посилався на те, що у 2006 році Головне
управління праці та соціального
захисту населення Черкаської
облдержадміністрації,
правонаступником якого є Департамент
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації, отримало в якості
гуманітарної допомоги автомобіль
марки «Фольксваген Пассат», 1998 року
випуску. 16 жовтня 2006 року вказаний
автомобіль був виділений ОСОБА_2 на
пільгових умовах як інваліду ІІІ групи
та зареєстрований за ним. Оскільки
ОСОБА_2 через свій стан здоров»я не мав
змоги керувати автомобілем, відповідно
до рішення колегії Головного
управління праці та соціального
захисту населення в Черкаській області
від 15.12.2006 року №14-1 право керування
автомобілем надано його племіннику
ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

З часу смерті ОСОБА_2 до часу звернення
до суду з даним позовом спірний
автомобіль «Фольксваген Пассат»
всупереч вимогам закону повернутий не
був, відповідні сплати щодо нього не
здійснені. У зв»язку з вказаними вище
обставинами та на підставі Закону
України «Про гуманітарну допомогу»
позивач просив суд вилучити у ОСОБА_1
автомобіль марки «Фольксваген Пассат»,
1998 року випуску, кузов НОМЕР_2, об'ємом
двигуна 1595 см. куб., бензиновий, митною
вартістю 29787,43 грн. та передати його
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської
облдержадміністрації.

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 02 липня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

На дане рішення суду департамент
соціального захисту населення
Черкаської ОДА подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з його
обґрунтованості і доведеності, однак
урахував обставину пропуску позивачем
позовної давності і на цій підставі не
знайшов мотивів для захисту порушеного
цивільного права.

Проте такий висновок не відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що 16
жовтня 2006 року Головне управління
праці та соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації забезпечило ОСОБА_2, 1952
року народження, інваліда ІІ1 групи,
автомобілем марки „Фолькваген Пассат",
1998 року випуску, як гуманітарною
допомогою позачергово, безоплатно, зі
згоди одержувача.

Рішенням колегії Головного управління
праці та соціального захисту населення
в Черкаській області від 15.12.2006 року
№14-1 у зв»язку з неспроможністю
керування автомобілем ОСОБА_2, право
керування автомобілем надано його
племіннику ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

26 січня 2007 року Управлінням праці та
соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
на адресу місця проживання померлого
направлено листи на ім'я ОСОБА_1 як
члена сім'ї останнього, що
зареєстрований на день смерті за
місцем реєстрації інваліда, з вимогою
з»явитись до управління праці та
соцзахисту населення для вирішення
питання щодо повернення або
переоформлення автомобіля.

Умови надання інвалідам транспортних
засобів та їх використання регулюються
Порядком забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006
року №999 (далі - Порядок).

Відповідно до п.16 Порядку в редакції,
чинній на день смерті інваліда, після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений через головне
управління соціального захисту
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту або
управлінню виконавчої дирекції у
повному комплекті для реалізації в
установленому порядку.

Примусове вилучення автомобіля,
отриманого інвалідом, законним
представником дитини-інваліда,
здійснюється відповідними органами
державної виконавчої служби на
виконання рішення суду за поданням
головного управління соціального
захисту або управління виконавчої
дирекції.

Згідно п.41 Порядку, чинного на день
смерті інваліда, після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомога, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку. Такий інвалід знімається з
обліку на десятирічний строк,
визначений починаючи з дати отримання
автомобіля попереднім інвалідом, з
урахуванням строку його експлуатації
померлим.

З огляду на викладене, законних підстав
для залишення автомобіля в
користуванні відповідача не
вбачається.

В той же час, з твердженням місцевого
суду про пропуск позовної давності,
перебіг якої обчислено з 25.01.2007 року,
тобто з дня повідомлення про смерть
інваліда, колегія суддів погодитися не
може.

Так, стаття 257 ЦК України встановлює
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Частиною першою ст..261 цього
Кодексу передбачено, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Статтею 268 ЦК України визначено
вимоги, на які позовна давність не
поширюється. Проте зазначений у ст..268
цього Кодексу перелік вимог, на які не
поширюється позовна давність, не є
вичерпним, у законі можуть бути
передбачені й інші вимоги, на які
позовна давність не поширюється. При
встановленні цього переліку
Цивільний кодекс виходить зі
специфіки певних правовідносин,
оскільки предметом захисту тут, як
правило, є право, не обмежене в часі.
Так, не поширюється давність на вимоги
власника або іншого володільця про
усунення будь-яких порушень його права,
хоча її порушення не були поєднані з
позбавленням володіння.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Встановлено, що власником спірного
автомобіля є Департамент соціального
захисту населення Черкаської
облдержадміністрації.

Аналіз положень пунктів 16 та 41
наведеного вище Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями дає можливість
дійти висновку про те, що право
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції на
повернення (вилучення) автомобіля у
разі смерті інваліда
опосередковується з відсутністю
підстав для залишення транспортного
засобу члену сім»ї.

Водночас нормами Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, не встановлюються
строки здійснення права щодо
повернення автомобіля або обов»язку
залишення транспортного засобу члену
сім»ї у разі смерті інваліда, а також
обмежувальні строки.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що в даному випадку порушення
мають триваючий характер, а тому
постійно відсувається початковий
момент перебігу позовної давності з
кожним новим порушенням права
власника.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до хибного висновку про
наявність правових підстав для відмови
у задоволенні позову у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст.309 ЦПК України -
неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
скасування оскаржуваного рішення з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 02 липня
2014 року скасувати.

Позов Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_1 автомобіль марки
«Фольксваген Пассат», 1998 року випуску,
кузов НОМЕР_2, об'ємом двигуна 1595 см.
куб., номер двигуна НОМЕР_1, бензиновий,
митною вартістю 29787,43 грн. та передати
його Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації судові
витрати по справі за сплату судового
збору при подачі позову до суду в
розмірі 297,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір за апеляційну скаргу в
сумі 148,93 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.