Виноградівський районний суд
Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2561/14-ц
У Х В А Л А

09.09.2014 року
м. Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді Леньо В.В., при
секретарі - Дорда Д.В., за участі
представника позивача - адвоката
ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення від 14.08.2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з
житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення від 14.08.2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
виселення з житлового будинку.

У поданій заяві про перегляд заочного
рішення зазначає, що у судове засідання
14.08.2014 року не з'явилася з поважної
причини, у зв'язку з перебуванням на
прийомі у лікаря.

Розгляд справи без її участі привело до
того, що суд не в повному обсязі
дослідив усі обставини справи, не були
допитані свідки, клопотання про допит,
яких вона хотіла заявити, які можуть
підтвердити те, що вона з народження
проживає у даному будинку, нею було
проведено капітальний ремонт, веде
господарство та доглядає за житловим
приміщенням.

Також свідки можуть підтвердити те, що
з 1996 року вона утримувала свою рідну
сестру ОСОБА_3 (позивачку по справі) так
як батько покинув їх та завів нову
сім'ю. На той час її сестрі ОСОБА_3
виповнилося вісім років, вона
перебувала на повному утриманні, вони
проживали однією сім'єю.

Будинок в якому вона проживає, був
переданий у право власності позивачці
на підставі договору дарування в 2011
році. В даному будинку вона проживала
до укладення даного договору. Зважаючи
на те, що її сестра перебувала на
утримані довгий період, вважає, що
судом необхідно враховувати її як
члена сім'ї позивача, також між ними
наявна кровна спорідненість (рідні
сестри). Твердження про те, що позивач
не надавала згоду на її проживання в
будинку не відповідає дійсності.
Проживаючи в даному будинку разом зі
своєю донькою, вона оплачувала
половину витрат на комунальні послуги,
передаючи кошти позивачці особисто в
руки. Тобто позивачка знала та була
згідна на те, щоб вона проживала в
даному будинку, між ними існувала усна
домовленість, щодо умов проживання, але
на даний час позивач вирішив розірвати
відносини в односторонньму порядку,
чим грубо порушив її права.

Разом зі нею в будинку зареєстрована
неповнолітня донька ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджує довідка
виконкому Широківської сільської ради
від 11.08.2014 року №190. При винесенні
рішення судом не було враховано її
інтереси. В разі виселення це право
дитини буде порушено, адже в неї
відсутнє інше житло, що
підтверджується довідкою Широківської
сільської ради від 11.08.2014 року №191.

Представником позивача у судовому
засіданні від імені позивачки подано
письмове заперечення на заяву про
перегляд заочного рішення наступного
змісту.

Заочним рішенням Виноградівського
районного суду від 14.08.2014 року по даній
справі позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

25.08.2014 року відповідачка подала заяву
про перегляд заочного рішення. Мотивує
заяву тим, що 14.08.2014 року перебувала на
прийомі в лікаря, а тому причини неявки
відповідача в судове засідання вважає
поважними.

Також відповідачка в якості заперечень
проти позову посилається на те, що
судом не були допитані свідки, які
могли б підтвердити той факт, що ОСОБА_3
довгий час була на повному утриманні
відповідачки, що відповідачка проживає
в даному будинку з народження і що
відповідачкою проведено капітальний
ремонт будинку, вона його утримувала та
купувала будівельні матеріали.

Із даною заявою позивачка не згідна,
вважає будь які дії відповідачки нічим
іншим як спробою введення суду в оману
та умисним затягуванням судового
процесу.

Так, відповідно до ст. 232 ЦПК України
Заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Тобто законодавець виділив чітко два
елементи (обставини), за сукупності
яких суд має право скасувати заочне
рішення: 1) поважність причин неявки
відповідача та 2 докази, на які
посилається відповідач повинні мати
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Стосовно поважності причини неявки
відповідачки, то впевнена в тому, що
відповідачка попросила лікаря в
Ужгороді написати їй таку довідку. Як
відповідачка, так і її представник мали
можливість з'явитися в судове
засідання, проте умисно це не зробили,
оскільки вдома відповідачка сама
зазначала, що буде затягувати процес
чим по довше.

Однак, у зв'язку із обмеженням строків
розгляду питання про перегляд заочного
рішення, вона не має змоги та час
витребувати від Ужгородської
відділкової клінічної лікарні час
прибуття до лікаря та причини
звернення. Оскільки відповідачка була
завчасно повідомлена про час і місце
судового засідання, сторона по справі
повинна з'являтися на виклик до суду. А
відвідування лікаря-терапевта не є
поважною причиною відкладати суд.

Стосовно заперечень та документів, які
відповідачка долучила до своєї заяви,
то вважає, що такі докази не мають
істотне значення для правильного
вирішення справи, з огляду на наступне:

По-перше: жодна квитанція, товарний чек
чи рахунок не виписаний на ім'я
відповідачки. Декотрі квитанції
взагалі без дати і тому не мають
відповідних реквізитів первинного
документу, які передбачені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність». Навіть, якщо
припустити те, що відповідачка дійсно
вклала якість кошти в покращення майна,
то такі правовідносини регулюються
зовсім іншими нормами цивільного
законодавства і не впливають на
правовідносини щодо виселення із
житлового будинку. Покращення майна
допускається тільки за згодою власника
майна, а особа, яка здійснила
покращення має право на компенсацію
витрат щодо покращення за умови
документального підтвердження
вартості товарів та робіт і отримання
згоди власника. Покращення майна
ніяким чином не впливає на право
проживання, користування житловим
будинком.

По-друге: проживання в будинку
неповнолітніх дітей та відсутність
іншого житла не є обставиною, яка
унеможливлює виселення. Наявність
малолітніх дітей не є у розумінні
чинного законодавства винятковою
обставиною, що унеможливлює виконання
рішення суду.

Така ж правова позиція викладена в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй ухвалі від
12.05.2014 року.

23 грудня 2011 року вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ виніс ухвалу, якою
залишив без змін судові рішення
попередніх інстанцій та погодився з
наступними висновками: «Посилання
апелянта на те, що вона має грудну
дитину та знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною, на те, що рішення
суду оскаржується у касаційному
порядку, а також на відсутність іншого
житла, не можна визнати виключними
обставинами, що дають підстави для
відстрочки виконання рішення.»

Відмовляючи у задоволенні апеляційної
скарги на ухвалу Виноградівського
районного суду про відстрочку
виконання рішення, апеляційний суд
Закарпатської області зазначив, що
проживання неповнолітніх дітей та осіб
похилого віку не є винятковою
обставиною - це звична справа (ухвала
апеляційного суду Закарпатської
області від 26.06.2013 року по справі
№703/2-52/2011).

По-третє: проживання відповідачки до
укладення договору дарування 2011р.
підтверджує правову позицію стосовно
переходу права власності.

Як зазначено у позовній заяві, аналіз
ст. 156 ЖК України та 405 ЦК України
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку користуватися цим
житлом існує лише за наявності у
власника права приватної власності на
це майно. Із зазначеного слід дійти
висновку, що виникнення права членів
сім'ї власника будинку на користування
цим будинком та обсяг цих прав залежить
від виникнення у власника будинку
права власності на цей будинок, а
відтак - припинення права власності
особи на будинок припиняє право членів
сім'ї на користування цим будинком.

Передбачаючи право власника житлового
будинку на відчуження, закон не
передбачив при цьому перехід прав і
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом членів
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку.

Оскільки право власності від ОСОБА_6
17.03.2011 року перейшло до ОСОБА_3.
відповідачка втратила право
користування будинком АДРЕСА_1.

Скаржник ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явилася, подала заяву про відкладення
розгляду справи про перегляд заочного
рішення, оскільки бажає мати захисника.

Представник ОСОБА_2 згідно довіреності
від 05.09.2014 року ОСОБА_8 без дозволу
головуючого на стадії розгляд заяв та
клопотань покинув зал судового
засідання.

Заяву про перегляд рішення судом
розглянуто за відсутності скаржника та
її представника.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 у
судовому засіданні просив заяву про
перегляд заочного рішення залишити без
задоволення з підстав, викладених у
письмовому запереченні.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши та дослідивши заяву про
перегляд заочного рішення, обстеживши
матеріали цивільної справи, суд
прийшов до наступного висновку.

Згідно з правилами, встановленими ст.232
ЦПК України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Заявником ОСОБА_2 крім довідки від
14.08.2014 року про перебування на прийомі у
лікаря терапевта, жодних доказів
перебування на лікуванні, зокрема
копії листа непрацездатності не
надано.

Процесуальний закон передбачає, що
крім підтвердження поважності причини
неявки, у заяві про перегляд заочного
рішення повинно бути вказано про
існування доказів, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Проте, цих вимог заявником не
виконано, жодних доказів, які б мали
значення для розгляду справи, суду не
надано.

Тіж докази, які заявником долучено до
заяви про перегляд заочного рішення
істотного значення не мають, оскільки
жодна квитанція, товарний чек чи
рахунок не виписаний на ім'я
відповідачки. Деякі квитанції взагалі
без дати і тому не мають відповідних
реквізитів первинного документу, які
передбачені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність». Навіть, якщо припустити те,
що відповідачка дійсно вклала якість
кошти в покращення майна, то такі
правовідносини регулюються зовсім
іншими нормами цивільного
законодавства і не впливають на
правовідносини щодо виселення із
житлового будинку. Покращення майна
допускається тільки за згодою власника
майна, а особа, яка здійснила
покращення має право на компенсацію
витрат щодо покращення за умови
документального підтвердження
вартості товарів та робіт і отримання
згоди власника. Покращення майна
ніяким чином не впливає на право
проживання, користування житловим
будинком.

Проживання в будинку неповнолітніх
дітей та відсутність іншого житла не є
обставиною, яка унеможливлює
виселення. Наявність малолітніх дітей
не є у розумінні чинного законодавства
винятковою обставиною, що унеможливлює
виконання рішення суду.

За таких обставин, заява ОСОБА_2. про
перегляд заочного рішення суду
підлягає залишенню без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.231,232 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення від 14.08.2014 року у

цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про виселення з житлового
будинку, - залишити без задоволення.

У відповідності до ч.4 ст.231 ЦПК України
у разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Головуючий В. В. Леньо