Справа № 346/3907/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря - Максим'юк М.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право на користування житлом,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним
позовом, в якому просить визнати
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив
право на користування
будинковолодінням, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Вказав, що є власником
будинковолодіння в АДРЕСА_1. В будинку
зареєстрований його колишній зять,
відповідач по справі ОСОБА_3 Однак,
відповідач в спірному будинку не
проживає більше року, участі у його
утриманні не приймає, не сплачує
комунальні платежі, тому він вважає ,що
відповідач втратив право на
користування будинком. В судовому
засіданні позивач позовні вимоги
підтримав.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги заперечив, вказав, що не
проживає в спірному будинку тільки 7
місяців. Це зумовлено тим, що після
розлучення з дочкою позивача, його не
впускають до будинку і не дають
можливості зустрічатись з дітьми,
відповідно він зміг сплачувати за цей
період за комунальні платежі та
приймати участь в ремонті будинку.
Просить в позовних вимогах відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача,свідка,дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є власником будинковолодіння в
АДРЕСА_1 про що свідчить копія
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 24.11.2004 року та копією
технічного паспорта виданого
Коломийським МБТІ 03.01.2004 року (а.с.5,6).

В даному будинку також
зареєстровані дружина позивача,
ОСОБА_2, дочка, ОСОБА_4, онука, ОСОБА_5,
онук, ОСОБА_6, онук, ОСОБА_7 та
відповідач, ОСОБА_3, колишній зять
позивача, що підтверджується довідкою
про склад сім'ї виданою
Печеніжинською селищною радою від 16
липня 2014 року №1634 (а.с.12).

Як встановлено в судовому
засіданні, відповідач з червня 2013 року,
в будинку не проживає, участі у його
утриманні не приймає, не оплачує
комунальні послуги, про що свідчить акт
Печеніжинської селищної ради від 16
липня 2014 року (а.с.13) і пояснення самого
відповідача. Акт складено та підписано
відповідно створеною комісією.

У відповідності до ст.317 ЦК
України власнику належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Згідно
ст.319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Згідно ст.321
ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно обмежений у його
здійсненні, а у відповідності до ст.322
ЦК України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому
належить.Згідно ст.386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. У відповідності до
ст.391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення,невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. У
відповідності до ст.3
Цивільно-процесуального кодексу
України кожна особа має право в
порядку, встановленому
цивільно-процесуальним кодексом
звернутись до суду за захистом своїх
порушених,невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. У
відповідності до ст.64 Конституції
України право на звернення до суду за
захистом своїх прав і свобод не
підлягає обмеженню. Дане право
гарантоване усім фізичним та юридичним
особам, права і свободи чи інтереси
яких порушені, невизнані або оспорені.
Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права,свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб у спосіб
визначений законами України. У
відповідності до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,поданим у відповідності до норм
ЦПК України в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, а також оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Твердження відповідача,що він не
проживав в будинку тільки 7 місяців є
непідтвердженими і спростовуються
доданим до матеріалів справи актом від
16 липня 2014 року. Відповідач не зміг
довести суду,що йому перешкоджали
користуватись спірним будинком. Крім
цього, у відповідності до ст.3 ч.2
Сімейного кодексу України відповідач
не входить до складу сім`ї , оскільки не
проживає спільно з дочкою позивача,не
пов`язаний спільним побутом, не має
щодо неї спільних прав та обов`язків.
Допитаний за клопотанням відповідача,
свідок ОСОБА_8 так само не підтвердив в
судовому засіданні того, що відповідач
в зазначеному будинку не проживає
тільки 7 місяців,а зазначив,що
допомагав відповідачу на Різдво у 2014
року завести автомобіль.

Твердження відповідача, що йому не
надають можливості зустрічатись з
дітьми, суд до уваги не бере, оскільки
це є предметом для розгляду іншої
справи.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про підставність позовних
вимог та необхідність задоволення
позову, оскільки відповідач, згідно
матеріалів справи, з червня 2013 року в
будинку позивача не проживає, не
приймає участі у витратах по утриманню
будинку, не сплачує комунальні та інші
платежі, не допомагає в поточних
ремонтах.

Наведене підтверджується копією
свідоцтва про право власності, копією
технічного паспорта, довідкою
Печеніжинської селищної ради від 16
липня 2014 року №1634, актом
Печеніжинської селищної ради від 16
липня 2014 року, копією паспорта та
ідентифікаційного коду.

На підставі ст.3 Сімейного кодексу
України, ст.ст.317,319,321,322,386,391,405
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким,
що втратив право на користування
будинковолодінням, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня

його проголошення.

Суддя
Веселов В. М.