Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С., суддів:
Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Умнової О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист права
власності та виселення, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 09 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_8
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому просив захистити право
власності на Ѕ частину житлового
будинку по АДРЕСА_1 шляхом виселення
відповідача з усіма особами, які
мешкають з нею у цьому будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вказана частина домоволодіння
належить на праві спільної сумісної
власності позивачеві та його рідній
сестрі ОСОБА_9 на підставі свідоцтва
про право на спадщину від 24 березня 2003
року. Відповідач ОСОБА_7 в червні 2002
року за усною домовленістю з позивачем
вселилася у вказане приміщення. У
березні 2003 року позивач звернувся
до відповідача з вимогою про
звільнення будинку, проте остання
відмовилася добровільно виселитися з
вказаного будинку, та до цього часу без
законних на те підстав займає житлове
приміщення, належне позивачеві та його
сестрі на праві спільної сумісної
власності.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 09 грудня 2013 року
вищезазначений позов задоволено.
Вирішено виселити без надання іншого
житлового приміщення ОСОБА_7 з усіма
проживаючими з нею особами із 1/2
частини домоволодіння з усіма
надвірними будівлями, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 09 січня 2014 року рішення
районного суду скасовано, позовну
заяву залишено без розгляду на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Скасовуючи рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 09 грудня
2013 року та залишаючи позовну заяву
ОСОБА_6 без розгляду, апеляційний суд
виходив із того, що ОСОБА_8 у якості
представника ОСОБА_6 звернулась до суду
з позовною заявою до ОСОБА_7 на підставі
довіреності ОСОБА_6, посвідченої
посадовою особою за місцем проживання,
яка не містить дати її вчинення та за
нормою ч. 3 ст. 247 ЦК України є нікчемною.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна, оскільки
суд дійшов його з порушенням норм
процесуального права.

Порядок розгляду справи апеляційним
судом визначено ч. 1 ст. 304 ЦПК України,
якою передбачено, що справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_6 без
розгляду, суд апеляційної інстанції
вийшов за межі доводів апеляційної
скарги ОСОБА_7, в якій зауваження з
приводу нікчемності довіреності
ОСОБА_6 на представництво його
інтересів ОСОБА_8 відсутні.

Суд апеляційної інстанції не звернув
уваги також на те, що в судових
засіданнях Фрунзенського районного
суду м. Харкова ОСОБА_6 приймав участь
особисто (а.с. 56-57, 67-68) та особисто
звертався з клопотанням про винесення
заочного рішення (а.с. 61), в якому
викладені позовні вимоги позивача, що
співпадають із позовними вимогами.

За таких обставин, апеляційний суд не
мав законних підстав залишати без
розгляду заяву, яка була подана до
місцевого суду в інтересах позивача
особою, що не має повноважень на
ведення справи, оскільки ця позовна
заява вже була розглянута та у розгляді
справи приймав участь сам позивач
особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування ухвал судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до постановлення
незаконної ухвали, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, питання про
залишення позовної заяви без розгляду
вирішено апеляційним судом всупереч
нормам процесуального права, у зв'язку
з чим оскаржувана ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню, а справа -
направленню до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 336, 338, 342, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 09 січня 2014 року скасувати,
справу направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. ВисоцькаСудді:
О.В. Кафідова Л.М. Мазур Т.О. Писана
О.В. Умнова