Справа № 202/8592/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення
аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом, в якому просить
стягнути з відповідача аліменти на
утримання дитини в розмірі ? частки з
усіх видів його заробітку (доходу), але
не менше ніж 30 % від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
оскільки відповідач матеріальну
допомогу на утримання дитини не надає.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, завчасно письмово
сповістили про можливість розгляду
справи за їхньої відсутності.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1
вона підтримує вимоги та просить позов
задовольнити у повному обсязі. В своїй
письмовій заяві відповідач зазначив,
що не заперечує про стягнення із нього
аліментів на користь позивачки.

За встановлених обставин, суд вважає
можливим здійснювати розгляд справи за
відсутності сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, відповідно
до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за
рішенням суду присуджуються у частці
від доходу матері, батька або при
нерегулярному, мінливому доході, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, - у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Визнання відповідачем позову
не суперечить закону та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що сторони з 03
грудня 2007 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, та мають від
шлюбу спільну дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із
позивачкою.

Позивачка несе витрати по утриманню
сина, відповідач матеріальну допомогу
на утримання дитини не надає, що
відповідачем спростовано не було.

Договори про сплату аліментів та про
припинення права на аліменти у зв'язку
з передачею права власності на
нерухоме майно між сторонами не
укладалися. Аліменти на утримання
інших осіб відповідачем не
сплачуються.

Відповідно до закону батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
дітей є безумовним і не залежить від
того, чи є батьки працездатними й чи є в
них кошти, достатні для надання
утримання, а лише враховується судом
при визначенні розміру стягуваних
аліментів.

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка дружини, батьків, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Матеріальне становище сторін
суд визначає, виходячи з вартості
приналежного їм майна, рівня доходів, а
також величини витрат, які вони
здійснюють на утримання себе й членів
своєї сім'ї.

Разом з тим, суд при визначенні розміру
коштів, що стягуються як аліменти,
прагне не до зрівняння матеріального
становища платника й одержувача
аліментів, а до того, щоб одержувач
аліментів у разі їх сплати перестав
бути таким, що потребує матеріальної
допомоги. Окрім того, розмір
призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Враховуючи встановлені обставини, з
огляду на ст. 180 СК України, суд
приходить до висновку про необхідність
стягнення з відповідача аліментів на
дитину у судовому порядку в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку
(доходів), але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи стягнення
з моменту звернення позивачки до суду,
та до повноліття дитини, оскільки
відповідач є батьком дитини та
зобов'язаний її матеріально
утримувати. Окрім цього, відповідач не
надав суду доказів про надання такої
матеріальної допомоги щомісяця у
розмірі встановленому Законом. Таку
допомогу на утримання дитини він має
можливість надавати оскільки є
працездатним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України судовий збір підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209,212-215, 218,
367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, аліменти на утримання їхнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його
повноліття, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи стягувати аліменти з 14
серпня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у
межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд м. Дніпропетровська протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:
Д.С. Шклярук