14 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_6, на рішення
апеляційного суду Одеської області від
15 квітня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення
В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 28 червня
2002 року по 16 вересня 2011 рік вона
перебувала у шлюбі з
ОСОБА_5 Під час шлюбу у них народився
син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 16 вересня 2011 року шлюб між
сторонами розірвано. 27 серпня 2011 року
між ними укладено договір про
виховання та утримання дитини, яким
були погоджені та вирішені питання,
пов'язані з участю відповідача у
вихованні та утриманні дитини, яка
залишилась проживати разом з нею.
Вказаним договором сторони погодили,
що аліменти сплачуються відповідачем
щомісяця 15 941 грн 40 коп, що в еквіваленті
складає 2 000 дол. США, по курсу НБУ станом
на 27 серпня 2011 року. В разі зміни
офіційного курсу долару США за даними
НБУ сума договору у гривні підлягає
корегуванню пропорційно зміни цього
курсу без додаткового погодження
сторін. Також, сторони погодили, що
додатково Платник здійснює
перерахування суми грошей, розмір яких
за домовленістю сторін встановлений
приблизно у розмірі 80 000 російських
рублів, щомісячно, в період з вересня по
травень за навчання у навчальному
закладі. Проте з моменту укладання
договору, відповідач почав ухилятися
від виконання його умов, кошти вона
змушена була стягувати у примусовому
порядку шляхом звернення до нотаріусу
та отримання виконавчого напису і
подальшого відкриття виконавчого
провадження відповідно до закону. У
звʼ?язку з невиконанням договору, у
відповідача утворилась
заборгованість, тому позивач просила
Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на
малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за період з липня по листопад 2013 року та
січень 2014 року в розмірі 76 753 грн 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_4 витрати на навчання малолітньої
дитини ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з вересня 2013
року по грудень 2013 року в розмірі 75 638
грн 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий
збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15 квітня

2014 року рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 до

ОСОБА_5 про стягнення витрат на
навчання малолітньої дитини скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог. Змінено рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014
року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на дитину, викладено
резолютивну частину в наступній
редакції: стягнуто з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на
малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за період з липня по жовтень 2013 року та
січень 2014 року в розмірі 76 753 грн 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в
розмірі 383 грн 77 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_6 просить скасувати рішення
апеляційного суду Одеської області від

15 квітня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення витрат на
навчання малолітньої дитини та
залишити в цій рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014
року в силі, мотивуючи свої вимоги
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

В частині стягнення аліментів на
малолітню дитину ОСОБА_7 у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 судові
рішення не оскаржуються, а тому судом
касаційної інстанції не перевіряються.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем належним чином не
виконувалися зобовʼ?язання за
договором укладеним сторонами від 27
серпня 2001 року № 5088.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення витрат
на навчання малолітньої дитини ОСОБА_7,
апеляційний суд виходив із того, що
позивачем не надано рахунків
навчального закладу, на підставі яких,
відповідач мав здійснювати ці
перерахування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 189 СК України батьки
мають право укласти договір про сплату
аліментів на дитину, у якому визначити
розмір та строки виплати. Умови
договору не можуть порушувати права
дитини, які встановлені цим Кодексом.
Договір укладається у письмовій формі
і нотаріально посвідчується.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що

27 серпня 2011 року між сторонами укладено
договір про виховання та утримання
дитини (а. с. 8).

Пунктом 3 вказаного договору
передбачено, що додатково платник
здійснює перерахування суми грошей,
розмір яких за домовленістю сторін
встановлений приблизно у розмірі 80 000
російських рублів, щомісячно, в період
з вересня по травень за навчання у
навчальному закладі. Виплата вказаних
сум здійснюється банківським
перерахуванням на поточний рахунок
навчального закладу на підставі
рахунків цього закладу. Змінення суми
та строків можливе за згодою сторін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку
відмовивши в задоволенні позовних
вимог про стягнення витрат на навчання
малолітньої дитини ОСОБА_7, оскільки
позивачем не надано рахунків, згідно
яких відповідач повинен
перераховувати кошти на поточний
рахунок навчального закладу, як це
передбачено п. 3 укладеного договору
між сторонами про виховання та
утримання дитини.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
апеляційного суду Одеської області від
15 квітня 2014 року, тому що судове рішення
законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко