Справа № 748/2521/14-ц Провадження №
22-ц/795/2251/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Меженнікова С. П. Доповідач - Хромець Н.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І.
при секретарі:Мартиновій А.В.за
участю:представника позивача Рожка С.М.

Заочним рішенням Чернігівського
районного суду від 12 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„ПриватБанк" просить скасувати
рішення суду через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. Позивач
зазначає, що відповідно до ст.ст. 526, 527,
530 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином та
відповідно до умов договору, а при
ухваленні рішення суд невірно
визначився з правовідносинами які
склались між сторонами, визначивши, що
між сторонами виникли правовідносини
з виконання рішення суду від 06.09.2011
року, а не кредитного договору та
відсутності заборгованості у
позичальника перед банком. Крім того,
позивач вважає, що суд безпідставно не
застосував положення абз. 2 п. 17
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, ч. 2 ст. 625 ЦК
України; не перевірив з чого саме
утворилась сума заборгованості, взяв
до уваги розрахунок заборгованості, не
оцінив умови кредитного договору; не
врахував, що рішення суду від 12.09.2007
року боржник не виконав. Також позивач
вказує, що не створює юридичних
наслідків тільки недійсний правочин,
що передбачено що ч. 1 ст. 216 ЦК України,
судом же факту недійсності договору не
встановлено, а тому він повинен
виконуватись належним чином.

Представник позивача у судовому
засідання підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач у судове засідання не
з'явився.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить стягнути з ОСОБА_6
заборгованість в сумі 52530,76 доларів
США, яка виникла по кредитному
договору № CNKMAK06043001 від 08 лютого 2007
року. Відповідно до розрахунку, дана
заборгованість у відповідача виникла
з моменту укладення договору та
розрахована станом на 31 липня 2014 року
та складається із заборгованості за
кредитом в сумі 11126,19 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 11855,42 доларів
США, заборгованість по комісії за
користування кредитом - 504,30 доларів
США, пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 29044, 85
доларів США.

Рішенням Чернігівського районного
суду від 26 грудня 2007 року по справі №
2-1093/07, яке набрало законної сили,
кредитний договір № CNKMAK06043001 від 08
лютого 2007 року, укладений між ЗАТ КБ
„ПриватБанк" ОСОБА_6 розірвано.
Стягнуто з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 59052 грн. 62
коп. та звернуто стягнення на
автомобіль марки „ВАЗ" моделі 21104 125 51,
2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. Дане
судове рішення звернуто до виконання.
Враховуючи положення п. 5.3 кредитного
договору, ч. 2 ст. 651, ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК
України, та рішення суду
Чернігівського районного суду від 26
грудня 20007 року зобов'язання за
кредитним договором припинено, тобто
відсутні підстави нарахування
заборгованості, про що обґрунтовано
зазначив суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні.

Посилання апелянта на те, що суд не
застосував ч. 2 ст. 625 ЦК України, як то
передбачено п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, не може бути
підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Рішенням
Чернігівського районного суду від
26.12.2007 року розірвано кредитний
договір № CNKMAK 06043001 від 08.02.2007 р.
укладений між позивачем і
відповідачем, тобто, відповідно до ч.2
ст. 653 ЦК України, зобов'язання
припинено, що є підставою для відмови у
позові . Твердження позивача в
апеляційній скарзі про невиконання
рішення суду про стягнення боргу, що
спричинило в подальшому
заборгованість, не є підставою для
задоволення позову про стягнення
заборгованості за припиненим
зобов'язанням.

У письмових поясненнях, поданих
представником позивача у судовому
засіданні апеляційного суду, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за відсотками по
кредиту та заборгованість з винагороди
за 2 місяці, тобто за період з 09
листопада 2007 р. (дата станом на яку
рішенням від 26 грудня 2007 р. стягнуто
заборгованість) до набрання цим
рішенням законної сили (8 січня 2008 року),
посилаючись на те, що у випадку
розірвання договору у судовому порядку
зобов'язання припиняється з дня
набрання рішенням суду законної сили.
Ці доводи не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного заочного
рішення Чернігівського районного суду
від 12 вересня 2014 року, виходячи з
положень ст. 11, 31, 300, 303 ЦПК України. Із
змісту пояснень вбачається, що позивач
фактично змінює позовні вимоги і
апеляційну скаргу, оскільки у позовній
заяві і в апеляційній скарзі вимоги
позивача обґрунтовувались посиланнями
на кредитний договір № CNKMAK06043001 від 08
лютого 2007 року, як на діючий
(нерозірваний), і вимоги про стягнення
за період до набрання рішенням суду про
розірвання договору законної сили не
заявлялись. В межах заявлених вимог
(підстав позову, періоду, за який
нараховувалась заборгованість, і
розміру заборгованості та її
складових) суд ухвалив рішення,
оскільки підстави позову вправі
змінити лише позивач шляхом подання
письмової заяви до початку розгляду
судом справи по суті.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

в с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" відхилити. Заочне
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 12 вересня
2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

У Х В А Л И В:

Головуючий:Судді: