Провадження № 2/582/60/14
Справа № 582/84/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р.

Недригайлівський районний суд
Сумської області в складі:

головуючого-судді -
Яковенко Н.М.

з участю секретаря -
Климась С.В.,

представника позивача -
ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Недригайлів
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання факту
проживання однією сім'єю та стягнення
грошової компенсації за належне
позивачу майно,

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнання її
членом сім'ї ОСОБА_5, визнати ї
спадкоємцем та визнати за нею право
на отримання частини майна, нажитого за
час спільного проживання зі
спадкодавцем в натурі в розмірі 14 580
грн. з загального спадкового майна або
присудити виплату їй відповідачами
грошової компенсації за частку
спадкового майна в сумі 14 580 грн. Також
просила стягнути судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свій позов
підтримала та пояснила, що з серпня 2006
року до липня 2013 року, до моменту
смерті ОСОБА_5 проживала з останнім
однією сім'єю без реєстрації шлюбу.
Весь цей час вони жили як чоловік і
дружина, вели спільне господарство,
мали спільний бюджет, вирішували всі
сімейні питання. Під час проживання з
ОСОБА_5 придбали майно, яке було їхньою
спільною власністю. Після смерті
ОСОБА_5, родичі покійного, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відповідачі по справі вигнали
її з будинку , де вона проживала з
ОСОБА_5 та не дозволили забрати ні свої
речі, ні частину речей набутих під час
сумісного проживання з ОСОБА_5

В подальшому позивач уточнила свої
позовні вимоги та просила суд
встановити факт проживання однією
сім'єю з ОСОБА_5 та витребувати з
незаконного володіння відповідачів
належне їй майно, а саме: холодильник
Samsung RL26 та пральну машину Saturn ST 1613, яке
вона особисто придбала в кредит, або ж
стягнути з останніх в солідарному
порядку на її користь компенсацію в
розмірі еквівалентному вартості
даного майна, тобто 2880 грн. та стягнути
з відповідачів в солідарному порядку
судові витрати по справі.

Згодом представник позивача ОСОБА_1
подав заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просив встановити факт
проживання ОСОБА_4 однією сім'єю з
ОСОБА_5, стягнути з відповідачів в
солідарному порядку на користь ОСОБА_4
компенсацію за належне їй майно в
розмірі еквівалентному вартості
даного майна, тобто 2880 грн. та стягнути
з відповідачів в солідарному порядку
судові витрати по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, рідні
брат та сестра покійного ОСОБА_5 позов
ОСОБА_4 не визнали в повному обсязі,
подали до суду письмові заперечення на
позов в яких зазначили , що хоч ОСОБА_4 з
осені 2006 року проживала разом з їхнім
братом, ОСОБА_5, але ніякого власного
майна у неї не було, спільного бюджету
вони не мали, як подружжя не проживали.
ОСОБА_4 просто допомагала ОСОБА_5
поратися по господарству. Щодо
спірного майна в письмових
запереченнях ОСОБА_2, зазначено, що
дійсно таке майно було придбане в
кредит, який оформлений на ім'я ОСОБА_4,
але кредит погашався ОСОБА_5 особисто
за рахунок зароблених ним коштів. Перед
смертю ОСОБА_5 подарував холодильник
та пральну машину ОСОБА_2 Про те, що
ОСОБА_5, подарував холодильник та
пральну машину ОСОБА_2 зазначено і в
письмових поясненнях ОСОБА_3

В судовому засіданні від 18.03.2014 року
відповідачі повністю підтримали
надані суду пояснення, зазначивши, що
ніяких стосунків, притаманних подружжю
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було і не могло
бути через фізичну неспроможність
останнього. ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5
фактично як наймичка, яка виконувала
деяку роботу по господарству.

В останньому судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні
вимоги ОСОБА_4 не визнав, та додатково
пояснив, що ніякого холодильника та
пральної машини в господарстві
покійного брата не було.

Відповідач ОСОБА_3 уточнені позовні
вимоги теж не визнала в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає позовну заяву такою, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав у АДРЕСА_1 та
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що
свідчить повний витяг з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян ( а.с. 21) та копія актового
запису про смерть (а.с.22).

З пояснень позивача, відповідачів
встановлено, що ОСОБА_5 проживав у
будинку своїх батьків у АДРЕСА_1, а з
серпня 2006 року та до часу своєї смерті
проживав за цією ж адресою разом з
ОСОБА_4

Відповідно до довідки, виданої
виконавчим комітетом Коровинської
сільської ради від 03.10.2013 р. ОСОБА_4
дійсно проживала без реєстрації місця
проживання за адресою АДРЕСА_1 з серпня
2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року разом з
ОСОБА_5, з яким разом вели спільно
господарство.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6, пояснила, що знала особисто
ОСОБА_5 та позивача. Приблизно з серпня
2006 року ОСОБА_4 стала проживала разом з
ОСОБА_5 у господарстві останнього, де
вони займалися веденням господарства,
мали коня та корову. Жили вони разом з
ОСОБА_5 мирно та дружно, вона їх
сприймала як сім'ю, так як все вони
робили удвох, вели спільний домашній
побут. Після смерті ОСОБА_5 до неї
звернулася ОСОБА_4 за допомогою, та
пояснила що відповідачі вигнали її з
будинку, де вона проживала з ОСОБА_5,
змінили замки, а частину її особистих
речей спакували у мішки та виставили у
двір. Оскільки ОСОБА_4 не мала власного
житла та доходу свідок якийсь час
опікувалась нею: надала тимчасовий
притулок, допомогла зареєструватись в
Територіальному центрі соціального
обслуговування смт. Недригайлів як
особі, що потрапила в скрутні життєві
обставини. Також свідок зазначила, що
знала про кредит, який ОСОБА_4 оформила
на своє ім'я, для купівлі пральної
машини та холодильника. Про факт
існування кредиту вона дізналася, коли
ОСОБА_4 звернулася до неї за допомогою,
так як їй були незрозумілі листи, що
надходили з банку щодо сплати коштів.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8, пояснив, що раніше співмешкав з
позивачкою. Після того, як він був
засуджений та відбував покарання у
місцях позбавлення волі, ОСОБА_4 стала
проживати з ОСОБА_5, якого він теж знав
особисто, однією сім'єю. Після
звільнення з місця позбавлення волі
ОСОБА_8 продовжував спілкуватися з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, приїзджав до них у
гості, як до сім'ї, допомагав по
господарству, ніколи не чув, щоб між
ними виникали сварки, жили вони мирно і
дружно. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в
АДРЕСА_1 як чоловік з дружиною, вели
спільне господарство, мали кобилу та
корову. Від ОСОБА_4 дізнався, що вона
придбала в кредит пральну машину та
холодильник, збирається клеїти обої в
хаті.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснив, що знає ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 як чоловіка і дружину, так як
вони проживали разом та вели спільне
господарство, мали кобилу та корову,
вважає що їхня сім'я була дружня, так як
ніколи не чув, щоб між ними виникали
сварки. З ОСОБА_5 він познайомився
близько 2 років тому, на той час він
проживав з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1. Свідок
бував у них у гостях.

Таким чином, суд вважає доведеним той
факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали
разом з 2006 року до часу смерті ОСОБА_5 в
липні 2013 року.

Разом з тим з копії рішення
Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 11 грудня 2012
року, яке набрало законної сили 21
грудня 2012 року вбачається, що цим
рішенням розірвано шлюб, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ( а.с.102-103).

Відповідно до повного витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян (а.с.106-107) та копії
актового запису (а.с.108) встановлено що
ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_10 24
листопада 1995 року, а 02 січня 2013 року до
цього актового запису внесено зміни
щодо розірвання цього шлюбу на
підставі рішення Новотроїцького
районного суду Херсонської області
від 11 грудня 2012 року.

Згідно з ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'зані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Стаття 21 СК України визначає, що шлюбом
є сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у органі державної
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК суд може
розглядати справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлення такого факту необхідне
позивачу для вирішення питань,
пов'язаних з поділом майна.

Стаття 74 СК України встановлює, що якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Таким чином, виходячи з аналізу змісту
зазначених норм суд може визнати факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу за умови, якщо такі
відносини не заборонені законом та не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Оскільки ОСОБА_4 проживаючи з ОСОБА_5 з
серпня 2006 року по 21 грудня 2012 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_10, то цей період їхнього
спільного проживання не можна вважати
таким, що особи проживали однією
сімєю, оскільки це суперечить
моральним засадам суспільства.

Тому суд приходить до висновку про те,
що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією
сім'єю як чоловік та дружина без
реєстрації шлюбу з 22 грудня 2012 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто до часу смерті
ОСОБА_5

Стосовно вимоги позивача про стягнення
з відповідачів грошової компенсацію
за належне їй майно, то суд вважає, що ця
вимога задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

З пояснень ОСОБА_4 відомо, що вона в 2008
році придбала в кредит на своє ім'я
холодильник Samsung RL26 та пральну машину
Saturn ST 1613. Придбана техніка знаходилась
за місцем її проживання з ОСОБА_5 в
АДРЕСА_1 і користувалися вони нею
спільно. Після смерті ОСОБА_5 вказана
побутова техніка залишилась у
володіння відповідачів. На вимогу
повернути ці речі відповідачі не
зважають та холодильник та пральну
машину їй не повернули.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 від свого
імені 21 травня 2008 року уклала кредитний
договір з ВАТ КБ «Надра», відповідно до
якого банк надав позичальнику кошти в
сумі 2880 грн. на придбання майна
(холодильника Samsung RL26 та пральної
машини Saturn ST 1613), що підтверджується
копією договору ( а.с.4-3) та листом ПАТ КБ
«Надра» від 11.04.2014 (а.с.99).

Про придбання ОСОБА_4 холодильника та
пральної машини свідчать пояснення
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8

Обставини придбання ОСОБА_4 в кредит
холодильника та пральної машини
визнані також відповідачами, про що
свідчать письмові пояснення
відповідачів (а.с. 29-30), та пояснення, які
вони надавали суду в засіданні від
18.03.2014 р.

Зокрема ОСОБА_2 пояснював, що ОСОБА_5 в
кінці червня 2013 року подарував йому
зазначену побутову техніку і він її
забрав собі, не зважаючи на те, що знав
про придбання даної техніки ОСОБА_4

В останньому судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 заперечив сам факт
наявності спірного майна, однак суд не
бере до уваги це пояснення та вважає, що
відповідач відмовляється від визнаних
ним же обставин з метою уникнути
задоволення позову ОСОБА_4

ОСОБА_3 також підтвердила, що дійсно
ОСОБА_4 придбала в кредит холодильник
та пральну машину, але в кінці червня
2013 року ОСОБА_5, подарував цю техніку
ОСОБА_2, а останній забрав її собі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що власником холодильника Samsung RL26 та
пральної машини Saturn ST 1613 є ОСОБА_4,
оскільки на момент придбання вказаного
майна вона хоч і проживала разом з
ОСОБА_5, але в силу ст. 74 СК України
право спільної сумісної власності на
це майно у них не виникло, оскільки в 2008
році ОСОБА_4 ще не розірвала шлюб з
ОСОБА_10 Також суд вважає доведеним той
факт, що ОСОБА_2 незаконно, без
відповідної правової підстави
заволодів майном ОСОБА_4

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.В ч.2
цієї ж статі визначені способи захисту
цивільних прав та інтересів та
заначено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Право вибору способу судового захисту
належить виключно позивачеві (частина
перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Глава 29 ЦК України «Захист права
власності» визначає способи захисту
права власності, серед яких є право
власника на витребування свого майна
із чужого незаконного володіння від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним ( ст.
387 ЦК України).

Обгрутовуючи свої позовні вимоги
позивач та її представник посилаються
на вищезазначену статтю, але просять
стягнути з відповідачів компенсацію в
розмірі еквівалентному вартості
вищезазначеного майна, тобто 2880 грн.

Таким чином, суд вважає, що позивач
обрав неналежний спосіб захисту свого
права, що не позбавляє його можливості
звернутися за його захистом в
установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
сплатила судовий збір у розмірі 488 грн
(а.с.1), та понесла витрати на правову
допомогу на загальну суму 1 300 грн., що
підтверджується угодою про правовий
захист (а.с.9), актом виконаних робіт
(а.с.10), а також ордером та угодою від
23.04.2014 р. (а.с. 111-112) та квитанцією від 30
квітня 2014 (а.с.151).

Оскільки із двох позовних вимог
немайнового та майнового характеру
судом задоволено одну позовну вимогу,
то суд вважає за необхідне стягнути з
відповідачів половину понесених
позивачем судових витрат солідарно,
відповідно до ст. 541 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд,

В И Р І
Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання факту проживання однією
сім'єю та стягнення грошової
компенсації за належне позивачу майно
задовольнити частково.

Встановити факт що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 21
грудня 2012 року до часу смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний код
НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_4 на користь
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_5,
ідентифікаційний код НОМЕР_3, 893
(вісімсот дев'яносто три ) грн. 60 коп.
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через
Недригайлівський районний суд
Сумської області шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Яковенко