Справа № 464/2445/14
Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/5978/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар Гацій
І.І.

З участю: представника позивача
Мочульського Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 10 липня 2014 року у справі за позовом
ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
договором,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 10 липня 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ВіЕйБі Банк» 26381 грн.71 коп.
заборгованості за договором
банківського обслуговування №NK 00019907
від 18 березня 2011 року та 263,82 грн.
судового збору - всього 26645 грн.53 коп.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_3- ОСОБА_5

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає рішення суду таким, що ухвалене
з неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
неповного дослідження доказів та
неправильного встановлення обставин,
що мають значення для справи.

Стверджує, що підставою для скасування
рішення є нарахування додаткової
винагороди банку за наданий кредит у
розмірі 2939 грн.08 коп. відсотків, 4570 грн.28
коп. комісії та 2937 грн.84 коп. пені.

Просить скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити частково, зокрема,
стягнути заборгованість за кредитом в
розмірі 15 934, 51 грн., а в решті позовних
вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_2, який заперечив доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що 18 березня 2011 року між
сторонами по справі укладено договір
банківського обслуговування №BL - NK
00019907 згідно з яким позивач надає
відповідачу кредит в розмірі 19000 грн. зі
сплатою процентів в розмірі 15% річних
та комісією за управління кредитом 1,5%
від суми кредиту, а відповідач
зобов»язується погашати кредит згідно
з Графіком погашення заборгованості за
кредитом та процентами - додаток №1 до
договору, що є його невід»ємною
частиною, а також виконувати інші умови
договору.

Крім того, договором також встановлено,
що у випадках порушення позичальником
зобов»язань, передбачених договором,
банк має право вимагати від
позичальника додатково сплати штрафу (
п.4.2 договору) в розмірі 25% від суми
кредиту та пеню ( п.4.3 договору)- ставка
0,50 %, що згідно із ст.ст. 546, 549 ЦК України
є видом забезпечення виконання
зобов»язання. ( а.с. 4-11).

Відповідно до ст..11 п.2 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов»язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець)
зобов»язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем «ВіЕйБі Банк» умови
кредитного договору виконано та надано
відповідачу ОСОБА_3 кредит на зазначену
вище суму, що підтверджується випискою
за поточним ( картковим) рахунком та не
заперечується самим відповідачем та
його представником.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов»язання не виконував та щомісячні
платежі згідно графіка погашення
кредиту не сплачував, чим порушив
вимоги ст.ст.526,530 ЦК України, що
підставно зазначив суд першої
інстанції.

Згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов»язння.

Відповідно до проведеного розрахунку
заборгованості, який не заперечується
стороною відповідача, суд першої
інстанції погодився з таким, оскільки
розрахунок проведено до умов
укладеного між сторонами кредитного
договору .

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині заперечення представником
відповідача проти стягнення пені та
комісії, стягнення яких банком не
роз»яснювалося, слід зазначити, що
відповідачем добровільно підписаний
кредитний договір та зазначені умови
випливають із п.4.2, 4.3 загальної частини
кредитного договору.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Виходячи із вище зазначеного та
враховуючи те, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3.
- ОСОБА_4 в і д х и л и т и.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 10 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин