АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 28 березня
2014 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 р. публічне акціонерне
товариство комерційний банк «Надра»
(надалі - ПАТ КБ «Надра») звернулося у
суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не
виконують зобов'язання за кредитним
договором, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, що підлягає стягненню
з відповідачів на користь банку та
складається з: тіла кредиту в сумі 26 466,
47 дол.США, несплачених відсотків - 11 312, 50
дол.США, пені за прострочення строків
виконання сплати мінімально
необхідного платежу в сумі 20 661, 83
дол.США та 198, 50 дол.США - несплачених
комісій, а всього - 61 452, 43 дол.США, що за
курсом Національного Банку України
станом на 27 травня 2013 р. становить 491 189
грн. 27 коп.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 р. позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2
у солідарному порядку на користь ПАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором в сумі 26 466, 47 дол.США, що
станом на 27 травня 2013 р. за офіційним
курсом валют НБУ складає 211 546 грн. 49
коп., заборгованість за відсотками в
сумі 11 312, 50 дол.США, що станом на 27
травня 2013 р. за офіційним курсом валют
НБУ складає 90 420 грн. 81 коп., комісію
за консультаційні послуги в сумі 198, 50
дол.США, що станом на 27 травня 2013 р. за
офіційним курсом валют НБУ складає 1 586
грн. 61 коп., пеню за прострочення сплати
кредиту в сумі 2 380, 12 дол.США, що станом
на 27 травня 2013 р. за офіційним курсом
валют НБУ складає 19 024 грн. 30 коп.
Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить, за
змістом апеляційної скарги, рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
скасувати та ухвалити цій частині нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, який підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити, представника ОСОБА_1,
який заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Рішення суду в частині вирішення вимог
про стягнення заборгованості по тілу
кредиту, несплачених відсотках,
заборгованості по сплаті комісії та
пені за прострочення сплати кредиту
сторонами не оскаржено, тому у
відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України колегія суддів перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 29
серпня 2008 р. між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було
укладено договір «Автопакет»
№411/П/74/2008-840 про надання у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошових коштів в сумі 28 921, 44 дол.США на
придбання автомобіля Hyundai Sonata, 2008 року
випуску, р.н. НОМЕР_1, зі сплатою 15, 9%
річних та кінцевим терміном погашення
до 28 серпня 2015 р. /а.с.6-11/.

16 липня 2009 р. було укладено додаткову
угоду №1 до договору та 24
грудня 2010 р. - додаткову угоду №2, якою
сторони дійшли згоди викласти договір
в іншій редакції /а.с.79-86, 87-93/.

Встановлено, що відповідачі порушували
умови кредитного договору з додатками
до нього, взяті зобов'язання не
виконували, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення штрафів та
реструктуризованої пені, районний суд
виходив з підстав недоведеності факту
порушення відповідачами умов договору
та відсутності правових підстав до
стягнення реструктуризованої пені.

Між тим, з такими висновками суду
першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до п.5.2 додаткової угоди №2
від 24 грудня 2010р. до кредитного
договору, у випадку порушення
позичальником вимог п.4.3.2-4.3.5, 4.3.8-4.3.18
цього договору/а саме: щорічно
здійснювати страхування заставного
майна, надавати довідку про розмір
отриманої заробітної плати та/або
доходів не рідше одного разу за кожний
календарний рій впродовж строку дії
договору/ позичальник зобов'язаний
сплатити штраф, у розмірі 5% від суми
залишку кредиту.

У матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження виконання зазначених
умов договору.

Окрім цього, відповідно до п.5.3
додаткової угоди №2 до договору у
випадку прострочення позичальником
виконання зобов'язання, визначеного
абз.1 п.2.4 кредитного договору на строк
більше 30 календарних днів, позичальник,
починаючи з 30 дня прострочення,
зобов'язаний сплатити кредитору штраф
у розмірі 10% від суми несплаченого
щомісячного платежу за кожен випадок.

Як свідчить долучений до матеріалів
справи розрахунок заборгованості,
станом на 27 травня 2013 р. відповідач
належним чином не виконував умови
договору, остільки не сплачував
необхідних щомісячних платежів,
внаслідок чого й утворилася
заборгованість за тілом кредиту та
відсотками про стягнення якої було
заявлено вимогу банком, що свідчить про
наявність підстав до застосування
положень п.5.3 зазначеної додаткової
угоди.

Згідно п.7.2 кредитного договору
сторонами визначено строк позовної
давності у 10 років /а.с.11/.

При цьому, також районний суд залишив
поза увагою зміст п. 1.1.1 та 1.1.2
укладеної між сторонами додаткової
угоди № 2 до договору, відповідно до
якої при умові виконання
позичальником умов договору,
останньому протягом 6
місяців з січня 2010р. по червень 2011р.
надається відстрочка сплати частини
необхідного платежу, розмір якого
визначається в додатку № 1 до цього
договору, а, починаючи з липня 2011р.,
позичальник сплачує суму в розмірі
відстрочених протягом зазначеного в п.
1.1.1 договору періоду платежів згідно
додатку 1 до цього договору /а.с.87/.

Районний суд, долучивши 28 березня 2014 р.
до матеріалів справи додаткові угоди
договору, в порушення вимог ч.4 ст.10, ч.1
ст.31, ч.1 ст.137 ЦПК України не сприяв
сторонам у здійсненні їх прав для
всебічного і повного з'ясування
обставин справи й того ж дня ухвалив
рішення.

Разом з тим, з долученого в суді
апеляційної інстанції додатку № 1 до
додаткової угоди № 2 від 24 грудня 2010р.,
убачається, що сторони дійшли згоди
про реструктуризацію пені, яка виникла
за попередній період, в сумі 433,01 дол.
США та яку відповідачі зобов'язалися
сплатити 20 липня 2011р. /а.с.193-195/.

Встановлено, що кредитний договір з
додатками до нього, а також додаток № 1
до додаткової угоди № 2 є чинними. Їх
дійсність ніким не оспорено.

У матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження сплати відповідачами
пені, яка виникла за період до
укладення додаткової угоди № 2 та
визначена у додатку до угоди, як
реструкруризована, в той час як строк
позовної давності за умовами договору
сторонами визначено у 10 років /а.с.11/.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає необґрунтованими
висновки суд першої інстанції про
відсутність правових підстав до
задоволення позову в частині
стягнення з боржників штрафів, в
розмірі 5% від суми залишку кредиту та 10%
від суми несплаченого щомісячного
платежу за кожен випадок, що згідно
даних долученого до справи розрахунку
становить, відповідно, 1
323,32 дол.США, та 19 338,51 дол.США., та
еквівалентно 165 150 грн. 01 коп., а також
реструктуризованої пені, в сумі 443,01
дол.США., що еквівалентно 3 461
грн. 05 коп.

При цьому, колегія суддів враховує й
пояснення представника позивача про
необхідність застосування під час
вирішення спору співвідношення курсу
національної валюти до долара США.,
який було заявлено у позові: 1 дол. США =
7,993грн., а не того курсу, який існує на
дату ухвалення рішення.

З огляду на викладене, рішення
районного суду в частині вирішення
вимог про стягнення
реструктуризованої пені та штрафів, як
постановлене з неповним з'ясуванням
обставин справи, порушенням норм
матеріального й процесуального права,
слід скасувати, а по справі в цій
частині підлягає до ухвалення нове
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 березня 2014 року в частині
вирішення позовних вимог про
стягнення штрафів та
реструктуризованої пені скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» штрафи за порушення умов
кредитного договору в сумі 20 661, 83 дол.
США, що еквівалентно 165 150 грн. 01 коп. та
реструктуризовану пеню, в сумі 433 дол.
США, що еквівалентно 3 461 грн. 05 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №756/10672/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6782/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.