У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Бисаги Т. Ю.

при секретарі - Гаврилко В. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 13 червня 2013 року в частині
зустрічного позову по справі за
позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1
про вилучення заставного майна та
звернення стягнення на предмет застави
і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ
КБ "Приватбанк", третя особа - ПАТ
"Страхова компанія "Інгосстрах" про
захист прав споживача банківських
послуг, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
пред'явив позов до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на заставне майно.

Свої вимоги мотивував тим, що
відповідач своїх зобов'язань по
кредитному договору від 19 січня 2006 року
не виконав, внаслідок чого у нього
утворилася заборгованість по кредиту,
в рахунок якої банк просив звернути
стягнення на заставне майно -
автомобіль марки Шевролетт Авто, 2006
року випуску.

ОСОБА_1 в травні 2013 року звернувся із
зустрічним позовом до ПАТ КБ
«Приватбанк» про захист прав споживача
банківських послуг, оскільки банком
безпідставно та без його повідомлення
збільшено розмір відсоткової ставки за
користування кредитом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 13 червня 2013 року первісний
позов задоволено. Передано в заклад ПАТ
КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у
ОСОБА_1 належне йому на праві власності
заставне майно - автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y,
2006 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2,
р/н НОМЕР_1.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором
№ MKK7AU04520009 від 19 січня 2006 року в сумі
7683,10 доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 61 255,05 грн.,
звернуто стягнення на предмет застави
-автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2006 року
випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, р/н
НОМЕР_1, шляхом продажу вказаного
автомобіля з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, із зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ, а
також наданням ПАТ КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 4 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції в
частині первісного позову скасовано, а
провадження у справі закрито.

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 4 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції в
частині зустрічного позову скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення.
Зустрічний позов задоволено частково.
Дії ПАТ КБ «Приватбанк» по збільшенню з
1 листопада 2008 року процентної ставки
за користування кредитом згідно
кредитного договору № MKK7AU04520009 від 19
січня 2006 року з 12 % річних до 14 % річних,
по нарахуванню заборгованості з
врахуванням 35, 98 % річних з 30 травня 2006
року та 40, 06 % річних з 01 листопада 2008
року від суми непогашеної в строк
заборгованості визнати незаконними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду в частині
зустрічних вимог ОСОБА_1 про захист
прав споживача банківських послуг
скасовано, а справу в цій частині
передано на новий апеляційний розгляд.
Ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 4 грудня 2013
року про закриття провадження у справі
- залишено без змін.

Отже, межі оскарження: рішення суду
першої інстанції в частині зустрічного
позову. В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить зустрічний позов задовольнити,
оскільки банк без його повідомлення
збільшив відсоткову ставку по кредиту,
чим порушив його права як споживача
банківських послуг.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також що умова договору щодо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.
Закон України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року, яким ЦК
України було доповнено ст. 10561, набрав
чинності з 9 січня 2009 року.

Згідно з п. 3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року № 168 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за № 541/13808,
банки мають право змінювати процентну
ставку за кредитом лише в разі настання
події, не залежної від волі сторін
договору, яка має безпосередній вплив
на вартість кредитних ресурсів банку.
Однією з таких підстав є підвищення
облікової ставки Національного банку
України та нестабільність курсової
політики.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. З ст. 653 ЦК України в разі зміни
договору зобов'язання змінюється з
моменту досягнення домовленості про
зміну договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Отже, якщо умовами кредитного договору,
щодо яких сторони дійшли згоди під час
його укладення, передбачено право
банку в односторонні порядку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом у разі
настання певних умов з додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом Україна від 12 грудня
2008 року № 661-VI, який набрав чинності 10
січня 2009 року, а саме підвищення
відбулося з дотриманням процедури,
передбаченої договором.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що 19
січня 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір, за умовами
якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі
18266, 56 доларів США зі сплатою 12% річних
строком до 18 січня 2013 року.

10 жовтня 2008 року банком прийнято
рішення про збільшення процентної
ставки за користування кредитом до 14%
річних починаючи 1 листопада 2008 року,
про що повідомив позичальника належним
чином. Передбачена договором процедура
була дотримана.

Отже, банком рішення про підвищення
процентної ставки за кредитним
договором було прийнято до набрання
чинності законом, відповідно до якого
умова договору щодо права банку
змінювати розмір процентів в
односторонньому порядку є нікчемною.

При цьому, повідомлення про збільшення
розміру процентної ставки за
користування кредитом в
односторонньому порядку було
надіслано також 10 жовтня 2008 року, про що
свідчить лист банку та реєстр
відправки заказної кореспонденції
(а.с.45-47).

З вказаного слідує, що рішення про
збільшення розміру процентної ставки
банком прийнято відповідно до договору
та чинного на той час законодавства,
при цьому боржник був повідомлений про
таку зміну.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні зустрічного позову суд
першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та прийшов
до висновку, що підстав для задоволення
зустрічного позову немає.

Рішення суду першої інстанції в
оскарженій частині ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування немає, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 13 червня 2013 року в частині
зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ
"Приватбанк", третя особа - ПАТ "Страхова
компанія "Інгосстрах" про захист прав
споживача банківських послуг -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
____________

Судді
____________

____________