АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6239/14
Головуючий 1 інстанції:
Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на ухвалу Дзержинського районного суду
Харківської області від 28 липня 2014 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «Верус» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «Верус» у
Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в
и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом, в якому просило стягнути з
ОСОБА_4 на його користь заборгованість
за кредитним договором в сумі 15 436,81
грн., сплачений судовий збір, а також з
ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА
«Верус» у Дзержинському районі м.
Харкова та ОСОБА_3 солідарно
заборгованість 10 000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
у відкритті провадження в частині
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ТОВ «УФА «Верус» в особі філії ТОВ «УФА
«Верус» у Дзержинському районі м.
Харкова - відмовлено.

Позов в частині позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 повернуто
позивачеві.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на те, що
судом порушено норми процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду та
направити справу до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що в даному випадку спір
не є корпоративним, а тому позовні
вимоги банку до фізичної особи не
розглядатимуться в порядку
господарського судочинства. Даний спір
носить цивільно-правовий характер та
виник з правовідносин, які склалися між
юридичною особою та фізичними особами.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, що з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у відкритті провадження у
частині позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», в
особі філії ТОВ «УФА «Верус» у
Дзержинському районі міста Харкова,
суд першої інстанції виходив із того,
що спір виник між юридичними особами і
підлягає розгляду у господарському
суді, а не суді загальної юрисдикції.
Оскільки місцезнаходженням
відповідача ОСОБА_3 не є Дзержинський
район міста Харкова, позовна заява
підлягає поверненню позивачу для
подання її до належного суду.

Такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

За змістом вказаних норм та ст.32, ч.2
ст.118 ЦПК України визначення
процесуальної співучасті відповідачів
є правом позивача.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п.2 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
від 30 березня 2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» оскільки у
спорах, що виникають із кредитних
правовідносин, сторонами є як юридичні,
так і фізичні особи та з урахуванням
вимог статей 15-16, частини другої статті
118 Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа, а вимоги
взаємопов'язані між собою і окремий їх
розгляд неможливий. Зокрема, це можуть
бути позови банку (іншої фінансової
установи) до фізичної особи -
позичальника і до юридичної особи -
поручителя чи навпаки, які виникли з
одних і тих самих правовідносин -
отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання
- кредитного договору - характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
відповідає перед кредитором, за
загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договорів.

З огляду на це, висновок суду про
те, що вимоги до боржника ОСОБА_3 і
поручителя ТОВ «УФА «Верус», в особі
ТОВ «УФА «Верус» у Дзержинському
районі міста Харкова не можуть бути
розглянуті в одному провадженні у
порядку цивільного судочинства, є
помилковим, протирічить вимогам ч.ч.1,2
ст.554, ч.1 ст.543 ЦК України і ст.15, ст.32, ч.2
ст.118 ЦПК України.

А отже, помилковим є і висновок
суду про непідсудність позову,
пред'явленого до боржника ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.113 ЦПК України
позови до кількох відповідачів, які
проживають або знаходяться в різних
місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача.

Місцезнаходженням поручителя ТОВ
«УФА «Верус» є Дзержинський район
міста Харкова.

А отже ПАТ КБ «ПриватБанк» мав
право пред'явити позов до
Дзержинського районного суду міста
Харкова за місцезнаходженням одного із
відповідачів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.1 ст.307,
п. 4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
скасувати.

Справу направити до того ж суду для
продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
проголошення і оскарженню не підлягає,
як така, що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий суддя

Судді колегії