РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/12428/13-ц

2/643/330/14

13.08.2014 р.

м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Соломаха О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Московського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої
залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
вказана квартира розташована на
шостому поверсі дев'ятиповерхового
будинку.

23.07.20103 року через недбале ставлення до
сантехнічного обладнання мешканців
квартири №26 цього ж будинку, сталося
залиття належної позивачу квартири,
про що комісією КП «Жилкомсервіс»
складено відповідний акт №31 від 23.07.2013
року. Під час обстеження квартири
позивача вказаною комісією виявлені
вологі сліди залиття від течі гарячої
води на стелі та стінах в коридорі,
ванній кімнаті, кухні, пошкоджено меблі
на кухні - диван, кухонну шафу,
антресолі з речами залиті гарячою
водою, пошкоджено підлогу. Загальний
розмір завданої шкоди позивач оцінює в
6050 грн. Крім того позивач вважає, що
діями відповідача їй завдано моральної
шкоди, оскільки внаслідок залиття вона
перенесла психологічний струс,
втратила спокій і надію на відновлення
попереднього стану квартири, має
витрачати зусилля на придбання нових
речей, замість пошкоджених, постійно
відчуває в зв'язку із цим дискомфорт у
зв'язку із підвищеною вологістю в
квартирі, діти позивача також
ризикують захворіти через
несприятливі умови проживання.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та,
посилаючись на вищевикладені
обставини, просила суд позовні вимоги
повністю задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково, та
пояснила, що вона є інвалідом дитинства
та страждає на епілепсію. Вважала, що
поведінка позивача щодо неї та її
батьків є протиправною, оскільки
ОСОБА_1 постійно висловлювала якісь
претензії їй та її батькам, внаслідок
чого через постійний стрес у
відповідача почастішали напади
епілепсії. Під час одного з нападів,
відповідач наливала чайник та
відбулось залиття. Про проведення
огляду квартири відповідача ніхто не
повідомив, недбалого ставлення до
сантехніки з її боку також не було.
Відповідач не заперечувала проти
стягнення з неї на користь позивача
суми збитків, в межах, визначених при
проведені судової
будівельно-технічної експертизи. В
іншій частині в задоволенні позовних
вимог просила суд відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши надані
докази в їх сукупності, встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 01.02.1999 року р.№ 5-99-170165
виданого на розпорядження ЦПДЖФ №7268
від 01.02.1999 року, копія якого є в
матеріалах справи.

Відповідно до технічного паспорту на
вказану квартиру, виданого КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», вона розташована на 6
поверсі 9-ти поверхового жилого будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження від
23.07.2013 року санітарно-технічного стану
квартири АДРЕСА_1, квартира знаходиться
у господарському веденні Дільниці №31
КП «Жилкомсервіс». У ході обстеження
встановлено факт залиття квартири
гарячою водою, факт пошкодження меблів
та оздоблення в квартирі.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2380
від 31.03.2014 року, проведеної на виконання
ухвали суду, вартість робіт і
будівельних матеріалів для проведення
відновлювального ремонту в квартирі
АДРЕСА_1, необхідного в зв'язку із
залиттям на 31.03.2014 року становить 4702,00
грн. відповісти на питання про
встановлення причини залиття не
надається можливим, оскільки експерт
не приймав участь у складанні акту про
залиття розгляданої квартири і з
моменту залиття минув значний
проміжок часу.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України
власник має право на відшкодування
завданої йому майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода , завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Відповідно
до ст. 1192 ЦК України з урахуванням
обставин справи суд може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню, визначається
відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі.

Так, в судовому засіданні відповідач не
заперечувала наявність
причинно-наслідкового зв'язку між її
діями та самою подією залиття, про що,
крім іншого, подавала і свої письмові
пояснення, а тому суд вважає доведеним,
що саме неправомірні дії
(бездіяльність) відповідача у справі
потягли за собою завдання позивачеві
матеріальних збитків та моральної
шкоди. Факт залиття квартири позивача
гарячою водою з квартири, що
розташована на поверх вище, було
підтверджено також поясненнями
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27
березня 1992 року, із відповідними
змінами, «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодування в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року, із відповідними
змінами, «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

До наступного часу заподіяні позивачу
збитки не компенсовані.

Відповідно до п.3 Постанови №4 від 31
березня 1995 року Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику по
справах про відшкодування морального
(немайнового) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
не є співрозмірними із заподіяними
позивачу матеріальними збитками, часом
за який вони не були компенсовані, та
стражданнями особи у зв'язку з
порушеннями її права на відшкодування
збитків, та задовольняє позов в цій
частині частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. З урахуванням
вищевикладеного, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача понесені нею судові
витрати в сумі 2476,31 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК,
ч.3 ст.386, п.1 ч.2 ст.22, ч.1 ст.1166, ч.2 ст. 23 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків 4702,00 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди в сумі
500 грн., в рахунок відшкодування
понесених позивачем судових витрат в
сумі 2476,31 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти дні з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Сиротников Р.Є.