У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко
О.В., Хилевича С.В.

Секретар судових
засідань Пиляй І.С.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 18 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 18 березня
2014 року позовні вимоги задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 18 лютого 2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції, актовий запис № 177
розірвано.

Малолітню дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з
матір"ю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини
усіх видів заробітку щомісяця,
починаючи з 16 грудня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 229 грн. 40
коп.

Рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
доводить про незаконність та
необгрунтованість рішення суду через
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Справа № 22-ц/787/1211/2014
Головуючий в 1 інст.-
Харечко С.П.

Суддя-доповідач -Собіна І.М.

Зазначає, що суд першої інстанції не
врахував роз"ясень, що містяться в п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України « Про судове рішення у
цивільній справі», та вийшов за межі
позовних вимог, оскільки позивач
заявляла позовну вимогу про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

Також суд не взяв до уваги, що позивач
на підтвердження своїх вимог будь-яких
доказів не надала, а її твердження про
відсутність між сторонами подружніх
стосунків та формальність шлюбу не
відповідає дійсності.

Вказує, що суд прийшов до помилкового
висновку про наявність підстав для
стягнення з нього аліментів, оскільки
за час проживання однією сім"єю
подружжям було оформлено ряд кредитів
на його ім"я, по яких є заборгованість,
кредити сплачує самостійно, крім того
зазначає, що має незадовільний стан
здоров"я. Вважає, що оскільки
добровільно утримує доньку, тому
підстави для стягнення з нього
аліментів в судовому порядку відсутні.

Вважає також неправомірним визначення
судом місця проживання дитини з
матір"ю, оскільки остання чинить
перешкоди у спілкуванні з донькою, що
негативно впливає на розвиток доньки.
Крім того, судом не залучено орган
опіки й піклування до участі у даній
справі.

По наведених підставах відповідач
просить рішення скасувати й ухвалити
нове рішення про відмову ОСОБА_3 у
задоволенні позовних вимог про
розірвання шлюбу.

Решту позовних вимог просить
залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, які з"явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про відхилення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи та як це
встановлено судом, сторони 18 лютого 2006
року зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась їх донька -ОСОБА_4 (а.с. -5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції обгрунтовано виходив
з наявності підстав для розірвання
шлюбу та стягнення з відповідача
аліментів, що узгоджується з вимогами
ст. 180 СК України, обґрунтовано
задовольнивши також позовну вимогу про
залишення дитини проживати з маті»ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд з'ясовує фактичні
взаємовідносини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.

Відповідно до вимог ч. 2 цієї статті,
суд ухвалює рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, що сторони
подружніх відносин не підтримують,
спільного господарства не ведуть.
Позивач категорично наполягає на
розірванні шлюбу, вказуючи, що
примирення неможливе, відновлювати
сімейно-шлюбні відносини вона не має
наміру, подальше спільне проживання
суперечать її інтересам та інтересам
дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції
України, шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається, що передбачено
ч. 1 ст. 24 СК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, судом першої інстанції було
вжито заходів для примирення подружжя
з наданням строку для примирення - один
місяць.

Відповідно до роз'яснень п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 ''Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів'' вирішуючи питання щодо
розміру аліментів, суд повинен
ураховувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

При визначенні розміру аліментів
дані обставини були враховані судом
першої інстанції .

Посилання відповідача на те, що
суд вийшов за межі позовних вимог,
визначивши аліменти в ? частини усіх
видів заробітку при тому, що позивач
заявляла позовну вимогу про стягнення
з відповідача аліментів у твердій
грошовій сумі не заслуговують на увагу,
виходячи з наступного.

Згідно положень ч.2. ст.31 ЦПК
України, до початку розгляду судом
справи по суті позивач має право шляхом
подання письмової заяви змінити
предмет або підставу позову, а
відповідач - пред"явити зустрічний
позов.

В матеріалах справи наявна заява,
подана представником позивача -
ОСОБА_6 18 березня 2014 року про уточнення
позовних вимог.(а.с. 19).

Покликання відповідача на те, що суд,
при визначенні розміру аліментів не
врахував вимог ст. 182 СК України колегія
суддів не бере до уваги, виходячи з
наступного.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то відповідно до ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідач офіційно працевлаштований,
що підтверджується довідкою про
доходи, що міститься в матеріалах
справи, інших утриманців не має. Жодних
доказів про відсутність об'єктивної
можливості сплачувати аліменти саме у
розмірі 1/2 частини всіх видів
заробітку, відповідач до суду не надав
і судом їх не здобуто.

Крім того, як вбачається із
звукозапису судового засідання,
відповідач позов в частині стягнення з
нього аліментів в розмірі ? його
доходів визнав (а.с.22).

Не можуть бути підставою для
скасування рішення й доводи
відповідача про те, що суд безпідставно
вирішив питання про проживання доньки
з позивачем, оскільки ОСОБА_3 чинить
перешкоди у спілкуванні та вихованні
доньки, оскільки у відповідача наявне
право в судовому порядку вирішити спір
щодо його участі у вихованні дитини,
згідно положень чинного СК України.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно встановлені
обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами, в зв'язку із чим рішення
підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п. 1ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів
починаючи з дня набрання нею чинності.

Головуючий
Собіна І.М.

Судді :
Оніпко О.В.

Хилевич С.В.