Справа № 132/1382/14-ц Провадження №
22-ц/772/2628/2014Головуючий в суді першої
інстанції Копчинський В. І.Категорія 47
Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів ОніщукаВ.В. та ПанасюкаО.С, при
секретарі Руденко О.М, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Калинівського
районного суду від 23 липня 2014р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Дружелюбівське» с.Дружелюбівка
Калинівського району про повернення
земельної ділянки, відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, --

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2014р. ОСОБА_3 звернулася в
суд з позовом до приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Дружелюбівське» с.Дружелюбівка
Калинівського району про повернення
земельної ділянки, відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.
Зазначила, що згідно з договором від
01.01.2012р. вона передала відповідачу в
оренду строком до 01.01.2014р. земельну
ділянку площею 2.0755га, що розташована на
території Дружелюбівської сільської
ради Калинівського району Вінницької
області і належить їй на підставі
Державного акта на право власності на
земельну ділянку. Після закінчення
строку дії договору оренди відповідач,
незважаючи на неодноразові звернення
ОСОБА_3, земельну ділянку їй не
повернув, чим унеможливив своєчасне
укладення нею договору оренди з іншим
господарством і отримання
відповідного доходу у вигляді орендної
плати, що з огляду на невеликий розмір
її пенсії для неї є суттєвою втратою. У
зв'язку з цим позивачка просила суд
зобов'язати ПОСП «Дружелюбівське»
повернути їй земельну ділянку і
стягнути з відповідача на її користь
суму неотриманої орендної плати -
3596грн.28коп, що відповідає 6% вартості
цієї земельної ділянки, 2000грн. у
відшкодування моральної шкоди, а також
відшкодувати понесені нею витрати по
сплаті судового збору і на правову
допомогу в сумі 800грн.

Рішенням Калинівського районного
суду від 23 липня 2014р. позов задоволено
частково. Зобов'язано ПОСП
«Дружелюбівське» повернути ОСОБА_3.
зазначену земельну ділянку і стягнуто
з відповідача на її користь 243грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору. В задоволенні решти
заявлених вимог відмовлено.

ПОСП «Дружелюбівське» не
подавало апеляційну скаргу на дане
рішення стосовно часткового
задоволення заявлених вимог.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній
скарзі просить дане рішення скасувати
і ухвалити нове про повне задоволення
позову. Вважає, що відмовляючи у
задоволенні її вимог про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, а також
про відшкодування витрат на правову
допомогу в сумі 800грн, суд першої
інстанції в порушення норм
процесуального права не приділив
належної уваги доводам, наведеним в
обгрунтування цих вимог і невірно
застосував норми матеріального права.

Належним чином повідомлений
представник ПОСП «Дружелюбівське» в
суд апеляційної інстанції не з'явився і
у своїй письмовій заяві, посилаючись на
незадовільний стан здоров'я, просив
відкласти розгляд справи. Однак згідно
ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка за
таких обставин не перешкоджає розгляду
справи в апеляційному суді.

Адвокат ОСОБА_4, який представляє
інтереси ОСОБА_3, підтримав апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

Вислухавши адвоката ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню стосовно
позову ОСОБА_3. про відшкодування
моральної шкоди. Адже встановлено, що
01.01.2014р. закінчився строк дії договору
оренди ( який зареєстрованим так і не
був). З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка з метою повернення їй
земельної ділянки докладала чимало
зусиль, зокрема ще в жовтні 2012р.
звернулася до відповідача з заявою, у
якій просила не обробляти її земельну
ділянку, оскільки має намір укласти
договір оренди з іншим підприємством
(так як договір оренди з відповідачем
не був зареєстрований, то він вважався
не укладеним). Потім позивачка
зверталася до Державної інспекції
сільського господарства України,
наслідком чого постановою від 31.03.2014р.
директора ПОСП «Дружелюбівське»
ОСОБА_5 було притягнуто до
адміністративної відповідальності
(а.с.7, 14, 25, 34-36). З огляду на використання
і утримання відповідачем даної
земельної ділянки без будь-яких
правових підстав колегія суддів
вважає, що ці його дії виходять за рамки
договірних правовідносин і що такими
його незаконними діями позивачці
завдано маральну шкоду. Розмір
моральної шкоди суд вважає рівним
1000грн. Вказана сума підлягає
відшкодуванню.

Разом з тим колегія суддів вважає
правильним висновок суду про
необхідність відмови у задоволенні
вимоги ОСОБА_3. про відшкодування
матеріальної шкоди. Адже договір
оренди з іншим господарством нею так і
не було укладено, у зв'язку з чим її
доводи про неотриманий прибуток
відносяться до категорії припущень.
При цьому колегія суддів додатково
звертає увагу на таке :

У відповідності до п.2 ч.1 ст.22 ЦК України
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода),
- є збитками.

А згідно ч.2ст.157 ЗК України порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Такий Порядок затверджено Постановою
Кабінетом Міністрів України від 19
квітня 1993 року № 284.

Згідно з п.2 цього Порядку розміри
збитків визначаються комісіями,
створеними відповідними районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. До складу
комісій включаються представники
відповідних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів
і фінансових органів, органів у
справах містобудування і архітектури
та виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.
Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

У відповідності до п.3 зазначеного
Порядку відшкодуванню підлягають,
зокрема, інші збитки власників землі
і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.
Неодержаний доход - це дохід, який міг
би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі
орендар, із земельної ділянки і який
він не одержав внаслідок її вилучення
(викупу) або тимчасового зайняття,
обмеження прав, погіршення якості
землі або приведення її у
непридатність для використання за
цільовим призначенням у результаті
негативного впливу, спричиненого
діяльністю підприємств, установ,
організацій та громадян.

Отже, у даному випадку допустимим
доказом заподіяння власнику земельної
ділянки збитків, у тому числі у вигляді
неодержаного доходу та їх розміру міг
би бути лише встановлений п.2 «Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»
акт комісії Калинівської районної
державної адміністрації Вінницької
області, затверджений її головою. Такий
акт позивачкою наданий не був. Тому
колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, яка акцентує увагу
лише на встановленому факті
безпідставного користування
відповідача землею і на визначеному у
ст.34 Закону України «Про оренду землі»
права позивача на відшкодування
збитків.

Також правильним є висновок суду
про необхідність відмови у задоволенні
вимог про відшкодування витрат на
правову допомогу. Адже у даному випадку
з наданого адвокатом договору про
надання правової допомоги №02-14 від
02.04.2014р. та квитанції про оплату
позивачкою 800грн (а.с.18,19) неможливо
зробити висновок про проведену ним
роботу та про те, які послуги і протягом
якого часу ним надавалися. Тобто
адвокат, не надавши відповідний
розрахунок, не виконав вимоги ч.2 ст.84
ЦПК України та Закону України «Про
граничний розмір компенсації на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», де
зазначено, що при вирішенні питання про
відшкодування витрат на правову
допомогу слід враховувати погодинну
участь адвоката у справі.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

На підставі наведеного і
керуючись ст.ст. 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314,
316, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Калинівського районного суду
від 23 липня 2014р. у даній справі
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди. Позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково. Стягнути
з приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Дружелюбівське» на користь ОСОБА_3
1000грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :