інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/3340/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 46
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц. Іванової І.В.

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 березня 2014 року
у справі за позовом заступника
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області в інтересах держави
до Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_1, третя особа - садівниче
товариство «Воїн-3» про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку і
скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року заступник
прокурора звернувся до суду з позовом
та просив визнати незаконним та
скасувати розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 2544 від 06 жовтня 2011 року,
визнати недійсним державний акт серії
ЯМ № 086067 на право власності на земельну
ділянку площею 0, 2632 га та скасувати
його державну реєстрацію.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
прокуратурою виявлено порушення
законності відведення у власність
громадян земельних ділянок на
території Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області. Так, розпорядженням
Києво-Святошинської РДА від 06 жовтня 2011
року затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 площею 0,2632 га для
ведення особистого селянського
господарства, за межами населеного
пункту. На підставі вказаного
розпорядження ОСОБА_1 отримав
державний акт на право власності на
вищезазначену земельну ділянку. Разом
з тим, вказаний державний акт виданий
ОСОБА_1 з порушенням вимог земельного
законодавства та повинен бути визнаний
недійсним з наступних підстав. Зокрема,
садівниче товариство «Воїн-3»
використовує на території Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району земельні ділянки загальною
площею 30,80 га на підставі державного
акту на право постійного користування
землею. Проте, перевіркою, проведеною
прокуратурою області за участі
спеціалістів Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області, відділу Держземагентства у
Києво-Святошинському районі та
інженера-геодезиста встановлено, що
земельна ділянка з кадастровим номером
:12:003:0243, площею 0.2632 га, яка
належить ОСОБА_1, в частині площі 0, 2015 га
відведена за рахунок землі, що
перебуває у користуванні у садівничого
товариства «Воїн-3» без згоди
останнього, чим незаконно припинено
його право постійного користування
земельною ділянкою.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
березня 2014 року заступнику прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області в інтересах держави відмовлено
у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Київської області просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що
передача земельної ділянки у власність
ОСОБА_1 здійснена без попереднього її
вилучення у постійного користувача.
Видача державного акту здійснена без
достатніх правових підстав. Прокурор
пред'являв позов не в інтересах СТ "Воїн
3", а в інтересах держави на підставі
проведеної перевірки.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області від 06 жовтня 2011 року № 2544
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 0,2632 га для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області та передано
її безоплатно у власність ОСОБА_1.

23 травня 2012 року ОСОБА_1 видано
державний акт серії ЯМ № 086067 на право
власності на земельну ділянку площею 0,
2632 га, цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства,
розташовану на території Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області. Кадастровий
номер земельної ділянки :12:003:0243.

Згідно державного акту на право
постійного користування землею № 000501 у
постійному користуванні садового
товариства «Воїн-3» перебуває земельна
ділянка площею 30,80 га, цільове
призначення - ведення садівництва, що
знаходиться на території Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що звернення
прокурора до суду не відповідає
вимогам ст. 5 Закону України «Про
прокуратуру» та прокуратурою не надано
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор або його
заступник при виявленні порушень
закону має право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою для
представництва у суді прокурором
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними та державою.

Відповідно до вимог ст. 5 зазначеного
Закону на прокуратуру України
покладається, зокрема, представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Однак, позовна заява, подана
прокуратурою в інтересах держави,
фактично подана в інтересах юридичної
особи - садівничого товариства «Воїн-3»,
яке наділене самостійною
правосуб'єктністю. Звернення до суду
прокурора в даному випадку суперечить
положенням статті 5 Закону України «Про
прокуратуру», у зв'язку з тим, що
відсутній факт порушення інтересів
держави.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК
України власник не може бути
позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Так, розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_1

На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_1 отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку.

Згідно відповіді управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області від 26.02.2014 року за № 01.21/1852
документація із землеустрою щодо
оформлення права постійного
користування земельною ділянкою
садовим товариством «Воїн-3» в межах
Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області не виявлена. Крім того,
зазначено, що облік земельних ділянок,
згідно чинного законодавства України,
ведеться за допомогою
програмно-апаратного комплексу
«Національна кадастрова система».
Відтак, за результатами введення до
пошукових форм програми наданих
вихідних даних, з'ясовано, що земельна
ділянка площею 30,80 га, що знаходиться в
постійному користуванні садового
товариства «Воїн-3» в адміністративних
межах Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області в Державному земельному
кадастрі не обліковується.

Згідно з листом управління
держкомагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області землевпорядна документація на
земельну ділянку надану у власність
ОСОБА_1 відсутня.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що посилання
прокурора на Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від 05
липня 2013 року, як доказ виділення
земельної ділянки ОСОБА_1 за рахунок
земельної ділянки, яка перебуває в
користуванні СТ "Воїн-3" є
безпідставним.

Так, в зазначеному акті Державна
інспекція сільського господарства в
Київській області фактично обмежилась
лише констатуванням факту, що земельна
ділянка ОСОБА_1 виділена в межах
ділянки, що перебуває в користування СТ
"Воїн-3". При цьому акт не містить
належних обґрунтувань, замірів та
розрахунків, які б давали підстави
зробити зазначені висновки.

Як було зазначено вище, землевпорядна
документація на земельну ділянку
ОСОБА_1, а саме належним чином
встановлені межі земельної ділянки в
матеріалах справи відсутні. Також не
обліковується в Державному земельному
кадастрі і земельна ділянка СТ "Воїн-3".

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що за
відсутності технічної документації на
зазначені земельні ділянки, без її
дослідження та зіставлення меж
ділянок, які встановлені в натурі,
висновок Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області про накладення земельної
ділянки ОСОБА_1 на ділянку СТ "Воїн-3" не
можна вважати обґрунтованим та
належним доказом, що підтверджує
зазначені обставини накладання.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни набувають право власності на
земельні ділянки із земель державної
або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно вимог ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної власності
для ведення особистого селянського
господарства, у межах норм безоплатної
приватизації, подають клопотання до
відповідної районної державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вимогам зазначеної статті
прокурором не надано суду доказів, які
б підтверджували, що при передачі
ОСОБА_1 у власність спірної земельної
ділянки були порушені права СТ «Воїн»,
а саме, що земельна ділянка площею 0,2632
га повністю чи частково перебувала в
користуванні товариства та була
вилучена з користування без його згоди.

Отже висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та ґрунтуються на наявних у
справі доказах, доводи апеляційної
скарги зазначених висновків не
спростовують, а відтак вимоги
апеляційної скарги задоволені бути не
можуть.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Іванова І.В.