АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/3036/2014
Головуючий в І інстанції: Котьо І.В.
Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року листопада місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.Суддів:Капітан
І.А. Склярської І.В.при
секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 18 вересня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
реєстраційної служби Комсомольського
районного управління юстиції про
захист порушеного права шляхом
тлумачення правочину та скасування
державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся
до суду з вказаним позовом, посилаючись
на те, що у 1969 році він з братом -
відповідачем ОСОБА_5 придбав у
власність 67/100 домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1. Після зміни дольової частки у
домоволодінні ними, як співвласниками
були отримані 21 січня 2003 року свідоцтва
про право власності на зазначене
домоволодіння, відповідно до яких доля
позивача складала 68/100 частин, а доля
відповідача 32/100 частини. З метою
вирівняння їх часток він вирішив
подарувати брату частину від належної
йому частини у вказаному
домоволодінні. 20 травня 2003 року між
ними було укладено договір дарування,
відповідно до якого він подарував, а
відповідач прийняв у дар належну йому
на праві приватної власності 31/100
частину домоволодіння від належних
йому 68/100 частин, що знаходяться у
спірному домоволодінні. Однак при
реєстрації вказаного договору
реєстратором Херсонського ДБТІ було
невірно витлумачено п.1. договору
дарування, у зв'язку з чим за
відповідачем було зареєстровано 31/100
всього домоволодіння, а не 31/100 від
належних дарувальнику 68/100. Просив
розтлумачити п.1 договору дарування від
20 травня 2003 року, та скасувати державну
реєстрацію прав власності на вказане
домоволодіння проведену на підставі
вказаного договору.

Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 18 вересня
2014 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
реєстраційна служба Комсомольського
районного управління юстиції
задоволено.

Розтлумачено зміст правочину, а саме
договору дарування, укладеного 20
травня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
наступним чином: Дарувальник ОСОБА_6
подарував, а обдарований ОСОБА_5
прийняв у дар належну дарителю на праві
приватної власності 31/100 частину
домоволодіння від належних йому 68/100
частин, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1, що складає 21/100 частин
домоволодіння.

Скасовано державну реєстрацію права
власності на домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1 здійснену на підставі договору
дарування від 20 травня 2003 року за
ОСОБА_6 та за ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що
судом фактично змінно істотну умову
договору щодо предмету відчуження, а
саме розміру частки і безпідставно
застосовано наслідки недійсності
правочину в частині скасування
державної реєстрації всього правочину.
Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6, посилаючись на
безпідставність доводів апеляційної
скарги просить рішення суду залишити
без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6
відповідно до свідоцтва про право
власності на домоволодіння № 4 від 21
січня 2003 року належало 68/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано в Херсонському ДБТІ 29
січня 2003 року.

Відповідно до договору дарування від 20
травня 2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_7, ОСОБА_6 подарував
ОСОБА_5 31/100 частину домоволодіння від
належних ОСОБА_6 68/100 частин в даному
володінні. Вказаний договір було
зареєстровано ОСОБА_5 в Херсонському
ДБТІ 20 травня 2003 року, де за ним було
зареєстровано 31/100 частина всього
домоволодіння.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦК України при
тлумаченні змісту правочину беруться
до уваги однакове для всього змісту
правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Орган державної реєстрації при
проведенні реєстрації договору
дарування та права власності сторін
вирахував розмір частки, відчуженої
позивачем на користь відповідача, від
цілого домоволодіння.

Однак за договором дарування
подарувати майно іншим особам може
виключно власник цього майна. Отже,
дарувальник повинен бути власником
майна, що дарується. Договір дарування
направлений на безповоротне
припинення права власності у
дарувальника і виникнення права
власності у обдарованої особи, при
цьому обдарований набуває право на
майно, якого раніше у нього не було.

Таким чином, ОСОБА_6 не міг подарувати
ОСОБА_5 31/100 частину всього
домоволодіння, оскільки він ними не
володів, і тому судом правильно
розтлумачено зміст п.1 договору, так як
дарувальник міг розпорядитись тільки
31/100 частиною домоволодіння від
належних йому 68/100 частин.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині висновки суду не спростовують,
і тому до уваги колегією суддів не
беруться.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду в частині
тлумачення правочину постановлено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права і підстав для його
скасування не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги стосовного відсутності
правових підстав для скасування
державної реєстрації права власності
на домоволодіння, здійснену на
підставі договору дарування від 20
травня 2003 року, оскільки
законодавством не передбачено
застосування таких наслідків
тлумачення умов договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині скасування
державної реєстрації права власності
здійсненої на підставі договору
дарування від 20 травня 2003 року підлягає
скасуванню, з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в
задоволенні вказаних позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 213, 717, 718
ЦК України та керуючись ст.ст.303, 307, п.4
ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 18 вересня 2014 року в
частині скасування державної
реєстрації права власності здійснену
на підставі договору дарування від 20
травня 2003 року - скасувати, ухвалити в
цій частині нове рішення, яким в
задоволенні позову в вказаній частині
відмовити.

Рішення суду в іншій частині залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: