Справа № 456/3115/14-ц
Провадження № 2/456/1639/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"29" серпня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Бучківської
В. Л.

при секретарі Березіній
Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, а саме
будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування
позову покликається на те, що на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29.04.1996 р. йому
належить 1/3 частина буд. АДРЕСА_1, яку
він успадкував після смерті своєї
матері ОСОБА_3 Окрім цього, йому на
підставі рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12.04.2005 року належить 2/3
частини даного будинку, в порядку
спадкування за законом після смерті
його братів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В даному
будинку зареєстровані та проживають
його дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_7 та онук
ОСОБА_8 Відповідач по справі - його
племінник, який зареєстрований в
спірному будинку, однак понад 15 років у
ньому не проживає, точне місце
проживання йому невідоме. Жодних
звісток від племінника немає, він
змушений оплачувати за нього
комунальні послуги, а тому просить
позовні вимоги задоволити та визнати
відповідача таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач,
будучи допитаним судом в якості свідка,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та зазначив, що йому на праві
власності належить житловий будинок
АДРЕСА_1, в якому, окрім нього, прописані
його дружина, син, онук та племінник -
відповідач по справі. Племінник
зареєстрований в будинку з 05.07.1991 року,
однак в будинку не проживає і особистих
речей в ньому його не має. Окрім цього,
зазначив, що останній раз відповідача
по справі він бачив п'ять років тому,
жодних відносин з останнім він не
підтримує, місце проживання та
перебування племінника йому невідоме.
Також звернув увагу суду на те, що в
будинковій книзі відсутні будь - які
відомості про реєстрацію відповідача у
помешканні. Про те, що відповідач
зареєстрований в будинку, він дізнався
випадково, при реєстрації онука.
Просить позов задоволити.

Відповідач, будучи неодноразово
належним чином повідомленим про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується супровідним листом та
розпискою, яка повернулася на адресу
суду /а.с.14/, а також розміщеним в пресі
оголошенням про виклик відповідача в
судове засідання /а.с.20/, в судові
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, що надало
підстави суду прийняти рішення про
розгляд справи в заочному порядку, на
підставі документів та доказів, що є в
матеріалах справи про права та
взаємовідносини сторін, що відповідає
вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого
позивач не заперечив.

Суд, заслухавши пояснення
позивача та дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Міжнародним пактом про економічні,
соціальні та культурні права
встановлено, що держави, які беруть
участь у ньому, визнають право кожного
на достатній життєвий рівень для нього
і його сім'ї, що включає достатнє
харчування, одяг і житло, а також на
неухильне поліпшення умов житла (ст.11).

Стаття 47 Конституції України
закріплює право кожного на житло, яке є
однією з головних матеріальних умов
існування людини. Конституційне право
на житло означає насамперед право
громадянина мати житло для власного
проживання і проживання членів його
сім'ї. За змістом вказаної статті ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду. В контексті
конституційного положення частина 4
вказаної статті встановлює додаткові
гарантії щодо права користування
житлом, зокрема те, що ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Судом встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про спадщину за
законом від 29.04.1996 року вбачається, що
спадкоємцями майна гр. ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме житлового
дерев'яного будинку АДРЕСА_1 є в рівних
частках її син ОСОБА_1, який спадкує 1/3
частину спадкового майна, 2/3 частин
спадкового майна залишаються
відкритою /а.с.6/.

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12.04.2005 року визнано за
позивачем право власності на 2/3
частини будинковолодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом /а.с.8/.

З наведеного вбачається, що
позивач по справі - ОСОБА_1 є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснила, що позивач по справі -
її чоловік, з яким вона проживає в
АДРЕСА_1 з 1984 року. Коли вони
прописували свого онука в спірному
будинку, то з'ясувалося, що окрім них в
будинку зареєстрований відповідач -
племінник її чоловіка, однак той ніколи
там не проживав, жодних особистих речей
в будинку не має, а його місце
знаходження їй не відоме.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснив, що він з 2003 року
проживає в АДРЕСА_2, позивач - це його
сусід. В спірному будинку проживає
позивач, його дружина, син, невістка та
онук, а за відповідача ОСОБА_2 йому
нічого не відомо і він ніколи не бачив
його в будинку позивача.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає в
АДРЕСА_3 і з позивачем по справі вони
сусіди. В будинку АДРЕСА_1 проживає
позивач зі своєю сім'єю, а відповідача
по справі вона ніколи в будинку не
бачила.

З довідки, виданої ЖЕК № 4 м. Стрий від
17.07.2014 року № 2559 вбачається, що в
будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач
- ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_6 (дружина),
ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8 (онук) та відповідач
ОСОБА_2 (родич) /а.с.9/.

З копії будинкової книги на житловий
будинок АДРЕСА_1, долученої позивачем в
судовому засіданні вбачається, що у
вказаному будинку зареєстровані:
позивач ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 /а.с.21-27/, відомості про
реєстрацію відповідача - ОСОБА_2
відсутні.

За таких обставин суд вважає, що в
судовому засіданні безспірно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 15
років назад покинув помешкання і з
невідомих причин в ньому не проживає,
комунальні послуги не оплачує, жодних
витрат по утриманню житла не несе.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, тому наявність реєстрації
відповідача в даному будинку
перешкоджає позивачу в користуванні
будинком та впливає на його права, як
власника щодо володіння, користування
та розпорядження належним йому майном.

Оцінюючи досліджені докази в їх
сукупності, суд приходить до
переконання, що позовна заява є
підставною і підлягає до задоволення,
оскільки відповідач без поважних
причин не проживає в спірному будинку
близько 15 років, а тому його слід
визнати таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням, а саме
будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224,
226 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право на користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
судового рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: В. Л. Бучківська