Справа № 2011/5282/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

13 червня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретарів - Підлипенського
Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Комунального
закладу охорони здоров'я «Обласний
центр медико - соціальної експертизи»,
голови Київської міжрайонної МСЕК м.
Харкова Пильової Вікторії Олегівни про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у
викладенні повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні
доводів сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає на
необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано
суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Справа № 2011/5282/12

2/638/1133/14

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретарів - Підлипенського
Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Комунального
закладу охорони здоров'я «Обласний
центр медико - соціальної експертизи»,
голови Київської міжрайонної МСЕК м.
Харкова Пильової Вікторії Олегівни про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовною заявою до
відповідачів, у якій після уточнення
позовних вимог просить визнати запис
«інженер» в пункті 18 Акта огляду МСЕК
№1024 від 20.08.2008 року незаконною;
зобов'язати відповідача внести
виправлення у пункті 18 Акта огляду МСЕК
№1024 ОСОБА_1 від 20.08.2008 року і запис
«інженер» замінити на «науковий
співробітник»; визнати запис в
підпункті 30.1 «Висновок про умови і
характер праці» Акту огляду МСЕК №1024
ОСОБА_1 від 20.08.2008 року в частині
«інженер без додаткових навантажень
19/111 09» незаконною; зобов'язати
відповідача внести виправлення в
підпункт 30.1«Висновок про умови і
характер праці» Акту огляду МСЕК №1024
ОСОБА_1 від 20.08.2008 року і запис « 19/111 09» в
цьому пункті закреслити; визнати запис
в графі «Висновок про умови і характер
праці» довідки до Акту огляду МСЕК
ОСОБА_1 серія ХАР-06 №049787 від 21.08.2008 року
в частині «інженер без додаткових
навантажень 19.03.09» незаконною;
зобов'язати відповідача внести
виправлення в графі «Висновок про
умови і характер праці» довідки до Акту
огляду МСЕК ОСОБА_1 серія ХАР-06 №049787 від
21.08.2008 року та запис « 19.03.09» в цій графі
закреслити; зобов'язати відповідача
внести виправлення в підпункт 30.1
«Висновок про умови і характер праці»
Акту огляду МСЕК №1024 ОСОБА_1 від 20.08.2008
року і доповнити запис «може працювати
фізиком без додаткових навантажень»
професією «науковий співробітник» за
допомогою запису «може працювати
фізиком, науковим співробітником без
додаткових навантажень»; зобов'язати
відповідача внести виправлення в графі
«Висновок про умови і характер праці»
довідки до Акту огляду МСЕК ОСОБА_1
серія ХАР-06 №049787 від 21.08.2008 року та
доповнити запис «може працювати
фізиком без додаткових навантажень»
професією «науковий співробітник» за
допомогою запису «може працювати
фізиком, науковим співробітником без
додаткових навантажень»; визнати факт
не направлення МСЕК у встановлений
законодавством України строк у
Харківський національний університет
ім. В.Н. Каразіна за місцем праці ОСОБА_1
індивідуальної програми реабілітації
інваліда №270 на 2008, 2009 роки порушення
його прав на своєчасне надання
достовірної інформації про умови та
характер праці інваліда; стягнути з
відповідачів моральну шкоду у розмірі
15000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилався на обставини, викладені в
позовній заяві, вказуючи про те, що у
серпні 2008 року він був оглянутий МСЕК,
за результатами огляду було складено
Акт огляду МСЕК№1024 від 20.08.2008 року та
довідку до Акту огляду МСЕК серії ХАР-06
№049787 від 21.08.2008 року. Як вважає позивач,
вказані акт і довідка заповнені з
порушенням Наказу МОЗ України №224,
Інструкції про порядок заповнення Акту
огляду МСЕК та довідки до акту огляду
МСЕК, Інструкції про встановлення
групи інвалідності №183 від 07.04.2004 року,
а тому до них повинні бути внесені
виправлення. Окрім того, до
Харківського національного
університету ім. В.Н. Каразіна де у 2008
році працював ОСОБА_1 не була
направлена індивідуальна програма
реабілітації інваліда №270 на 2008, 2009
роки, що є порушенням його прав на
своєчасне надання достовірної
інформації про умови та характер праці
інваліда. Порушення відповідачами прав
позивача завдало моральних страждань,
він має право на відшкодування
моральної шкоди, яку ОСОБА_1 оцінює у 15000
грн.

Представник відповідачів КЗОЗ
«Обласний центр медико - соціальної
експертизи», голови Київської
міжрайонної МСЕК м. Харкова Пильової
В.О. проти задоволення позову
заперечував, вказуючи на те, що акт
огляду МСЕК та довідка до акту огляду
МСЕК були заповнені у відповідності до
Положення про медико-соціальну
експертизу та Інструкції про порядок
заповнення Акту огляду МСЕК. Підстави
для внесення змін до вказаних
документів відсутні. У відповідачів є
законні підстави посилатися у своїх
запереченнях на рішення Київського
районного суду м. Харкова від 15.10.2012
року, яке набрало чинності 09.04.2013 року
між тими ж самими сторонами та той же
предмет спору відповідно до положень
ч.3 ст.61, ч.2 ст. 223 ЦПК України. Завдання
моральної шкоди позивачу у судовому
засіданні не доведено.

Вислухавши осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

У серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
Київської міжрайонної МСЕК м. Харкова
для встановлення групи інвалідності.

20.08.2008 року ОСОБА_1 був оглянутий
комісією, дані експертного огляду та
рішення занесені до акта огляду МСЕК
№1024 ОСОБА_1 було видано довідку до Акту
огляду МСЕК серії ХАР-06 №049787 від 21.08.2008
року про встановлення групи
інвалідності та індивідуальної
програми реабілітації.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні»
медико-соціальна експертиза
повнолітніх осіб проводиться
медико-соціальними комісіями і залежно
від ступеня стійкого розладу функцій
організму, зумовленого захворюванням,
травмою (її наслідками) або вродженими
вадами, та можливого обмеження
життєдіяльності при взаємодії із
зовнішнім середовищем внаслідок
втрати здоров'я особі, визнаній
інвалідом, встановлюється перша, друга
чи третя група інвалідності.

Згідно Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого Постановою
КМУ №83 від 22.02.1992 року (була чинна у 2008
році) медико-соціальна експертиза під
час огляду громадянина визначає
ступень обмеження життєдіяльності
людини, причину, час настання, групу
інвалідності, сприяє проведенню
ефективних заходів щодо профілактики
інвалідності, реабілітації інвалідів,
пристосування їх до суспільного життя.

Відповідно до п.32 Положення
медико-соціальні експертні комісії
видають особами, визнаним інвалідами,
довідки МСЕК та індивідуальні програми
реабілітації.

Наказом МОЗ України №224 від 19.05.2003 року
затверджені форми медичної облікової
документації, що використовуються в
медико-соціальних експертних комісіях,
а також інструкції про порядок їх
заповнення.

Відповідно до Інструкції про порядок
заповнення Акту огляду МСЕК (яка діяла
на час огляду позивача) в пункті 18 акту
вказується основна професія, в пункті
30.1 зазначаються показані та
протипоказані умови праці, а також
орієнтовані види праці, робіт чи
професії, які доступні інваліду за
станом здоров'я.

З акту огляду МСЕК №1024 вбачається, що в
п.18 основна професія ОСОБА_1 вказана -
інженер.

В пункті 30.1 «Висновок про умови і
характер праці» Акту огляду МСЕК №1024
зазначено - інженер без додаткових
навантажень, в подальшому, а саме 19.03.2009
року у вказаний пункт внесені
доповнення та додатково зазначено, що
ОСОБА_1 може працювати фізиком без
додаткових навантажень.

Судом встановлено, що позивачем до МСЕК
була надана трудова книжка, за якою в
пункті 18 Акту огляду МСЕК №1024 була
визначена основна професія позивач -
інженер, що відповідає вимогам
Інструкції, а також записами у трудовій
книжці, згідно якої позивач працював
інженером та науковим співробітником.
Також, на підставі вказаної Інструкції
та записів у трудовій книжці комісією
був заповнений п.30.1 акту огляду МСЕК, що
ОСОБА_1 може працювати інженером без
додаткових навантажень.

Суд встановлено, що усі дані в Акті
огляду МСЕК №1024 від 20.08.2008 року та
довідці до Акту огляду МСЕК серії ХАР-06
№049787 від 21.08.2008 року відносно ОСОБА_1
внесені та заповнені у відповідності
до вищевказаних Положень та
Інструкції, підстав для внесення
виправлень та закреслень не
вбачається.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 15.10.2012 року, яке набрало
чинності 09.04.2013 року вищевказані
позовні вимоги ОСОБА_1 розглянуті,
факти встановлені, відповідно до
положень ч.3 ст.61, ч.2 ст. 223 ЦПК України
доказуванню не потребують.

Відповідно до позову ОСОБА_1 наполягає
на стягнення з відповідачів
Комунального закладу охорони здоров'я
«Обласний центр медико - соціальної
експертизи», голови Київської
міжрайонної МСЕК м. Харкова Пильової
В.О. моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявністю її
вини.

Поняття моральної шкоди визначено у ч.2
ст. 23 ЦК України, відповідно до якої
моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року із змінами та доповненнями від
25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб. Також згідно цієї Постанови
Пленуму обов'язок доказування факту
спричинення моральної шкоди лежить на
позивачі.

На підставі абз. 2 ст. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року із змінами та доповненнями
від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього і її заподіянні.

Так, позивачем не надано суду докази
щодо настання для нього негативних
наслідків, пов'язаних із порушенням
нормальних життєвих зв'язків,
відновлення ділової репутації,
неможливості знайти роботу, сталося з
вини протилежної сторони.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з
матеріалів справи вбачається, що
доводи позивача не на чому не
ґрунтуються.

Таким чином, з врахуванням наведених
обставин суд відмовляє в задоволення
вимог позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 147, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, ст. 7 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні»,
Положенням про медико-соціальну
експертизу, затвердженого Постановою
КМУ №83 від 22.02.1992 року, Наказом МОЗ
України №224 від 19.05.2003 року, п. 12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 1 листопада 1996 р. № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», абз. 2 ст. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року із змінами та
доповненнями від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя