АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7713/14
Справа № 626/429/14-ц
Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 24» листопада 2014 року
м.
Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів:
Кривошеіної О.А., Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Красноградського районного суду
Харківської області від 10 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства
«Полтавнафтогазгеологія» в особі
ліквідатора арбітражного керуючого
Бакуменка Володимира Івановича,
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Надра України», треті особи -
реєстраційна служба Красноградського
районного управління юстиції
Харківської області, Красноградська
міська рада Харківської області про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,-

в с т
а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зазначеним та в подальшому
уточненим позовом до Дочірнього
підприємства
«Полтавнафтогазгеологія» в особі
ліквідатора арбітражного керуючого
Бакуменка Володимира Івановича,
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Надра України». В обґрунтування свого
позову посилалась на те, що у зв'язку з
трудовими відносинами її колишнього
чоловіка з 1970 року її сім'я вселилась у
житловий будинок 1960 року забудови за
адресою: вул. Будьонного, № 30, в м.
Краснограді, Харківська область, який
знаходився на балансі Карлівської
нафтогазорозвідувальної експедиції
глибокого буріння. Житловий будинок
складався з двох квартир. Зазначила, що
з 1998 року вона користувалася всім
житловим будинком з надвірними
будівлями, зокрема сараєм (Б),
вбиральнею (В), огорожею (Н), ганком (В),
огорожею (Н), ганком (а-1), ганком (а-2)
відкрито. На підставі свідоцтва про
права приватної власності на житло від
17.12.1997 року їй на праві власності
належить квартира № 1 з надвірними
будівлями у вказаному житловому
будинку. Зазначила, що вона не
приховувала своє відкрите, безперервне
володіння усім житловим будинком з
надвірними будівлями, і підтвердженням
цього є страхування всього житлового
будинку, наявність одного лічильника в
житловому будинку, договір на відпуск
води і прийняття стічних вод з цілого
будинку. Просила визнати право
власності за нею за набувальною
давністю на житловий будинок (А-1),
прибудови (а), ганку (а-1), ганку (а-2),
сараю (Б), вбиральні (В), огорожі (Н) за
адресою: вул. Будьонного, № 30, м.
Красноград, Харківська область.

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 10.10.2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду - скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позов. При цьому посилалася на неповне
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
процесуального права. Вважала, що суд
не надав належної оцінки доказам у
справі і як доводи апеляційної скарги
виклала позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що апеляційну ОСОБА_1
необхідно відхилити, рішення суду -
залишити без змін. При цьому судова
колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з обставин справи
та вимог пункту 8 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України, згідно
яких правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються на
випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Частиною 1 статті 344 ЦК України
передбачено, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що житловий
будинок АДРЕСА_1, який складається з
двох квартир №№ 1, 2, перебував спочатку
на балансі Карлівської
нафтогазорозвідувальної експедиції
глибокого буріння, яка була
відокремленим підрозділом Дочірнього
підприємства Національної акціонерної
компанії «Надра України
«Полтавнафтогазгеологія», з 2000 року
знаходився у повному господарському
віданні «Національної акціонерної
компанії «Надра України», у комунальну
власність відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.
8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
року із змінами та доповненнями його не
передано. На підставі свідоцтва про
право приватної власності на житло від
17.12.1997 року ОСОБА_1 в спірному будинку
належить квартира № 1 загальною площею
36, 1 кв. м. з надвірними будівлями: ганок
літ. «а-1», ? сараю літ «Б», ? вбиральні
літ. «В», ? огорожі з хвірткою літ. «Н».
Із акту обстеження вказаного житлового
будинку від 01.10.2014 року вбачається, що
квартири у вказаному житловому будинку
мають окремі входи, проте вхід у
квартиру № 1 закладено цеглою. ОСОБА_1
самостійно перепланувала жилі
приміщення, встановила міжкімнатні
двері у стіні, яка розділяла частини
будинку. Квартира № 1 використовується
для зберігання господарського
інвентарю та консервованих овочів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
пояснила, що у 1970 році колишні мешканці
квартири № 2, які не є власниками цієї
квартири, передали їй ключі. З 1998 року
вона добросовісно володіє цим будинком
повністю. Зареєстрована та проживає
вона в квартирі № 2, а в квартирі № 1
зберігає господарський інвентар та
консервовані овочі.

Враховуючи положення пункту 8
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України, а також те, що спірним житловим
будинком ОСОБА_1 почала володіти з 1998
року, а Цивільний Кодекс України набрав
чинності з 01 січня 2004 року, суд першої
інстанції правильно зазначив, що
визнати право власності за ОСОБА_1 на
спірний будинок за набувальною
давністю за ст. 344 ЦК України підстав
немає.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову, суд першої інстанції,
дослідивши обставини справи повно,
надавши доказам у справі належну
оцінку, дійшов обґрунтованого висновку
щодо безпідставності позову ОСОБА_1

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Красноградського районного
суду Харківської області від 10 жовтня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя
Судді колегії