Придніпровський районний суд
Справа № 711/3276/14-ц
Провадження № 2/711/1334/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
Скляренко В.М.

при секретарі
Чайка А.М., Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Черкаси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, до Публічного
акціонерного товариства «Черкаський
шовковий комбінат», третя особа: Служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про визнання права на
користування житловим приміщенням,
Зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства «Черкаський
шовковий комбінат» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи:
Дочірнє підприємство
«Ремонтно-експлуатаційне управління
Черкаського шовкового комбінату ПАТ
«Черкаський шовковий комбінат», Служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про виселення,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, звернулися до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Черкаський
шовковий комбінат», третя особа: Служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про визнання права на
користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову вказують, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 01.12.1993 року № 226, посвідченого
нотаріусом Першої державної
нотаріальної контори м. Черкаси за
реєстровим номером №3-5951 та акту
приймання-передачі майна цілісного
майнового комплексу підприємства
«Черкаський шовковий комбінат» від
09.02.1994 року, ФДМУ видано свідоцтво про
власність цілісного майнового
комплексу, до складу якого було
включено гуртожиток по АДРЕСА_1.

На підстав розпорядження
адміністрації Черкаського шовкового
комбінату від 01.07.1993 року позивачці
ОСОБА_4 та членам її сім'ї була надана
для проживання кімната НОМЕР_1 у
гуртожитку по АДРЕСА_1. Номер кімнати в
даному ордеру не було зазначено, при
заселенні комендант гуртожитку
зазначив кімнату для проживання.

Розпорядженням Черкаського шовкового
комбінату від 12.07.2000 року їм була надана
у користування ще одна кімната у цьому
гуртожитку - кімната НОМЕР_2.

В подальшому, рішенням профспілкової
організації АТЗТ «ЧШК» від 23.01.2003 року
постановлено було надати їх сім'ї третю
кімнату у вищезазначеному гуртожитку.

Комендантом гуртожитку, ОСОБА_6 було
здійснено переселення мешканців
кімнат, в результаті чого, їх сім'ю
вселити в кімнати НОМЕР_3 де вони ї
проживають до даного часу.

В адміністрації АТЗТ «ЧШК» знали про
те, що їх сім'я була поселена в кімнати
НОМЕР_3 гуртожитку по АДРЕСА_1 саме з
травня 2003 року.

Доказом цього є копія списку мешканців
гуртожитку АДРЕСА_1, який ДП «РЕУ-ЧШК»
надавала абонвідділу Черкаського ТЕЦ
про відкриття особових рахунків по
оплаті теплопостачання та гарячої
води, що подавався у грудні 2003 року. В
даному списку зазначено, що за ОСОБА_4 з
сім'єю рахується площа 75,4 кв.м. Пізніше,
при подачі змін до списку мешканців
гуртожитку, було зазначено, що ОСОБА_4
займає кімнати НОМЕР_3.

Окрім цього, відомість про нарахування
та оплату квартиронаймача ОСОБА_4 за
проживання в кімнатах НОМЕР_3 в
гуртожитку по АДРЕСА_1, який
обслуговується ДП «РЕУ-ЧШК» зазначає,
що з травня місяця 2003 року
нараховувалася квартплата. Квитанції
щодо сплати квартирної плати чітко
зазначають, що вони (позивачі)
сплачували за користування житловим
кімнатами НОМЕР_3 у гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Також вказують, що у справі №2-3750/2005 суд
встановив, що вони (позивачі) проживали
саме в кімнатах НОМЕР_3 в гуртожитку по
АДРЕСА_1. При цьому не заявлялося що
вони самовільно займають житлові
приміщення і відповідно не заявлялися
такі вимоги.

Окрім того ОСОБА_4 неодноразово
зверталася до адміністрації ДП
«РЕУ-ЧШК» АТЗТ «ЧШК» з проханням надати
дозвіл на перепрописку за фактичним
місцем проживання у кімнатах НОМЕР_3.

Відповідно до п. 14 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від
03.06.1986 року № 208 вселення в гуртожиток
робітників, службовців, студентів,
учнів та інших громадян провадиться в
установленому порядку завідуючим
(директором) гуртожитком або
працівником, який його заступає, на
підставі виданого адміністрацією
підприємства, установи, організації
ордера. Тому, хто вселяється в
гуртожиток, вказується надана жила
площа, видаються необхідний інвентар,
постільні речі, перепустка на право
входу в гуртожиток.

Тому, саме завідуючий (директор,
комендант) гуртожитку вказує на
житлову кімнату при заселенні.

Вказують, що з моменту заселення і по
теперішній час вони користуються
кімнатами НОМЕР_3, сплачують комунальні
послуги, а саме квартплату, плату за
спожиту електроенергію за окремим
лічильником, плату за опалення та
гарячу воду.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель, тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Стаття 9 ЖК УРСР вказує на те, що
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.
Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

А тому, просять визнати за ними -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
право користування кімнатами НОМЕР_3 в
гуртожитку по АДРЕСА_1.

20.05.2014 року Публічне акціонерне
товариство «Черкаський шовковий
комбінат» звернулося до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи:
Дочірнє підприємство
«Ремонтно-експлуатаційне управління
Черкаського шовкового комбінату ПАТ
«Черкаський шовковий комбінат», Служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про виселення без надання іншого
житла.

В обґрунтування зустрічного позову
вказує, що на підставі розпорядження №
206 від 12.07.2000 року адміністрацією АТЗТ
«ЧШК» було надано дозвіл на внесення
ОСОБА_4 з сім'єю в кімнату НОМЕР_2
гуртожитку по АДРЕСА_1. Даний
гуртожиток належить на праві власності
ПАТ «ЧШК» відповідно до договору
купівлі-продажу від 29.11.1993 року КП № 226
та перебуває в оренді і обслуговується
ДП «РЕУ ЧШК» на підставі договору
оренди № 89 від 02.02.2007 року.

В 2003 році відповідачі самовільно, без
будь-якого погодження з ПАТ «ЧШК»
зайняли кімнати НОМЕР_3, які
використовують для власного
проживання. Договір оренди
(користування) жилим приміщенням також
не укладався, за користування житлом не
сплачують, що дає підстави
стверджувати про самоправне зайняття
відповідачами спірних кімнат. Окрім
того, відповідачі здійснили перебудову
без дозволу адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України
особи, які самоправно зайняли жиле
приміщення підлягають виселенню без
надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог п. 44 Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР за № 207 громадян, які
самоправно зайняли жилу площу в
гуртожитку виселяють без надання їм
іншого приміщення.

А тому, просить виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кімнат НОМЕР_3
гуртожитку по. АДРЕСА_1 без надання їм
іншого приміщення; стягнути з
відповідачів сплачений судовий збір.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 20.05.2014 року
зустрічний позов об'єднаний в одне
провадження із первісним позовом.

В судовому засіданні позивачі по
основному позову та відповідачі по
зустрічному позову - ОСОБА_4, ОСОБА_1
позові вимоги підтримали та просили
визнати за ними ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 право користування
кімнатами НОМЕР_3 в гуртожитку по
АДРЕСА_1. Зустрічний позов не визнали та
просили відмовити в його задоволенні.

В судове засідання позивачі по
основному позову та відповідачі по
зустрічному позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
з'явилися, направивши до суду заяви про
розгляд справи в їх відсутність.

В судовому засіданні представник
позивача по основному позову та
відповідача по зустрічному позову
ОСОБА_1 - ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав та просив його задовольнити.
Зустрічний позов не визнав, просив
застосувати до даних правовідносин
строк позовної давності та відмовити в
задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні представник
відповідача по основному позову та
позивача по зустрічному позову ПАТ
«ЧШК» - Смірнова М.Ю. позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3
не визнала, пояснивши що останні не
мають права на проживання в кімнатах
НОМЕР_3 гуртожитку по АДРЕСА_1, оскільки
вказані кімнати їм для проживання
адміністрацією ПАТ «ЧШК» не
виділялися, а були зайняті ними
самоправно. Зустрічний позов просила
задовольнити, виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 з кімнат НОМЕР_3
гуртожитку по АДРЕСА_1 та стягнути з них
судовий збір.

В судовому засіданні представник
третьої особи - ДП «РЕУ ЧШК» - Білий М.М.
підтримав позовні вимоги ПАТ «ЧШК» та
просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 з кімнат НОМЕР_3
гуртожитку по АДРЕСА_1. В задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про визнання за ними права
користування кімнатами НОМЕР_3
гуртожитку по АДРЕСА_1 просив
відмовити, оскільки вони не гуртуються
на вимогах Закону.

В судовому засіданні представник
третьої особи - Служби у справах дітей
Черкаської міської ради - Аркуша В.В.
просила врахувати інтереси
неповнолітнього ОСОБА_5, 11.03.1999 року на
відмовити в задоволенні зустрічного
позову ПАТ «ЧШК» про виселення.

Заслухавши пояснення позивачів по
основному позову та відповідачів по
зустрічному позову ОСОБА_4, ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_8, представника
відповідача по основному позову та
позивача по зустрічному позову
Смірнової М.Ю., представника третьої
особи по зустрічному позову - ДП «РЕУ
ЧШК» Білого М.М. представника третьої
особи по основному та зустрічному
позовах - Служби у справах дітей
Черкаської міської ради Аркуші В.В.,
свідка ОСОБА_12, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
основного позову та задоволення
зустрічного позову, виходячи із
наступних підстав.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених законом.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

Відповідно до ст. 47 Конституції України
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі
будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного
проживання громадян, а також для
використання у встановленому порядку
як службових приміщень і гуртожитків.
Правовий режим гуртожитків
урегульований главою 4 цього Кодексу.

Статтями 127, 128, 129 ЖК України, а також п. 9,
10 Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208,
передбачено, що для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
роботи або навчання можуть
використовуватися гуртожитки. Жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства та профспілкового
комітету. Єдиною підставою для
вселення в гуртожиток є спеціальний
ордер, який видає адміністрація
підприємства. Ордер може бути виданий
лише на вільну жилу площу.

Як зазначено п. 14 Примірного положення
про гуртожитки вселення в гуртожиток
робітників, службовців, студентів,
учнів та інших громадян провадиться в
установленому порядку завідуючим
(директором) гуртожитком або
працівником, який його заступає, на
підставі виданого адміністрацією
підприємства, установи, організації
ордера.

Переселення в разі необхідності
громадян з одного жилого приміщення в
інше в даному гуртожитку провадиться
за рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації та
профспілкового комітету, з видачею
нового ордера.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу від
01.12.1993 року №226, посвідченого
нотаріусом Першої державної
нотаріальної контори м. Черкаси за
реєстровим №3-5951 та акту
приймання-передачі майна цілісного
майнового комплексу орендного
підприємства «Черкаський шовковий
комбінат» від 09.02.1994 року ФДМУ
організації орендарів Черкаського
шовкового комбінату видано свідоцтво
про власність на майно цілісного
майнового комплексу орендного
підприємства «Черкаський шовковий
комбінат». До складу цілісного
майнового комплексу включено й
гуртожиток, що по АДРЕСА_1.

Також в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_4 з 21.07.1986 року по
27.07.2005 року працювала в АТЗТ «ЧШК» та
була звільнена за згодою сторін, п. 1 ст.
36 КЗпП України, що стверджується
записами в трудовій книжці позивачки
ОСОБА_4

На підставі розпорядження
адміністрації ЧШК від 01.07.1993 року
ОСОБА_4 та членам її сім'ї (ОСОБА_13,
ОСОБА_14) була надана для проживання
кімната НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1.
Вказана обставина визнана сторонами в
судовому засіданні. На вселення у
вказану кімнату був виданий
відповідний ордер.

У вказаній кімнаті позивачка ОСОБА_4
зареєстрована разом із членами сім'ї
(ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5), що
стверджується довідкою ДП «РЕУ ЧШК»
від 22.08.2014 року № 138.

Також в судовому засіданні
встановлено, що на підставі
розпорядження адміністрації ЧШК № 206
від 12.07.2000 року ОСОБА_4 була надана для
проживання кімната НОМЕР_2 в гуртожитку
по АДРЕСА_1. Вказана обставина також
визнана сторонами в судовому
засіданні. На вселення у вказану
кімнату був виданий відповідний ордер.

Як вбачається з протоколу №28 засідання
профкому профспілкової організації
КТЗТ «ЧШК» від 23.01.2003 року було
постановлено: при наявності вільної
кімнати в гуртожитку по АДРЕСА_1 надати
її сім'ї ОСОБА_4 по договору оренди з
оплатою повної вартості житлової площі
і комунальних послуг.

Однак, в судовому засіданні позивачами
по основному позову не доведено, що на
виконання даного рішення засідання
профкому КТЗТ «ЧШК» від 23.01.2003 року їм
видавався ордер на вселення чи
укладався договір оренди на якусь
певну кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_1.
Натомість позивачами надано пояснення,
що будь-яких договорів оренди між ними
та відповідачем на виконання вказаного
рішення не укладався, що не
заперечувалося і представником
відповідача.

Доводи позивачів по основному позову
про те, що вони мають право на
проживання саме в кімнатах НОМЕР_3 в
гуртожитку по АДРЕСА_1 також не знайшли
свого підтвердження в судовому
засідання належним та допустимими
доказами. Так, позивачами не доведено,
що їм адміністрацією підприємства
надавалися для проживання кімнати
НОМЕР_3 в даному гуртожитку. Вказані
доводи не відповідають і вимогам ст.ст.
127, 128 ЖК України щодо визначення
поняття гуртожитку та порядку надання
житлової площі у гуртожитку.

Доводи позивачів по основному позову
про те, що їх переселення з одних кімнат
в інші здійснювалося зі згоди
адміністрації підприємства також не
підтверджені в судовому засіданні
належними доказами. Крім того, в
судовому засіданні встановлено, що
переселення позивачів з одних кімнат в
інші проводилося без відповідного на
те рішенням адміністрації
підприємства та без видачі нового
ордера, що також було підтверджено
поясненням свідка ОСОБА_12

А тому, з урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5 про визнання за
ними права на користування
кімнатами НОМЕР_3 в гуртожитку по
АДРЕСА_1.

Що стосується зустрічного позову, суд
приходить до наступного.

Звертаючись до суду з позовом про
виселення відповідачів по зустрічному
позову позивач посилається на
положення ч. 3 ст.116 ЖК України та п. 44
Примірного положення про гуртожитки,
які передбачають виселення осіб які
самоправно зайняли жиле приміщення без
надання їм іншого жилого приміщення.

Між тим, правовідносини, що виникли у
даній справі мають регулюватись
положеннями Глави 4 Житлового кодексу
«Користування гуртожитками», оскільки
порядок надання жилої площі в
гуртожитках підприємств, установ,
організацій, користування цими
гуртожитками та їх утримання
встановлюється Примірним положенням
про гуртожитки.

Відповідно до вимог п. 44 Примірного
положення про гуртожитки громадян, які
самоправно зайняли жилу площу в
гуртожитку, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення. Застосування
до осіб, які проживають у гуртожитках
положень ч. 3 ст. 116 ЖК України Примірне
положення не передбачає.

Враховуючи, що в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_4 адміністрацією
підприємства, на підставі відповідних
розпоряджень засідання профкому,
були видані ордери на вселення з сім'єю
в кімнати НОМЕР_1 та НОМЕР_2 гуртожитку
по АДРЕСА_1, суд вважає, що вселення саме
в ці кімнати відбувалося на законних
підставах. Кімнати НОМЕР_3 вказаного
гуртожитку зайняті сім'єю ОСОБА_4 без
законних на те підстав. Доказів
правомірності вселення у вказані
кімнати позивачами по основному позову
та відповідачами по зустрічному
позову суду не надано. В силу норм ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки в судовому засіданні не
доведено належними та допустимим
доказами правомірність вселення сім'ї
ОСОБА_4 в кімнати НОМЕР_3 гуртожитку по
АДРЕСА_1, суд вважає, що вони на підставі
п. 44 Примірного положення про
гуртожитки підлягають виселенню з цих
кімнат.

В даному випадку, суд не застосовує
вимоги ст. 276 ЦК України (наслідки
спливу позовної давності), про
застосування яких просив представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_8, оскільки порушення
прав позивача по зустрічному позову
мають триваючий характер, тому до
вимог про виселення позовна давність
не може бути застосована.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
стягнути в рівних частках з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Черкаський шовковий комбінат»
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а
саме по 60 грн. 90 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6, 127, 128, 12 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11,
58, 59, 60, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України,
Примірним положенням про гуртожитки,
затвердженим постановою Ради
Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208,
суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, до Публічного
акціонерного товариства «Черкаський
шовковий комбінат», третя особа:
Служба у справах дітей Черкаської
міської ради про визнання права на
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Зустрічний позов Публічного
акціонерного товариства «Черкаський
шовковий комбінат» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5, треті особи:
Дочірнє підприємство
«Ремонтно-експлуатаційне управління
Черкаського шовкового комбінату ПАТ
«Черкаський шовковий комбінат», Служба
у справах дітей Черкаської міської
ради про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 з кімнат НОМЕР_3 гуртожитку по.
АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Черкаський шовковий
комбінат» судовий збір в розмірі 243 грн.
60 коп., а саме по 60 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої
інстанції шляхом подання у
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
протягом десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Головуючий:
В.М. Скляренко