РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

3 вересня 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок
О.В.

при
секретарі Самчук Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Хмельницького
міського відділу управління Державної
міграційної служби України у
Хмельницькій області про усунення
перешкод в користуванні квартирою
шляхом виселення та скасування запису
про реєстрацію місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, Хмельницького
міського відділу управління Державної
міграційної служби України у
Хмельницькій області про усунення
перешкод в користуванні квартирою
шляхом виселення та недійсною
реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1, вказавши, що вони є
співвласниками у рівних частках
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
технічнім паспортом і свідоцтвом про
право на спадщину за законом від 10.06.2013
року, яке видано державним нотаріусом
Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори Грица Л.М. та
зареєстроване в реєстрі відповідно за
№1-724.

Дану квартиру вони отримали у
спадщину після смерті - ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 від 21.11.2012 року.

Однак, на даний час, за означеною
адресою проживає ОСОБА_4, який
зареєстрований у вищевказаній
квартирі за декілька днів до смерті
ОСОБА_6, факт проживання та реєстрації
підтверджується листом об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Вікторія 16" від 18.01.2013 року.

Своїм проживанням, відповідач
унеможливлює використання цієї
квартири для їх проживання, у квартиру
їх не пускає, змінив усі замки на
вхідних дверях, зчиняє скандали при
зустрічі з ними, на неодноразові
звернення щодо виселення реагує
категоричною відмовою.

Таким чином, на даний час існує
ситуація, коли вони, будучи
співвласниками житла, внаслідок
протиправних дій ОСОБА_4, позбавлені
можливості використовувати своє майно
для власних потреб, в тому числі і
проживати у цій квартирі.

Відповідно до ст. 191 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім»ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Крім того відповідно ст. 6 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» заява особи про реєстрацію
місця проживання є єдиною підставою
для реєстрації місця проживання.

Із листа об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Вікторія
16» №3 від 18.01.2013 року вбачається, що
реєстрація ОСОБА_4 проводилася на
підставі заяви ОСОБА_6, однак остання
перед смертю значний час хворіла,
перебувала у безпорадному стані,
потребувала стороннього догляду і
підписати дану заяву не могла,
відповідно у них виникли підозри про
те, що реєстрація ОСОБА_4 проводилася на
підставі заяви ОСОБА_6, однак остання
перед смертю значний час хворіла,
перебувала у безпорадному стані,
потребувала стороннього догляду і
підписати дану заяву не могла,
відповідно у них виникли підозри про
те, що зазначена заява підписана
невідомою ним особою.

А тому вони вважають, що згоди на
реєстрацію ОСОБА_4 в належній її
квартирі ОСОБА_6 не давала, а отже
реєстрація місця проживання
відповідача в квартирі АДРЕСА_1 є
недійсною.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Позивач ОСОБА_3 направив до суду
заяву про слухання справи у його
відсутність та підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання повідомлений належним чином.

Представник відповідача
Хмельницького міського відділу
управління Державної міграційної
служби України у Хмельницькій області
направив до суду заяву про слухання
справи у його відсутність.

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав: судом
об'єктивно встановлено, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 є співвласниками у рівних
частках квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується технічнім паспортом і
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 10.06.2013 року, яке видано
державним нотаріусом Першої
Хмельницької державної нотаріальної
контори Грица Л.М. та зареєстроване в
реєстрі відповідно за №1-724.

Дану квартиру вони отримали у
спадщину після смерті - ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 від 21.11.2012 року.

У вказаному будинку проживає
ОСОБА_4, який був там зареєстрований

25.10.2012 року на підставі заяви ОСОБА_6

Статтею 41 Конституції України та
статтею 1 Першого протоколу до
конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17 липня 1997 року відповідно
до Закону України від 17 липня 1997 року
№475/97 «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини 1950 року та
основоположних свобод, Першого
протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном, на
власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст.. 383 ЦК України - власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання своєї родини, інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України ,
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України, члени сім»ї власника житла,
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Таким чином право члена сім»ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно, а тому
виникнення права членів сім»ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім»ї
на користування цим будинком.

Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження права користування житлом
лише для членів сім»ї, які припинили
сімейні відносини з власником будинку,
при умові збереження права власності
на будинок цього ж власника, тобто при
незмінності власника майна.

Оскільки ОСОБА_4 не є власником
квартири АДРЕСА_1, він не є членом
сім»ї власників тому вимоги
позивачів щодо виселення ОСОБА_4 та
позбавлення права користування
квартирою є правомірні.

Згідно Постанови Верховного Суду
України від 16.01.2012 року - у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, зокрема
шляхом зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
про позбавлення права користування
житловим приміщенням; про визнання
особи безвісно відсутньою; про
оголошення фізичної особи померлою.

Крім того за змістом ст.ст. 3, 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні»від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV
рішення суду про позбавлення ОСОБА_4
права користування квартирою АДРЕСА_1,
що належить на праві власності ОСОБА_2
та

ОСОБА_3 є підставою для зняття його з
реєстрації місця проживання у
вказаній квартирі .

Статтею 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Суду не надано доказу зі сторони
позивачів, що ОСОБА_6 не надавала згоди
на реєстрацію ОСОБА_4 у спірній
квартирі, а тому позовні вимоги про
визнання недійсною реєстрації ОСОБА_4
у спірній квартирі недійсною
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»від 11
грудня 2003 року № 1382-ІV, Постановою
Верховного Суду України від 16.01.2012 року,
ст.ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 61,
212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_4 права
користування квартирою АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2 та

ОСОБА_3

Усунути ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоди
в користуванні квартирою АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_4 із квартири
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 121 гривні 80 копійок
сплоченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Хмельницького
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: