У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Горелкіної Н.А.,

Євтушенко О.І.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», ОСОБА_4 про
визнання поруки такою, що припинена за
касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 27 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що 3 серпня 2007 року між
відповідачами було укладено кредитний
договір, в забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором між нею та
закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»),
правонаступником якого є товариство з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна»), укладено договір
поруки, за яким вона зобов'язувалась
нести солідарну відповідальність за
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором, зокрема -
повернення кредиту у строки
встановлені графіком повернення
кредиту та не пізніше 03 серпня 2021 року.
Умовами кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
виконання зобов'язання по поверненню
кредиту кредитор має право оголосити
вимогу про дострокове повернення
кредиту в повному об'ємі, при цьому
внаслідок оголошення вимоги строк
виконання зобов'язання змінюється та
кредит підлягає поверненню протягом 30
днів від моменту пред'явлення вимоги до
боржника. Вважала, що у зв'язку з
невиконанням зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_4 відповідно до
вказаних умов договору, строк
виконання зобов'язань за ним настав 08
серпня 2011 року, у зв'язку з чим кредитор
мав звернутись із вимогами до неї як
поручителя протягом шести місяців, але
цього не зробив, звернувшись із позовом
лише 05 вересня 2012
року. Просила визнати договір поруки
від 03 серпня 2007
року припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 20
лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №SR-0AD/223/2007 від 3
серпня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_3, припиненим.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області
від 27 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_3, просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення ним норм матеріального та
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами установлено, що 03 серпня 2007 року
між відповідачами укладено кредитний
договір, відповідно до якого банк
надав ОСОБА_4 кредит в сумі 150000 доларів
США на строк до 03 серпня 2021 року, а
останній зобов'язувався повертати
кредитні кошти, сплатити відповідну
плату за користування кредитом та
виконати всі інші зобов'язання,
визначені договором.

Того ж дня між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3
укладено договір поруки, за яким
остання зобов'язалась відповідати за
повне та своєчасне виконання боргових
зобов'язань ОСОБА_4, визначених
кредитним договором.

20 травня 2011 року між відповідачами
укладено додатковий договір № 3
до кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
обґрунтованості позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову
апеляційний суд виходив з того, що
висновок про сплив шестимісячного
строку для пред'явлення вимоги до
поручителя щодо повернення боргу є
помилковим, оскільки строк дії
основного зобов'язання встановлений
кредитним договором та визначений до 03
серпня 2021 року.

Такий висновок відповідає вимогам
закону та обставинам справи.

Відповідно до вимог частини другої
статті 1054 та частини другої статті 1050
ЦК України у разі, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Додатковим договором №3 до кредитного
договору, укладеним 20
травня 2011 року між відповідачами, було
змінено та викладено в новій редакції
п. 2.1.5.1. Кредитного договору та
передбачено що у випадку невиконання
позичальником боргових зобов'язань
понад 30 календарних днів чи
невиконання позичальником або третіми
особами інших умов договору, тощо,
сторони домовились, що кредитор
вважається таким, що реалізував своє
право щодо вручення позичальнику
вимоги про виконання боргових
зобов'язань у повному розмірі, а
позичальник вважається таким, що
допустив істотне порушення умов
кредитного договору та цього
додаткового договору та отримав
вимогу кредитора, в зв'язку з чим
позичальник зобов'язаний погасити
боргові зобов'язання в повному розмірі
протягом наступних 30 календарних днів,
що слідують за останнім днем строку
порушення зобов'язань.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції правильно виходив з того, що
п.2.1.5.1 додаткового договору від 20
травня 2011 року строк виконання
зобов»язання, визначений кредитним
договором, не змінено. Оскільки в
договорі поруки , укладеному 3 серпня 2007
року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3,
зазначено, що він діє до повного
виконання боргових зобов»язань, то він
діє до 3 серпня 2021 року - строку
повернення кредиту за договором від 3
серпня 2007 року.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3,
відхилити.

Рішення апеляційного
суду Херсонської області
від 27 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: В.І. Амелін

Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

С.О. Карпенко