Справа №589/5201/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Свиненко М. Д.Номер
провадження 22-ц/788/2011/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 43
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. ,
Лузан Л. В.

за участю секретаря судового
запсідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 01 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
виконавчого комітету Шосткинської
міської ради, третя особа: реєстраційна
служба Шосткинського міськрайонного
управління юстиції, про зміну статусу
житлового приміщення,

в с т а н
о в и л а:

22 вересня 2014 року позивачі звернулись
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що вони мешкають в
квартирах АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого 25
листопада 2005 року виконкомом
Шосткинської міської ради ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 належить кожному по 17/300
частин, а ОСОБА_10 належить 13/100 частин
вказаного житлового будинку, тобто ці
особи є власниками всього 30/100 частин
будинку, і цій їх частці будинку
пунктом 7 рішення виконкому
Шосткинської міськради №22 від 31 січня
2014 року надано поштову адресу
«АДРЕСА_1».

Рішенням виконкому Шосткинської
міськради №248 від 28 серпня 2013 року на
підставі їх, позивачів, заяв також
було змінено статус належних їм
квартир АДРЕСА_1 на статус
індивідуального житлового будинку з
відповідним перерахунком часток в
будинку.

На підставі цього КП «Шосткинське
МБТІ» здійснило розрахунок частки
будинку, яка припадала на належні їм
квартири № 1 та № 2 у вказаному
будинку, і ця частка склала 29/100.

У зв'язку з цим, пунктом 6 рішення
виконкому Шосткинської міської ради
№22 від

31 січня 2014 року їх 29/100 частинам будинку
АДРЕСА_1 було надано поштову адресу -
«АДРЕСА_1».

При зверненні до реєстраційної служби
Шосткинського міськрайонного
управління юстиції вони отримали
відмову від 02 вересня 2014 року у
реєстрації права власності на 29/100
частин спірного житлового будинку
за адресою «АДРЕСА_1».

В рішенні про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
було зазначено, що діючим
законодавством не передбачена
державна реєстрація прав на підставі
рішення виконавчого комітету місцевої
ради про зміну статусу квартир на
індивідуальний житловий будинок. Їм
запропоновано надати реєстратору
рішення суду про це та рішення
виконкому Шосткинської міськради про
присвоєння адреси виділеному в окремий
об'єкт нерухомості будинку.

Посилались на те, що порядок реєстрації
права власності на нерухоме майно
визначений Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та

Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,

затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, зазначаючи, що стаття 15 вказаного
Закону та пункт 37 зазначеного Порядку
визначають, що документами, що
підтверджують виникнення, перехід
припинення речових прав на нерухоме
майно, є:

1) укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно чи
його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності,
видане органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат; ;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно чи його дублікат, видані
до січня 2013 р. органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією;

8) рішення про закріплення
нерухомого майна на праві оперативного
управління господарського відання,
прийняте власником нерухомого майна чи
особою уповноваженою управляти таким
майном;

9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено
сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено
сервітут на нерухоме майно; І

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта

нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну

власність або з приватної у державну чи
комунальну власність.

Зазначали, що з 01 січня 2013 року діюче
законодавство не передбачає
можливості реєстрації права власності
на підставі рішення виконавчого
комітету місцевої ради, а тому у
зв'язку із змінами в законодавстві вони
позбавлені можливості зареєструвати
своє право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1, яке їм надано
рішенням виконкому Шосткинської
міськради №248 від 28 серпня 2013 року «Про
зміну статусу квартир в індивідуальний
(садибний) житловий будинок».

Єдиним способом захисту їх права
вважали ухвалення судом рішення і
подальшу реєстрацію ними цього рішення
в реєстраційній службі відповідно до
вищезазначених ст. 15 Закону та пункту 37
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Просили змінити статус належної їм
квартири АДРЕСА_1 на індивідуальний
житловий будинок по АДРЕСА_1 з 1/3
часткою господарських будівель у
вигляді сараю «Б», погребу «Пг»,
огорожі «N» з розміром часток за
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_12 по 1/5 частці за кожним (а.с. 2-3).

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду від 01 жовтня 2014 року змінено
статус належної ОСОБА_5, ОСОБА_6
квартири АДРЕСА_1 на індивідуальний
житловий будинок по АДРЕСА_1 з 1/3
часткою господарських будівель у
вигляді сараю «Б», погребу «Пг»,
огорожі «N» з розміром часток за ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_12 по 1/5
частці за кожним (а.с.27).

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду від 14 жовтня 2014 року виправлені
описки в рішенні суду від 01 жовтня 2014
року та вказано в резолютивній частині
рішення «ОСОБА_6» (а.с.34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачам
у задоволенні позову; вирішити питання
про поворот виконання рішення
Шосткинського міськрайонного суду від
01 жовтня 2014 року, так як йому відомо, що
позивачі подали рішення суду як
правовстановлюючий документ в
реєстраційну службу Шосткинськоого
міськрайонного управління юстиції для
реєстрації свого права власності, а
також подали рішення суду до
управління земельних ресурсів для
виділення їм земельної ділянки.

Зазначає, що співвласники квартири
№№1, 2 вже звертались в 2014 році до суду
з позовом до відповідачів - всіх
власників квартир в спірному будинку
про визнання за ними права власності як
на окремий об'єкт нерухомого майна
житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною
площею 84, 4 кв. м, житловою площею 53, 9 кв.
м, з господарськими будівлями у вигляді
сараю «Б», погребу «Пг», огорожі «№» -
по 1/5 частині за кожним, і суд за їх
заявою залишив позов без розгляду (а. с.
48-50). Звернення до суду з таким же
позовом, але лише до одного відповідача
- виконкому міської ради, без залучення
власників інших квартир, мало на меті
приховати спір, який виник між
власниками квартир одного будинку, і
рішенням суду, яким фактично вирішений
спір щодо будинку і має на меті в
подальшому вирішення питання щодо
земельної ділянки, порушене права
інших власників.

Суд першої інстанції не врахував, що
позивачі є власниками окремої
ізольованої квартири у
багатоквартирному будинку, і доказів
того, що їх квартира є частиною будинку
як об'єкту спільної часткової
власності, немає, а тому у позивачів
немає права на визначення ідеальних
часток у спільній частковій власності.
Питання щодо визначення часток у
господарських будівлях вирішене без
залучення до справи інших
співвласників цих будівель і по
недоведених частках. Позов вирішено за
відсутності доказів законного статусу
земельної ділянки.

Суд не врахував, що він і його мати
ОСОБА_13 за правовстановлюючими
документами є власниками
відокремлених квартир № 5 і № 6,
відповідно, будинок має статус
багатоквартирного будинку, тому вони
всі не є співвласниками цього будинку,
а є власниками окремих квартир у
вказаному будинку, в якому приміщення
загального користування, обладнання ,
конструкції, а також споруди, будівлі,
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир та власників
нежитлових приміщень, також
розташованих в цьому будинку, є
об'єктом права спільної сумісної
власності власників квартир на
підставі ч. 2 ст. 382 ЦК України.

Те, що об'єктом нерухомого майна
являються окремі квартири в будинку
АДРЕСА_1 підтверджується відомостями в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, але суд першої інстанції в
своєму рішенні безпідставно вказав,
що даним позовом регулюється право
позивачів на державну реєстрацію зміни
статусу житлового приміщення в
окремому об'єкті нерухомості будинку,
що не відповідає дійсним обставинам
справи. Своїм рішенням суд фактично
перетворив окремий об'єкт нерухомості
(квартиру) в спільну часткову власність
в індивідуальному будинковолодінні.

Рішення № 248 від 28 серпня 2013 року про
зміну статусу квартир в індивідуальний
(садибний) житловий будинок з
відповідним перерахунком часток в
будинку не змінило власності сім'ї
ОСОБА_12 і його з матір'ю власності на
окремі квартири в багатоквартирному
будинку, який не зареєстрований як
окремий об'єкт нерухомості в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Умови набуття будинком
статусу індивідуального житлового не
дотримані. Прибудинкова територія
залишається у користуванні всіх
власників квартир, її площа, межі,
кадастровий номер не визначені.

Суд не перевірив правомірності
проведеного розрахунку часток
позивачів в будинку, оскільки в довідці
БТІ зазначено, що до розміру частки
входить лише 1/3 частина сараю, а суд
врахував до цієї частки позивачів і 1/ 3
частини погребу та паркану (а.с. 39-42).

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачам рішенням
виконкому Шосткинської міської ради
вже змінено статус квартир АДРЕСА_1 на
індивідуальний житловий будинок по
АДРЕСА_1 з 1/3 часткою господарських
будівель у вигляді сараю «Б», погребу
«Пг», огорожі «N» з розміром часток за
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_12 по 1/5 частці за кожним і
присвоєно адресу виділеному в окремий
об'єкт нерухомості будинку, а тому на
підставі ст. 391 ЦК України позов
підлягає задоволенню.

Проте такий висновок суду не
відповідає обставинам справи та
вимогам матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 19 серпня 1999 року
в будинку, що розташований в АДРЕСА_1,
належить квартира № 6 ОСОБА_4, ОСОБА_14 і
ОСОБА_13 - по 1/3 частині кожному на праві
спільної часткової власності,
загальною площею 74,3 кв. м. Згідно
відмітки на вказаному свідоцтві, за
договором купівлі-продажу від 13 грудня
2013 року, посвідченим Шосткинською
міською державною нотаріальною
конторою, 1/3 частина квартири ОСОБА_14
перейшла у власність ОСОБА_13 (а.с.43-45).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 25 листопада 2005
року, об'єкт нерухомого майна - 3/10
частини житлового будинку за вказаною
адресою належить ОСОБА_7 - 17/300 частини,
ОСОБА_8 - 17/300 частини , ОСОБА_9 - 17/300
частини, ОСОБА_10 - 13/100 частини, які не
брали участі у справі (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 08 травня 2013 року ОСОБА_5 та
членам його сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_12 на праві спільної
часткової власності належить по 1/5
частини квартири, загальною площею 84, 4
кв. м, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Крім квартири, її
співвласникам належать господарські
споруди, підвал, сарай площею 33 кв. м
(а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету
Шосткинської міської ради №248 від 28
серпня 2013 року змінено статус квартир
в будинку АДРЕСА_1, які належать на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_12,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_14, ОСОБА_13 на статус
індивідуального (садибного) житлового
будинку з відповідним перерахунком
часток в будинку. Зобов'язано КП
«Шосткинське МБТІ» провести
розрахунок часток у спільній частковій
власності. (а.с.6).

КП «Шосткинське МБТІ» виготовило 29
травня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 і 17 жовтня
2013 року - на ім'я позивача ОСОБА_5
технічні паспорти на садибний
(індивідуальний) житловий будинок за
вказаною адресою, в яких зазначений
один реєстраційний номер
інвентаризаційної справи - № 01462. В
технічних паспортах зазначені, крім
будинку, і господарські приміщення -
сарай, погріб, гараж, паркан, вбиральня
(а.с.13-15, 46-47).

Згідно довідки КП «Шосткинське МБТІ»
№330 від 17 жовтня 2013 року розрахунок
часток у спільній частковій власності,
яка належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_12 на будинок по АДРЕСА_1,
згідно розподілу домоволодіння,
складає 29/100 частин. Крім будинку, до
даної частини відноситься 1/3 частина
сараю «Б». В довідках і в матеріалах
справи відсутні відомості, яким чином
і в якому порядку, встановленому
законом, проведено розподіл
домоволодіння і чи є цей розподіл
реальним (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету
Шосткинської міської ради №22 від 31
січня 2014 року вирішено надати поштову
адресу 29/100 частинам житлового будинку
АДРЕСА_1, які належать на праві
власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_12 - АДРЕСА_1

Цим же рішенням виконавчого комітету
№22 від 31 січня 2014 року вирішено надати
поштову адресу 30/100 частинам житлового
будинку АДРЕСА_1, які належать на праві
власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 - АДРЕСА_1 (а.с.9 - 11).

Згідно листа управління
Держземагенства у Шосткинському
районі від 13 січня 2014 року, земельна
ділянка, на якій розташований будинок
АДРЕСА_1, у Державному земельному
кадастрі по м. Шостка не зареєстрована
(а.с.12).

В справі є висновок на об'єкт
нерухомого майна - домоволодіння
АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_15 КП
«Шосткинсське МБТІ» 5 березня 2014 року
за № 135, згідно якого будинок А-1 в
домоволодінні складає 91, 1 кв. м, до
складу нерухомості входить сарай «Б»,
погріб «Пг», гараж «Д», вбиральня «У»,
огорожа №, та зазначено, що вартість
29/100 частин будинку А-1, а також 1/3
частини сараю «Б», який відноситься до
даної частини, складає 140562 гр. (а.с.8).

2 вересня 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Шосткинського міськрайонного
управління юстиції відмовив позивачам,
а також ОСОБА_10 у державній реєстрації
права власності по 1/5 частці на
житловий будинок по АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що діюче
законодавство не передбачає державну
реєстрацію прав на підстав зміни
статусу квартир в індивідуальний
(садибний) житловий будинок. Для
реєстрації права власності на будинок
як окремий об'єкт нерухомості
необхідне рішення суду про виділення в
натурі у власність як окремого об'єкта
нерухомості та рішення виконавчого
комітету місцевої ради про присвоєння
адреси виділеному в окремий об'єкт
нерухомості будинку (а.с 4).

Ч. 1 ст. 364 ЦК України надає право
співвласнику на виділ у натурі частки
із майна, що є у спільній частковій
власності.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання; звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ст. 30 ЦПК України передбачає, що
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 ЦПК
України щодо диспозитивності
цивільного судочинства, згідно якого
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд, суд
зробив помилковий висновок про те, що
виконавчий комітет Шосткинської
міської ради за позовом ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 є належним відповідачем в даній
справі та безпідставно розглянув
справу і задовольнив їх позов по суті,
заявлений саме до виконкому міської
ради.

Оскільки позивачі обрали неналежний
спосіб захисту свого, як вони вважають,
порушеного права, суд апеляційної
інстанції не може перевірити
обґрунтованість висновків суду по суті
заявлених позовних вимог про наявність
підстав для їх задоволення саме в спорі
з виконавчим комітетом міської ради,
який права позивачів не порушував, не
оспорював і не є стороною у спірних
правовідносинах, що виникли не між ним
і позивачами, а між позивачами і іншими
власниками квартир в спірному будинку.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно ст. ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення у справі і щодо яких у сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Докази в справі про те, що виконавчий
комітет міської ради не визнав чи
порушує права позивачів, в справі
відсутні.

Позивачі не позбавлені можливості
звернутись з даним позовом до належних
відповідачів - співвласників інших
квартир, про наявність спору з якими у
вказаних спірних правовідносинах
свідчить та обставина, що з відмови
реєстратора позивачам в державній
реєстрації їх права власності
вбачається, що для реєстрації цього
права потрібне не рішення суду про
зміну статусу об'єкта їх власності, як
вони зазначають в позові, а рішення про
виділ в натурі цього об'єкту як
окремого об'єкта нерухомості, що
узгоджується з положеннями ЦК України
щодо правового статусу об'єктів майна,
що знаходяться у спільній частковій
власності.

Колегія суддів враховує і ту
обставину, що інші три співвласники
спірного майна - квартири №№ 1, 2 не є
позивачами в даному спорі, проте суд,
всупереч вимогам ст. 11 ЦПК України,
вирішив спір щодо спірного майна як
об'єкта права власності лише двох
позивачів, але і на користь інших
трьох співвласників майна, що
суперечить принципу диспозитивності
цивільного судочинства.

Про наявність в даній справі спору саме
з іншими співвласниками квартир в
будинку свідчить і та обставина, що в
справі відсутні докази тому, в якому
порядку обраховувалась частка
співвласників кожної квартири в
будинку, в якому розмірі і вартості
враховувались в цю частку об'єкти
будинку та всього домоволодіння, які,
відповідно до закону, в
багатоквартирному будинку є об'єктами
спільної власності.

Для вирішення спору правове значення
має статус земельної ділянки,
відомості про яку та про вирішення
цього питання органом місцевого
самоврядування в матеріалах справи
відсутні.

Між тим, згідно Класифікації видів
цільового призначення земель,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23 липня 2010 року № 548,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 1 листопада 2010 року за
№ 1011/18306, землі житлової забудови: 02.01 -
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
і 02.03 - для будівництва і обслуговування
багатоквартирного житлового будинку -
це два різні види земель житлової
забудови із складу земель житлової і
громадської забудови.

З огляду на зазначене, без визначення,
до земель якого виду відноситься
земельна ділянка, на якій розташований
будинок, неможливо вирішити спір про
статус будинку, оскільки вищезазначені
види земель мають різний правовий
статус.

Ухвалюючи рішення суду, суд не
зазначив, які обставини, що мають
значення для справи, він фактично
встановив, з яких підстав прийшов до
висновку про задоволення позову саме
до виконавчого комітету міської ради
та в чому полягає порушення ним прав
позивачів і з яких підстав виник саме
між ними спір.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуваним рішенням суду вирішене
питання про права та обов'язки
співвласника іншої квартири, який
оскаржив вказане рішення, а тому його
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду, яким
задоволено позов до виконавчого
комітету міської ради, - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову саме до
виконавчого комітету Шосткинської
міської ради як до відповідача.

Та обставина, що відповідач і третя
особа визнали позов, правового
значення не має, оскільки виконавчий
комітет не є належним відповідачем в
справі, його діями чи рішеннями права
позивачів не порушені.

Вимога в скарзі про поворот виконання
рішення суду не підлягає задоволенню,
оскільки в справі відсутні докази про
виконання оскаржуваного рішення суду
та в якому вигляді.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
позивачів в дольовому порядку підлягає
стягненню судовий збір в сумі 121, 8 гр.,
сплачений ОСОБА_4 за апеляційне
оскарження рішення суду - по 60, 90 гр. з
кожного.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню;
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 01 жовтня 2014
року в даній справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
виконавчого комітету Шосткинської
міської ради, третя особа: реєстраційна
служба Шосткинського міськрайонного
управління юстиції, про зміну статусу
житлового приміщення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 по 60, 9 гр. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -