АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/3352/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Міненкова
Справа № 643/738//14-ц
Категорія - право власності
31 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючої судді -
Суддів - Костенко Т.М.,
Секретар - Галушко Т.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, ВАТ
«Південзахіденергобуд» про визнання
ордеру дійсним, визнання права
власності на квартиру,-
в січні 2014 року у суд звернувся ОСОБА_1 і
ОСОБА_2. Просили визнати за ними право
власності на квартиру у житловому
багатоквартирному будинку. В
обгрунтування позовних вимог
посилалась на те, що гуртожиток по
АДРЕСА_1 в березні 1998 року був переданий
на баланс КП " Житлово - комунальне
господарство" «Південзахіденергобуд».
З листа Головного управління житлово -
комунального господарства та розвитку
інфраструктури від 17.04.2009 року
встановлено, що вказане підприємство
входить до складу підприємств
банкрутів та тих, що повністю припинили
діяльність станом на 01.01.2008 року, що
позбавляє мешканців гуртожитку
використати своє право на
приватизацію. Рішенням виконкому
Харківської міської ради №-1278 від
09.12.2007 року будівля виключена з числа
гуртожитків та їй присвоєно статус
житлового будинку, а мешканцям
дозволено у встановленому порядку
закріпити за собою квартири. Але
використати своє право на приватизацію
Зазначав також, що рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 02 червня 2011 року були задоволені
позовні вимоги жильців будинку АДРЕСА_1
і за ними визнано право власності на
закріплені за ними квартири. Але у
зв'язку з тим, що він не брав участі в
судовому засіданні і відносно нього
рішення не постанавлювалось, просив
позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 26 березня 2014 року
позовні вимоги залишені без
задоволення.

Не погодилися з рішенням апелянти
й у апеляційній скарзі просять його
скасувати як таке, що поновлено
формально, без належної оцінки їх
доказів.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що відсутні
підстави для скасування рішення.

З доданих до позовної заяви
документів дійсно вбачається, що 15
вересня 2003 року ОСОБА_1 отримав на сім'ю
з двох чоловік( він та син ОСОБА_2) ордер
№-147/393 серія СО у гуртожитку АДРЕСА_1,
розміром 43,5 загальної площі. Ордер
виданий на підставі спільного рішення
адміністрації, проф. спілкового
комітету і комітету комсомолу КП ЖКХ
«Підензахіденергобуд» ( а.с.5). 01.07 2005
року між ним та балансоутримувачем ВАТ
«Південзахіденергобуд був укладений
договір найму житлового приміщення
№-95( а.с.7). Станом на 08.12.2010 року
зареєстрований в кімнаті( а.с.6). Сплачує
згідно наданих квитанцій комунальні
послуги за кв. 140 , в будинку 396. При цьому
пояснив, що в 2010 році нумерація
квартири була змінена на 140. Посилався
на рішення Московського районного суду
м. Харкова від 02 червня 2011 року, яким
було визнано право власності на
квартири в цьому будинку за його
жильцями. В рішення зазначено, що
підприємство ЖКГ
«Південзахіденергобуд» на балансі
якого перебував гуртожиток увійшов до
складу підприємств - банкрутів і
повністю припинило свою діяльність.
Станом на 01.01. 2008 року рішенням
виконкому Харківської міської ради
№-1278 за 2007 рік будинок АДРЕСА_1
виключено із числа гуртожитків та
присвоєно статус житлового будинку.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції в рішенні від 02.
червня 2011 року зазначив, що підставою
для проведення державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
відповідно до п.10 додатку №1 до
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Мінюсту
№-7/5 від 07.02.2002 року є рішення судів про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна.

З пояснень позивача ОСОБА_1
вбачається, що вищевказаним рішенням
право власності на кв.140 у спірному
будинку було визнано за невідомим йому
гр. ОСОБА_3, що вважає неправильним. Між
тим, як пояснив апелянт та його
представник в суді апеляційної
інстанції вони рішення в цій частині не
оскаржили.

Як вбачається з довідки від 18.04.2014
року в кімнатах АДРЕСА_1 зареєстровані
позивачі.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
вказав на недоведеність позовних
вимог, з чим погоджується і судова
колегія. Так в рішенні суд вказав, що в
рішенні Московського районного суду м.
Харкова від 02.06.2011 року не зазначені
квартири 393-394. Не надав доказів на
підставі якого документу була змінена
нумерація квартир на кв. 140.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянт ні в суді першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надав доказів на
підтвердження позовних вимог

Керуючись ст. ст. 303,304,307,308,317,319 ЦПК
України судова колегія,-

у х в а л и
л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -