Справа № 182/6444/13-ц
Провадження № 2/0182/1258/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Шестакової З.С.

секретаря -
Пометій Є.Т.

за участю: представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача -
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, про зміну
черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності
на частку житлового будинку з
надвірними будівлями в порядку
спадкування за законом; та зустрічному
позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання заповіту недійсним,
скасування державної реєстрації
заповіту, визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом, суд

встановив:

12 липня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрацію шлюбу з ОСОБА_9,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області;
усунення відповідачів від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9; визнання права власності на
належну спадкодавцю частину житлового
будинку з надвірними будівлями,
розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 29
квітня 2014 року за заявою представника
позивача ОСОБА_5 були залишені без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_5 в
частині усунення відповідачів ОСОБА_6
та ОСОБА_7 від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9

29 квітня 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила суд
встановити факт спільного проживання
без реєстрації шлюбу однією сім'єю з
ОСОБА_9 не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини, а саме з вересня 2004
року по ІНФОРМАЦІЯ_8 року; визнати за
нею право на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_9 разом зі
спадкоємцями першої черги ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, змінивши черговість одержання
права на спадкування; визнати за нею
право власності на 1/3 частину
спадкового майна, яке складається з 68/284
частин житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9

19 листопада 2014 року позивач
уточнила свої позовні вимоги та
просила суд встановити факт спільного
проживання без реєстрацію шлюбу однією
сім'єю з ОСОБА_9 не менше п'яти років до
часу відкриття спадщини, а саме з
грудня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 року;
визнати за нею право на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9 разом зі
спадкоємцями першої черги ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, змінивши черговість
одержання

права на спадкування; визнати за нею
право власності на 34/284 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями, розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_9

Свої вимоги ОСОБА_5
обґрунтовувала тим, що вона з вересня
2004 року здійснювала догляд за ОСОБА_9 за
адресою: Дніпропетровська обл.,
АДРЕСА_1, який був інвалідом І групи
безстроково та потребував сторонньої
допомоги. Через хворобу він знаходився
у безпорадному стані, потребував
постійного лікування, догляду та
піклування.

В подальшому, з грудня 2007 року вони
почали проживати як чоловік та жінка,
вели спільне господарство, мали
спільний бюджет та побут. Проживали
вони у житловому будинку, який належав
ОСОБА_9, за адресою: Дніпропетровська
обл., АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9 помер. На
випадок своєї смерті спадщиною він не
розпорядився.

Після його смерті відкрилася спадщина
на 102/284 частини житлового будинку з
господарчими будівлями, розташованого
за адресою: Дніпропетровська обл.,
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В установлений законом строк, а саме 03
липня 2013 року, позивач звернулась до
приватного нотаріуса Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_10 із
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9, однак нотаріус
пропонував їй звернутися до суду через
наявність спадкоємців першої черги за
законом та відсутність доказів факту
родинних та інших відносин.

Оскільки позивач постійно
проживала зі спадкодавцем однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня
2007 року і до часу відкриття
спадщини, вели спільний побут, мали
спільний бюджет, піклувалися один про
одного, тому ОСОБА_5 вважає, що вона
відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України
має право на спадкування за законом у
четверту чергу.

Однак, ОСОБА_5 просила суд надати
їй право на спадкування разом з
спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_9, так як вона більше п'яти років
проживала однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_9, здійснювала фактичний
догляд та піклування про нього в силу
наявного в нього тяжкого захворювання
та неможливості без сторонньої
допомоги самостійно навіть
пересуватись та себе обслуговувати ані
в питаннях гігієни, ані в приготуванні
їжі, доглядом за будинком, та в
подальшому поховала його.

В судовому засіданні
представники ОСОБА_5 підтримали її
позовні вимоги та просили суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_5 не
визнали та звернулись до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_5 та
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 про
визнання заповіту недійсним,
скасування державної реєстрації
заповіту, визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом.

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_9
доводиться батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
та йому на праві приватної власності
належало 102/284 частин житлового будинку
з господарчими будівлями,
розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1. Разом з
ОСОБА_9 у житловому будинку була
зареєстрована ОСОБА_6. До того ж, ОСОБА_7
належало 34/284 частин житлового будинку
з господарчими будівлями,
розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 був інвалідом 1 групи та
рухався за допомогою візку. Останні
кілька років він хворів та потребував у
сторонньому догляду, тому відповідачі
змушені були наймати йому
доглядальниць, остання з яких була
ОСОБА_5. В її обов'язки входило
закупівля продуктів харчування,
готування їжі, прибирання будинку один
раз у тиждень, прання. Також, на
підставі довіреності ОСОБА_9 вона
отримувала його пенсію.

За виконану роботу ОСОБА_5 отримувала
фінансову винагороду з пенсії ОСОБА_9.

В свою чергу, ОСОБА_9 отримував велику
пенсію, безоплатно користувався

комунальними послугами, так як був
визнаний інвалідом Армії, та
матеріальної допомоги не потребував.

Також, ОСОБА_9 ніколи не перебував з
ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах,
вони не вели спільне господарство, не
мали спільного побуту та бюджету.

До того ж, ОСОБА_5 постійно проживала у
с. Олексіївна Нікопольського району
Дніпропетровської області, де
доглядала свого паралізованого
чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9 помер.

ОСОБА_5 не повідомивши про його смерть
ні дітей ні родичів, вивезла з дому
майно, яке належало ОСОБА_9

Представники відповідачів не
спростовували той факт, що ОСОБА_5.
організувала поховання ОСОБА_9, однак
на поховання вона отримала матеріальну
допомогу на поховання пенсіонера за
рахунок коштів Пенсійного Фонду.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася
спадщина на 102/284 частини житлового
будинку з господарчими будівлями,
розташованого за адресою:
Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1, грошові
вклади в ПАТ „Державний ощадний банк
України" у філії Дніпропетровське
обласне управління АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1
типу № 10003/0467 на рахунках № НОМЕР_1, №
НОМЕР_2, компенсаційному рахунку
НОМЕР_3, відкритих на його ім'я.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
які в установлений законом строк, а
саме 08 лютого 2013 року, звернулися до
приватного нотаріуса Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_10 із
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9, де їм стало відомо про
реєстрацію в Спадковому реєстрі
заповітів 05 лютого 2013 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
заповіту від імені ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_8 року, тобто за місяць до
особистого розпорядження на випадок
своєї смерті.

Як вбачається з даного заповіту, ОСОБА_9
вже після своєї смерті особисто зробив
розпорядження, яким все своє майно, що
буде йому належати на день його смерті,
де б воно не знаходилось і з чого б не
складалось, та де б воно не знаходилось
і взагалі, все те, на що він за законом
бути матиме право і що буде належати
йому на момент смерті, він заповів
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На думку представників відповідачів,
заповіт на ім'я ОСОБА_5 було складено
шляхом шахрайства та підроблення
паспорту. Оскільки наявність даного
заповіту перешкоджає спадкоємцям
належним чином оформити спадщину, вони
просили суд визнати недійсним заповіт
від імені ОСОБА_9, посвідчений 05 лютого
2013 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 та
зареєстрований в реєстрі за № 96, та
скасувати його реєстрацію у Спадковому
реєстрі заповітів/спадкових договорів.

Постановою від 06 червня 2014 року
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_10
відмовив ОСОБА_4, яка діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вчинити
нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва
про права на спадщину за законом на
спадкове майно після смерті ОСОБА_9,
оскільки спадкоємцями не надані
правоустановчі документи щодо
належності цього майна спадкодавцю.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають
можливості надати нотаріусу такі
документи через їх відсутність у
спадкоємців, їх представники просили
суд визнати за кожним із спадкоємців
право власності на 51/284 частин
житлового будинку, розташованого за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, АДРЕСА_1, та на 1/2 частину
грошових вкладів в ПАТ „Державний
ощадний банк України" у філії
Дніпропетровське обласне управління
АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1 типу № 10003/0467, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9

Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8 з
позовом ознайомлена, про день розгляду
справи належним чином повідомлена.
Відповідно до вимог ст. 132 ЦПК України
була опитана Кіровським районним судом
м. Дніпропетровська та надала свої
заперечення на зустрічний позов, в
якому позовні вимоги ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 не визнала та вважає, що вона є
неналежним відповідачем по справі з
огляду на лист Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07

лютого 2014 року „Про узагальнення
судової практики розгляду справ про
оскарження нотаріальних дій або
відмову в їх вчиненні". Крім того,
відповідно до вимог ст. 27 Закону
України „Про нотаріат" нотаріус не
несе відповідальності у разі, якщо
особа, яка звернулась до нотаріуса за
вчиненням нотаріальних дій подала
недійсні та/або підроблені документи.

До того ж, в силу вимог ст. 1257 частин 1, 2
ЦК України вона не може визнати
недійсним заповіт, посвідчений нею 05
лютого 2013 року. Тому просила суд в
задоволенні вимог до неї за зустрічним
позовом відмовити (а.с.232-240,244,245).

Заслухавши сторін, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено судом та
підтверджується довідкою КП
„Нікопольське МБТІ" за № 1799 від 30.09.2013
(а.с.19,172,256) житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1
зареєстровано за:

- ОСОБА_9 - 68/284 частин на підставі
свідоцтва про право на спадщину (ВАС №
487796 р. № 1-411) від 31.01.2003, посвідченого
Другою Нікопольською державною
нотаріальною конторою; 34/284 частин на
підставі рішення Нікопольського суду
від 31.10.1996;

- ОСОБА_7 - 34/284 частин на підставі
договору міни від 18.03.1995 р. № 2-723,
посвідченого Першою Нікопольською
державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_12 - 13/71 частин на
підставі свідоцтва про право

власності від 03.12.1979;

- ОСОБА_13 - 24/71 частин на
підставі свідоцтва про право

власності від 03.12.1979.

Інвентарна вартість 102/284 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 за технічним станом
на 08 травня 2014 року з урахуванням
діючих коефіцієнтів на 2014 рік складає 78
768 грн. (а.с.257).

За даною адресою разом з ОСОБА_9
зареєстровані його діти ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_9 помер (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина
на 102/284 частини житлового будинку з
господарчими будівлями, розташованого
за адресою: Дніпропетровська обл.,
АДРЕСА_1, грошові вклади в ПАТ
„Державний ощадний банк України" у
філії Дніпропетровське обласне
управління АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1 типу №
10003/0467 на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,
компенсаційному рахунку НОМЕР_3,
відкритих на його ім'я (а.с.62,256).

За життя ОСОБА_9 розпорядження на
випадок своєї смерті не залишив.

Однак, згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) є інформація про заповіт
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.
Нікополя Дніпропетровської області,
зареєстрованого 05 лютого 2013 року о 15
год. 03 хв. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.31).

Даний заповіт був складений особою,
який надав паспорт на ім'я ОСОБА_9, який
фактично помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, та
зробив розпорядження, яким все своє
майно, що буде йому належати на день
його смерті, де б воно не знаходилось і
з чого б не складалось, та де б воно не
знаходилось і взагалі, все те, на що він
за законом бути матиме право і що буде
належати йому на момент смерті, він
заповів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт
був посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстровано в реєстрі за № 96 (а.с.124).

Постановою Кіровського РВ
Дніпропетровського МУ м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області порушена кримінальна справа за
фактом підробки підпису в заповіті з
метою заволодіння майном померлого
ОСОБА_9 за ознаками злочину,
передбаченому ст. 358 ч. 1 КК України (ЖЄО
№ 6420 від 19.06.2014).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а

також заповіт, складений з порушенням
вимог щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним. За позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи те, що заповіт від імені
ОСОБА_9 було складено невстановленою
особою, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та зареєстрований в реєстрі за № 96 вже
після смерті ОСОБА_9, суд вважає, що
даний заповіт підлягає визнанню
недійсним, а його реєстрація у
Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові
договори) - скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами по справі та не
спростовується сторонами, що
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є рідними
дочками спадкодавця ОСОБА_9 та мають
право на спадкування за законом в
першу чергу (а.с.33,44).

ОСОБА_9 був визнаний інвалідом 1 групи
та потребував стороннього догляду
(а.с.16).

До 2005 року у домоволодінні АДРЕСА_1
разом з ОСОБА_9 проживала його дочка
ОСОБА_7, яка згодом виїхала на навчання
за межі України. До 2007 року вона
періодично поверталась до м. Нікополя,
а з листопада 2007 року вона виїхала на
постійне місце проживання до
Австралії.

Оскільки ОСОБА_9 з наявними в нього
захворюваннями перебував в
безпорадному стані, для здійснення
життєдіяльності йому потрібна була
стороння допомога, тому з 2004 року
здійснювати за ним догляд почала
позивач ОСОБА_5, яка за певну
винагороду, яку їй сплачував ОСОБА_9,
купувала йому продукти харчування,
готувала їжу, прибирала будинок та
прала його речі.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 дали
аналогічні пояснення та суду показали,
що ОСОБА_5 доглядала за ОСОБА_7, але
постійно з ним не проживала. При цьому
свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона
знайома з ОСОБА_5 та її чоловіком
ОСОБА_18, який проживав в с. Олексіївка
Нікопольського району. Після того як її
чоловік захворів та не міг самостійно
пересуватися, ОСОБА_5 стала рідше
приїжджати до ОСОБА_7, не надавала йому
належного догляду, ОСОБА_7 був
неохайний.

19 листопада 2014 року ОСОБА_2, яка є
представником ОСОБА_5, уточнила позовні
вимоги позивача та суду показала, що
дійсно з вересня 2004 року ОСОБА_5
здійснювала догляд на ОСОБА_9 за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, АДРЕСА_1. А з грудня 2007 року по
день смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 року,
вони почали проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Позивач здійснювала
за ОСОБА_9 постійний догляд, вела разом
з ним домашнє господарство, у тому
числі використовуючи і власні кошти,
які передавала до спільного сімейного
бюджету.

Доводи представників позивача про те,
що ОСОБА_5 проживала зі спадкодавцем
однією сім'єю постійно не менш, як п'ять
років до часу відкриття спадщини
(ІНФОРМАЦІЯ_8 року), що вони були
пов'язані спільним побутом, спільним
бюджетом, мали взаємні права та
обов'язки, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З пояснень свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, заявлених позивачем,

вбачається, що ОСОБА_5 постійно
перебувала у домоволодінні ОСОБА_9 за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, АДРЕСА_1, та здійснювала
догляд за ОСОБА_9, однак з їх пояснень не
вбачається, що між позивачем та ОСОБА_9
велось спільне господарство, побут,
бюджет.

Так, свідок ОСОБА_22, яка доводиться
подругою ОСОБА_5 суду показала, що вона
починаючи з 2004 року та по день смерті
ОСОБА_9 періодично робила йому уколи та
ставила крапельниці. ОСОБА_5 виконувала
всю домашню роботу, купувала продукти
харчування. Однак, точно їй невідомо, чи
проживала ОСОБА_5 з ОСОБА_9 разом.

Свідок ОСОБА_20, який доводиться зятем
ОСОБА_5, пояснив, що за проханням ОСОБА_5
він двічі на тиждень купував на ринку
продукти харчування. Останні п'ять
років ОСОБА_5 проживала за адресою:
АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_21 суду показала, що вона
робила ремонт у житловому будинку
ОСОБА_9 за адресою: Дніпропетровська
обл., м. Нікополь, АДРЕСА_1., постійно
бачила у будинку ОСОБА_5, яку ОСОБА_9
називав дружиною.

Свідок ОСОБА_23 також підтвердив той
факт, що ОСОБА_5 доглядала ОСОБА_9,
робила йому перев'язки, між ними були
теплі стосунки, ОСОБА_9 називав її
четвертою дружиною. Однак, він не може
сказати проживала чи ні ОСОБА_5
постійно з ОСОБА_9

В матеріалах справи є довідки
дільничного терапевта ОСОБА_24 та
судинного хірурга ОСОБА_25, з яких
вбачається, що ОСОБА_9 потребував
стороннього догляду та такий догляд
здійснювала ОСОБА_5 (а.с.253,255), та наявні
фотографії, на яких ОСОБА_5 з ОСОБА_9
серед інших гостей у житловому будинку
АДРЕСА_1 в м. Нікополь
Дніпропетровської області (а.с.27).
Однак, суд не може прийняти дані докази
до уваги, оскільки вони не доводять
факт проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Судом також не приймається до уваги
довідка квартального комітету № 12 м.
Нікополя, яка видана 22 січня 2013 року
головою квартального комітету ОСОБА_14
(а.с.255), оскільки під час судового
засідання ОСОБА_14 була допитана в
якості свідка та суду показала, що вона
видала ОСОБА_5 дану довідку на її
прохання лише для Пенсійного Фонду для
отримання матеріальної допомоги на
поховання пенсіонера.

До того ж, з даної довідки не вбачається
протягом якого часу ОСОБА_5 з ОСОБА_9
вели спільне господарство, тому ця
довідка не доводить факт проживання
ОСОБА_5 зі спадкодавцем однією сім'єю не
менш як п'ять років до часу відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що витрати на
поховання спадкоємця понесла ОСОБА_5,
але з наданого позивачем
договору-замовлення № 51 на організацію
та проведення поховання від 08 січня 2013
року, додатків № 1, № 2 до
договору-замовлення № 51 вбачається, що
ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2,
що спростовує твердження її
представників щодо проживання ОСОБА_5
разом з ОСОБА_9 за адресою: м. Нікополь,
АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Також, не знайшли свого підтвердження
ті обставини, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет та побут.

Як вбачається з довідки Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Дніпропетровській області № 153/10/03 від
03 січня 2014 року ОСОБА_9 отримував пенсію
відповідно до Закону України „Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб" по першій групі інвалідності від
травми, отриманої при виконанні
обов'язків військової служби (а.с.112), та
сума його пенсії за період з 01.01.2007 по
31.12.2007 складала 29 669,82 грн.; з 01.01.2008 по
31.12.2008 - 51 211,20 грн.; 01.01.2009 по 31.12.2009 - 51 761,10
грн.; 01.01.2010 по 31.12.2010 - 54 471,60 грн.; 01.01.2011
по 31.12.2011 - 55 302,00 грн.; 01.01.2012 по 31.12.2012 - 71
369,02 грн. (а.с.113-118).

У 2011 та 2012 роках він уповноважив
ОСОБА_5 розпоряджатися його
пенсійним

рахунком ДП НОМЕР_1 в установі ПАТ
„Державний ощадний банк України"
(а.с.14,15).

В той же час, ОСОБА_5 не надала суду
будь-яких доказів на підтвердження
своїх вимог щодо ведення спільного
бюджету з ОСОБА_9

Не є належними доказами спільного
проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_9 однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини надані
представником позивача

історія накопичування КПП на ім'я
ОСОБА_5, яка не підтверджується жодною
квитанцією (а.с.252); товарний чек від 18
березня 2009 року на придбання набору для
кухні, оскільки з нього не вбачається
кому він був виданий, а квитанція на
доставку товару від 18 березня 2009 року
на ім'я ОСОБА_5 належним чином не
оформлена, не скріплена печаткою та
немає підпису покупця (а.с.248,249).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що
ОСОБА_5 розпорядилася своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч.
4 ст. 60 ЦПК України доказування не
можуть ґрунтуватися на припущеннях,
суд приходить висновку, що позивач
ОСОБА_5 не довела факт проживання зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини,
тому відсутні підстави для задоволення
її позову в цій частині.

Так як позивач ОСОБА_5 відповідно до
вимог ст. 1264 ЦК України права на
четверту чергу спадкування за законом
не отримала, не підлягають задоволенню
її позовні вимоги про зміну черговості
спадкування за законом та визнання за
нею права власності на спадкове майно.

В той же час, підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за зустрічним
позовом щодо визнання за ними права
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_9.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, будучи
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_9, прийняли
спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269,
ч. 1 ст. 1270 ЦК України та в установлений
законом строк подали до нотаріуса
заяву про прийняття спадщини після
смерті батька ОСОБА_9 (а.с.32,43).

Постановою від 06 червня 2014 року
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_10
відмовив ОСОБА_4, яка діє за довіреністю
в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вчинити
нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва
про права на спадщину за законом на
спадкове майно після смерті ОСОБА_9 на
ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки
спадкоємцями не надані правоустановчі
документи щодо належності цього майна
спадкодавцю (а.с.204).

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають
можливості надати нотаріусу
правоустановчі документи на житловий
будинок через їх відсутність у
спадкоємців, суд вважає доцільним
визнати за ними право власності в
рівних частках: по 51/284 частин на
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, та по 1/2 частки грошових
вкладів з відповідними процентами в
ПАТ „Державний ощадний банк України" у
філії Дніпропетровське обласне
управління АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1 типу №
10003/0467 на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,
компенсаційному рахунку НОМЕР_3,
відкритих на ім'я ОСОБА_9, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 16
липня 2013 року з метою забезпечення
позову ОСОБА_5 був накладений арешт на
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, який належав на праві
власності ОСОБА_9

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_5
задоволенню не підлягають, вжиті
заходи забезпечення позову після
набрання даним судовим рішенням
законої сили підлягають скасуванню
відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь
ОСОБА_6 підлягають стягненню з ОСОБА_5
судові витрати в сумі 787,68 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.10,11,15,57,60,154,212-215,218,224,256,259
ЦПК України, 1223,1257,1259,1261,1264,1269,1270 ЦК
України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_5 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, про зміну
черговості одержання права на
спадкування, визнання права власності
на частку житлового будинку з
надвірними будівлями в порядку
спадкування за законом, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7
задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від імені
ОСОБА_9, посвідчений 05 лютого 2013 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за № 96,
зобов'язавши приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 скасувати
його реєстрацію у Спадковому реєстрі
заповітів/спадкових договорів.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
51/284 частин житлового будинку літ. „А"
загальною площею 147,6 кв.м, житловою
площею 63,7 кв.м., допоміжною площею 83,9
кв.м; з надвірними будівлями: вбиральні
„Б", душа „Б-1", вбиральні „В", гаражу
„Г", сараю „Д", душа „Е", навісу „Ж",
споруджень 1-7, І, ІІ, розташовані за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2
частину грошових вкладів з
відповідними процентами в ПАТ
„Державний ощадний банк України" у
філії Дніпропетровське обласне
управління АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1 типу №
10003/0467 на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,
компенсаційному рахунку НОМЕР_3,
відкритих на ім'я ОСОБА_9, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на
51/284 частин житлового будинку літ. „А"
загальною площею 147,6 кв.м, житловою
площею 63,7 кв.м., допоміжною площею 83,9
кв.м; з надвірними будівлями: вбиральні
„Б", душа „Б-1", вбиральні „В", гаражу
„Г", сараю „Д", душа „Е", навісу „Ж",
споруджень 1-7, І, ІІ, розташовані за
адресою: Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2
частину грошових вкладів з
відповідними процентами в ПАТ
„Державний ощадний банк України" у
філії Дніпропетровське обласне
управління АТ „Ощадбанк" ТВБВ 1 типу №
10003/0467 на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,
компенсаційному рахунку НОМЕР_3,
відкритих на ім'я ОСОБА_9, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року в м.
Нікополі, Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
судовий збір в сумі 787,68 грн.

Після набрання даним судовим рішенням
законої сили скасувати арешт,
накладений ухвалою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 липня 2013 року на житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Нікополь,
АДРЕСА_1, який належав на праві
власності ОСОБА_9.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: З. С. Шестакова