АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретаря: Данилко О.А.

за участю: представників позивача
- ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачів - ОСОБА_3,
його представника - ОСОБА_4,
представника Кіцманської міської ради
- Ілюк В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_6, до
ОСОБА_3, Кіцманської міської ради
Чернівецької області, третя особа -
відділ Держземагенства в Кіцманському
районі Чернівецької області про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Кіцманської
міської ради та скасування Державного
акту на право власності на землю, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 30 липня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 в березні 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Кіцманської
міської ради та скасування державного
акту на право власності на землю.

Посилався на те, що рішенням
виконавчого комітету Кіцманської
міської ради від 06 листопада 1996 року
ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,15
га, з них для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд - 0,10 га та ділянку
площею 0,05 га для ведення особистого
селянського господарства в АДРЕСА_1.
Державний акт від 20 січня 1997року
виданий ОСОБА_3 на площу земельної
ділянки 0,16 га.

Вказував на те, що масив, на якому
передано у власність вищезазначену
земельну ділянку, відноситься до
земель житлової та громадської
забудови. Напередодні прийняття
зазначеного рішення виконкомом
Кіцманської міської

№22ц-1318/13
Головуючий у 1
інстанції: Стрільць Я.С.

Категорія:47

Доповідач: Литвинюк І.М.

ради було прийнято рішення від 10 квітня
1996 року, яким на цьому ж земельному
масиві було передано ОСОБА_6 у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибну ділянку) - 0,10 га.

Зазначені земельні ділянки ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 є суміжними, з яких 0,0384 га
виявилась «накладкою» і у фактичному
володінні розмір земельної ділянки у
ОСОБА_3 становить 0,16 га, а в ОСОБА_6 - 0,0616
га замість 0,10 га, оскільки ОСОБА_3
незаконно заволодів землею площею 0,0384
га, що належить ОСОБА_6.

Вважає, що ОСОБА_6 раніше за ОСОБА_3
одержала право власності на оспорювану
земельну ділянку площею 0,0384 га, а тому
просив визнати недійсним рішення
виконавчого комітету Кіцманської
міської ради від 06 листопада 1996 року в
частині передачі ОСОБА_3 безоплатно у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства - 0,06 га, яка розташована по
АДРЕСА_1. Також просив визнати
недійсним та скасувати державний акт
про право власності на цю земельну
ділянку та зобов'язати ОСОБА_3 здати
його в архів.

Рішенням Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 30 липня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

На рішення Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 30 липня
2014 року позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду є
незаконним та таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на те, що судом не
досліджено докази позивачки ОСОБА_6 та
не надано належної оцінки документам,
які знаходяться в матеріалах справи,
які спростовують висновок суду і
підтверджують, що ОСОБА_6 одержала у
власність оспорювану земельну ділянку
площею 0,0384 га раніше за ОСОБА_3,
оскільки її присадибна земельна
ділянка площею 0,10 га була виділена
згідно рішення виконкому Кіцманської
міської ради від 10 квітня 1996 року № 269/4,
а ОСОБА_3 - згідно рішення Кіцманської
міської ради від 06 листопада1996 року №
637/11.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що вже
прийнято ряд судових рішень щодо
спірної частини земельної ділянки, які
мають преюдиційне значення, та в
судовому порядку неодноразово
доведено безпідставність звернень
ОСОБА_1 щодо належності його дочці -
позивачу ОСОБА_6 частини земельної
ділянки площею 0,0384 га, яка згідно
Державного акта належить відповідача
ОСОБА_3 і таке володіння є правомірним.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Кіцманської міської ради
Чернівецької області № 637/11 від 06
листопада 1996 року відповідачу ОСОБА_3
надано у приватну власність земельну
ділянку загальною площею 0,15 га по
АДРЕСА_1, з яких: 0,10 га - для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а 0,05
га - для ведення особистого підсобного
господарства. На підставі цього ж
рішення ОСОБА_3 видано державний акт на
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №007115 від 20 січня 1997 року.

Також встановлено, що Кіцманською
міською радою прийнято рішення № 88/4
від 30 квітня 2010 року, яким частково
задоволено протест прокурора від 22
березня 2010 року, а саме, в пункті 1
рішення виключено: «і ділянку площею 0,05
га для ведення особистого підсобного
господарства».

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено,
що обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Кіцманського районного
суду від 14 вересня 2010 року визнано
частково недійсним державний акт на
право власності на землю ОСОБА_3.

Проте, постановою Кіцманського
районного суду від 23 квітня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року (ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 08 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилено),
задоволено позов ОСОБА_3 і скасовано
рішення міської ради № 88/4 від 30 квітня
2010 року, згідно якого у ОСОБА_3 вилучено
частину земельної ділянки площею 0,06 га.

Однак рішенням Кіцманської міської
ради № 341/6 від 22 червня 2011 року надано
позивачу ОСОБА_6 безоплатно у власність
земельну ділянку площею 0,10 га, в тому
числі земельну ділянку площею 0,0384 га з
числа земельної ділянки, яка належала
ОСОБА_3, а земельна ділянка площею 0,0216
га вилучена до земель запасу міської
ради.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Кіцманського районного суду
від 13 липня 2012 року за нововиявленими
обставинами скасовано судове рішення
цього ж суду від 14 вересня 2010 року, яким
визнано частково недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_3.

Отже, як встановлено судом, рішення
Кіцманської міської ради № 88/4 від 30
квітня 2010 року, яким вилучено земельну
ділянку у ОСОБА_3, скасовано. Також
скасовано рішення Кіцманського
районного суду від 14 вересня 2010 року,
яким визнано частково недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку відповідача ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при розгляді справи суд дійшов
неправильного висновку, що відповідач
ОСОБА_3 раніше за позивачку ОСОБА_6
одержав право власності на оспорювану
земельну ділянку площею 0,0384 га,
оскільки судом до уваги замість
рішення Кіцманської міської ради від 10
квітня 1996 року № 269/4 взято рішення
Кіцманського міської ради від 22 червня
2011 року № 341/6, колегія суддів вважає
безпідставними.

Так, рішенням Кіцманського районного
суду від 12 листопада 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 19 грудня 2012
року, визнано недійсним та скасовано
рішення Кіцманської міської ради № 341/6
від 22 червня 2011 року в частині
передання безоплатно у власність
ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0384 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована в
АДРЕСА_2. Цим же рішенням визнано
недійсним та скасовано державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ № 823586 від 20 липня 2011 року,
виданий на ім'я ОСОБА_6, в частині
приватизації цієї ж земельної ділянки
площею 0,0384 га, оскільки ця частина
земельної ділянки належить ОСОБА_3.

Посилання апелянта на те, що Кіцманська
міська рада не мала права надавати
ОСОБА_3 частину земельної ділянки
площею 0,0384 га, яка вже була надана
ОСОБА_6 згідно рішення Кіцманської
міської ради від 10 квітня 1996 року № 269/4,
колегія суддів також вважає
безпідставними, оскільки у
вищевказаному рішенні міської ради
взагалі не вказана адреса, за якою
земельна ділянка передається ОСОБА_6.

Крім того, у позивача немає підстав для
твердження про надання ОСОБА_6 спірної
земельної ділянки раніше ніж ОСОБА_3,
оскільки державний акт на спірну
частину земельної ділянки їй був
виданий 20 липня 2011 року, а ОСОБА_3 - 20
січня 1997 року.

Як вбачається з вищезазначеного
оспорюваного державного акту на право
приватної власності на землю Серії І-ЧВ
№ 007115 від 20 січня 1997 року, у вказаному
документі не значиться суміжним
землекористувачем ОСОБА_3 позивачка
ОСОБА_6, що також спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6
мала у власності земельну ділянку, яка
б межувала з ОСОБА_3, та щодо виникнення
«накладки» у виділенні земельної
ділянки зазначеним землевласникам.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції повно та всебічно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно і постановлено
законне і обґрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування оскаржуваного рішення суду.

Згідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 30 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис /Литвинюк І.М./

Судді - підписи / Височанська Н.К.,
Владичан А.І../

З оригіналом згідно: