Справа № 477/1503/14-ц
Провадження № 2/477/839/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року Жовтневий
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування,

В с т а н о в и в:

24 червня 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною
позовною заявою, в якій просить визнати
за нею право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті чоловіка ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що після смерті її чоловіка залишився
вищевказаний житловий будинок, який її
чоловік одержав у спадок від свого
батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
та якому вказаний будинок належав на
підставі свідоцтва про право приватної
власності. На день смерті ОСОБА_5
проживав у с. Біла Криниця
Березнегуватського району
Миколаївської області, де із ним
проживала сестра позивача ОСОБА_6.

Вказує, що її чоловік ОСОБА_4 був таким,
що фактично прийняв спадщину, адже
після смерті батька вступив у
володіння його майном, вищевказаним
житловим будинком. Його сестра - ОСОБА_6
вважалася такою, що прийняла спадщину,
оскільки проживала із батьком на час
смерті, однак остання наміру приймати
спадщину не мала, але від свого права в
нотаріальному порядку не відмовилася.
Рішенням Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 була визнана
померлою. Разом із нею, на час її
зникнення та визнання померлою був
зареєстрований та проживав її чоловік
ОСОБА_7, який також помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відповідачі по
справі на вищевказану спадщину не
претендують, вказують на те, що їм
відомо про фактичне прийняття спадщини
їх дядьком ОСОБА_4, а їх мати хоча не
бажала приймати цю спадщину, від неї у
встановленому законом порядку не
відмовилася, що нині позбавляє
позивачу можливості в нотаріальному
порядку оформити свої спадкові права
на вказане майно в цілому, тому за
захистом своїх спадкових прав
звернулася до суду із цим позовом.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою, в якій позовні вимоги
підтримала та просила справу
розглянути у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду із заявами, в яких
підтвердили, що дійсно спадщину після
смерті їх діда ОСОБА_5 прийняв їх дядько
ОСОБА_4, але своїх спадкових прав не
оформив. На вказане спадкове майно вони
не претендують, та просять справу
розглянути у їх відсутність.

Дослідивши письмові докази по
справі, в межах заявлених позовних
вимог, суд встановив, що за даними
свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1,
позивачка ОСОБА_1 перебувала із ОСОБА_4
у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1986
року (а.с. 12).

За даними свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що виконкомом Воскресенської селищної
ради Жовтневого району Миколаївської
області здійснено актовий запис про
смерть за № 22 від 20.03.2013 року (а.с. 13).

Згідно відомостей Воскресенської
селищної ради на час смерті із ОСОБА_4
за адресою АДРЕСА_1, проживала його
дружина - позивачка ОСОБА_1 та за даними
спадкової справи, ОСОБА_1 єдина
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка (а.с. 14, 40).

За даними свідоцтва про право
власності від 01.12.1988 року, виданого
виконкомом Мішково-Погорілівської
сільської ради народних депутатів,
будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5. Дані
про ОСОБА_5 як власника вказаного майна
також значаться у технічному паспорті
та даних погосподарської книги (а.с.
15-16).

Згідно рішення Жовтневої
районної ради народних депутатів від 20
березня 1998 року № 12, ХІХ сесії 22
скликання, було вирішено про
затвердження меж та площі населених
пунктів та згідно додатку селище
Горіхівка віднесено до Воскресенської
селищної ради (а.с. 25-26).

За вказаного, а також з довідки
Воскресенської селищної ради №
1294-2-12від 08.08.2013 року слідує, що адреса
житлового будинку належного ОСОБА_5
змінена з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про
смерть НОМЕР_3, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що виконкомом
Білокриницької сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області здійснено
актовий запис про смерть за № 6 від
14.05.1993 року (а.с. 19).

Родинні відносини померлих
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно як сина та
батька підтверджуються даними
свідоцтва про народження НОМЕР_4 (а.с. 18).

Пояснення ОСОБА_1 про прийняття її
чоловіком спадщини після смерті його
батька ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу
у володіння спадковим майном
підтверджується даними домової книги,
згідно яких ОСОБА_4 зареєстрований у
вищевказаному будинку з 1986 року.

Крім того, згідно довідок
Воскресенської селищної ради, що
видані на ім'я ОСОБА_1, остання
зареєстрована у вищевказаному будинку
з 1991 року по теперішній час (а.с. 27-28).

Положення ст. 549 ЦК України 1963 року, що
діяв на час відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_5, вказують на те, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину шляхом
подання відповідної заяви до
нотаріальної контори за місцем її
відкриття або шляхом фактичного
прийняття спадщини, до чого
прирівнюється проживання спадкоємця
із спадкодавцем на час смерті
останнього.

Відповідно до ст. 553 ЦК України (1963 року)
спадкоємець за заповітом чи за законом
може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 549 цього Кодексу.
Заява про відмову від прийняття
спадщини подається до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.

Однак інший спадкоємець ОСОБА_5 - його
донька ОСОБА_8, не маючи наміру приймати
спадщину після смерті батька, від неї у
встановленому законом порядку не
відмовилася, що на даний час
перешкоджає ОСОБА_1 оформленню її
спадкових прав.

Відсутність у ОСОБА_6 наміру
приймати спадщину після смерті батька
також підтвердили відповідачки у своїх
письмових заявах.

За вищевказаного суд дійшов
висновку, що єдиним спадкоємцем майна
після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4,
отже після смерті останнього спадщина
відкрилася, в тому числі на
вищевказаний житловий будинок в
цілому.

Як встановлено з наданих суду
письмових доказів, спадкоємцем майна
після смерті ОСОБА_4 є його дружина -
позивачка по справі ОСОБА_1, яка
спадщину у передбачений законом строк
прийняла.

Підстави, з яких позивачка була
змушена звернутися до суду із цим
позовом, підтверджуються листом
нотаріуса від 23.04.2014 року № 374/02-14, яким
останній роз'яснено про неможливість
видачі свідоцтва про право на спадкове
майно у виді вищевказаного житлового
будинку, у зв'язку з неподанням
документів щодо належності вказаного
майна спадкодавцю ОСОБА_4 (а.с. 35).

Враховуючи вищевикладене,
встановивши, що відповідно до ст.ст. 1261,
ст.1268-1269 ЦК України ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4,
встановивши належність вищевказаного
житлового будинку до спадкової маси в
цілому та відсутність у позивачки
можливості оформлення своїх прав щодо
вказаного майна в нотаріальному
порядку, на підставі ст. 16 ЦК України,
суд дійшов висновку про необхідність
захисту її спадкових справ.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок № 19 (дев'ятнадцять) з
господарськими будовами та спорудами,
що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області
через Жовтневий районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.М. Семенова