Справа № 136/514/14-ц Провадження №
22-ц/772/2648/2014Головуючий в суді першої
інстанції Пороховий Г. І.Категорія 27
Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів ІващукаВ.А. та ПанасюкаО.С, при
секретарі РуденкоО.М, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
рішення Липовецького районного суду
від 28 липня 2014р. у справі за позовом ПАТ
КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, --

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014р. ПАТ КБ «Надра»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 54/АГ/2007/ЦВ-980. Згідно з вказаним
договором фізична особа-підприємець
ОСОБА_5 отримав у позивача кредит в сумі
100000грн. зі сплатою 20% річних та з
кінцевим строком повернення до 07.03.2007р (
а.с. 10 - 13).

З метою забезпечення належного
виконання з боку фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 зобов'язання за
вказаним кредитним договором ПАТ КБ
«Надра» 07.03.2007р. уклало окремі договори
поруки з фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_5. і ОСОБА_3 (договір № 54/АГ/2007/ЦВ-980)
та з фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_5. і ОСОБА_4 (договір №54/АГ/2007/ЦВ-980).

Посилаючись на невиконання ОСОБА_5.
взятих на себе зобов'язань по
поверненню кредиту та сплати
відсотків, позивач просив стягнути
солідарно з боржника ОСОБА_5. та з
поручителів ОСОБА_3. і ОСОБА_4.
заборгованість станом на 28.09.2013р. в
загальній сумі 116013грн.67коп, з яких :
49898грн.46коп - заборгованість по тілу
кредиту; 43213грн.14коп - заборгованість по
сплаті відсотків; 13330грн.96коп - пеня;
4889грн.65коп - штраф; 4681грн.46коп - комісія.
Також ПАТ КБ «Надра» просило стягнути з
відповідачів солідарно понесену ним
суму судових витрат.

Рішенням Липовецького районного суду
від 28 липня 2014р. позов було задоволено.
З відповідачів стягнуто солідарно на
користь позивача кредитну
заборгованість в сумі 116013грн.67коп, а
також 1160грн.14коп. у відшкодування
судових витрат.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, а
також ОСОБА_3. і ОСОБА_4. у своїх
апеляційних скаргах просять дане
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
заявлених позивачем вимог. Вважають, що
задовольняючи позов, суд не з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, порушив норми процесуального
права і невірно застосував норми
матеріального права.

Належним чином повідомлені ОСОБА_5. і
ОСОБА_3. в суд апеляційної інстанції не
з'явилися. При цьому ОСОБА_3. у своїй
письмовій заяві, посилаючись на
незадовільний стан здоров'я, просив
відкласти розгляд справи на іншу дату.
Однак згідно ст.305ч.2 ЦПК України неявка
за таких обставин вказаних осіб не
перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

ОСОБА_4. в суді апеляційної інстанції
підтримала свою апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав. Також вважає,
що має бути задоволеною апеляційна
скарга ОСОБА_5.

Вислухавши ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
заявлених вимог, заперечень та доводів
поданих апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що вони підлягають
задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.214
ЦПК України належним чином не вирішив
питання щодо наявності обставин, якими
обгрунтовувалися не лише вимоги, але й
заперечення та якими доказами вони
підтверджуються. Також суд не вирішив
питання щодо наявності інших фактичних
даних (пропущення строку позовної
давності, тощо), які мають значення для
справи та щодо наявності доказів на їх
підтвердження, що вимагається від
судів у п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України.

Зі змісту рішення вбачається, що
суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив лише з наявності у
відповідачів непогашеної
заборгованості і невиконання ними
зобов'язань за кредитним договором.
Колегія суддів вказаних обставин не
заперечує, однак з висновком суду
першої інстанції про необхідність
задоволення позову погодитись не може.
Адже відповідачі, заперечуючи проти
позову, звернулися до суду з заявами
про застосування позовної давності і
додатково просили вважати поруку
припиненою ( а.с. 58, 59, 60). В апеляційних
скаргах зазначено і колегія суддів
погоджується з тим, що всупереч
наведеним вище процесуальним нормам
суд першої інстанції належної оцінки
вказаним заявам відповідачів не дав.

Зі змісту п.1.3 кредитного договору
від 07.03.2007р, укладеного між ПАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_5, вбачається, що
кредит надано строком до 07.03.2010р.
включно. Тому згідно ч.5 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання починається зі спливом
строку виконання (у даному випадку
станом на 07.03.2010р. борг не погашено, а
тому перебіг строку позовної давності
слід обчислювати з 08.03.2010р). В тексті
вказаного договору строки позовної
давності сторонами не обумовлено. Тому
згідно ст.257 ЦК України до даних
правовідносин щодо вимог про стягнення
заборгованості по сплаті тіла кредиту
і відсотків має бути застосований
загальний строк позовної давності
тривалістю у три роки (цей строк
закінчився 08.03.2013р) і згідно п.1ч.2 ст.258
ЦК України - спеціальний річний строк
позовної давності щодо вимог про
сплату штрафу та неустойки (цей строк
закінчився 08.03.2011р).

ПАТ КБ «Надра» звернулося в суд з
цим позовом лише 05.03.2014р. При цьому
позивач не ставив питання про
поновлення строку позовної давності і
не навів ніяких доводів про вчинення
відповідачами дій, які вказували б на
переривання перебігу позовної
давності згідно ст.264 ЦК України. А
останні проплати по кредиту мали місце
ще в 2009р ( а.с. 16-18).

Відповідачі відповідно ч.3 ст.267 ЦК
України подали заяви про застосування
позовної давності до винесення судом
рішення.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у задоволенні
позову. Саме з цих підстав суд мав би
відмовити у задоволенні заявлених
позивачем вимог до боржника - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5.

Також колегія суддів вважає
помилковим висновок суду про
необхідність задоволення позовних
вимог, заявлених ПАТ КБ «Надра» до
поручителів ОСОБА_3. і ОСОБА_4. Адже в
апеляційній скарзі зазначено і колегія
суддів погоджується з тим, що суд
належним чином не взяв до уваги
посилання відповідачів на припинення
зазначених вище договорів поруки. При
цьому слід звернути увагу на таке :

Згідно кредитного договору, укладеного
07.03.207р. між ПАТ КБ «Надра» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5, було
визначено строк його виконання, який
обумовлено датою останнього платежу -
15.02.2010р.

У договорах поруки від 07.03.2007р (а.с. 14, 15)
строк їх дії не визначено. Тому на дані
правовідносини має поширюватися дія ч.4
ст.559ЦК України, згідно з якою порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Станом
на 15.02.2010р. боржник свого зобов'язання
погасити кредит не виконав.
Встановлено, що ПАТ КБ «Надра» протягом
шести місяців з вказаної дати ніяких
вимог до поручителів ОСОБА_3. і ОСОБА_4.
не пред'являв. Наявні в матеріалах
справи копії досудових вимог до
відповідачів відправлені банком на їх
адресу лише 11.12.2013р, тобто більше ніж
через три роки після припинення
договорів поруки стосовно поручителів
ОСОБА_3. і ОСОБА_4. і після закінчення
строку позовної давності стосовно
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ( а.с.
21-23). Про припинення договору поруки з
таких підстав йдеться і в п.24 Постанови
пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Суд першої інстанції не дав належної
оцінки цим обставинам.

Представник ПАТ КБ «Надра», який про
розгляд справи повідомлявся належним
чином, ні в суд першої інстанції, ні в
суд апеляційної інстанції не з'являвся
і, відповідно, якихось пояснень з
приводу цих обставин, письмових
заперечень на апеляційні скарги не
надіслав.

Згідно ст.309 ЦПК України зазначене вище
дає апеляційному суду підстави для
скасування оскаржуваного рішення і
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України понесені
апелянтами судові витрати підлягають
відшкодуванню.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317,
209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду
від 28 липня 2014р. у даній справі
скасувати.

У задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 560грн.07 коп. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору при поданні апеляційної
скарги, а також на користь ОСОБА_5
560грн.07 коп у відшкодування витрат по
сплаті судового збору при поданні
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :