Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року м. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Юровська Г.В., розглянувши
касаційну скаргу Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
на рішення апеляційного суду
Львівської області від 10 червня 2014 року
у справі за позовом Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідністю «Житлово-експлуатаційне
підприємство «Стимул-Сихів», Львівська
міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
демонтаж самочинно встановленої
металевої огорожі; за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання незаконним
та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

Сихівська районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
головою Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
було прийняте розпорядження про
демонтаж самочинно встановленої
огорожі на прибудинковій території
житлового будинку по АДРЕСА_1, яким
зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати
самочинно встановлену металеву
огорожу, оскільки таку встановлено без
дозволу органу місцевого
самоврядування. Однак відповідачі у
добровільному порядку вимоги
розпорядження не виконали.

На підставі наведеного, Сихінська
районна адміністрація Львівської
міської ради просила суд зобов'язати
ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати самочинно
встановлену металеву огорожу згідно зі
схемою розташування огорожі VI на
прибудинковій території житлового
будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із
зустрічним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що Сихінською районною
адміністрацією Львівської міської
ради при внесенні змін у розпорядження
від 11 травня 2012 року № 215 було допущено
порушення ст. ст. 19, 144 Конституції
України, ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування», якими до
компетенції Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
не належить скасування раніше
прийнятих ними рішень. Крім того,
вважають, що вони не можуть виступати
відповідачами у даній справі, так як
огорожу було встановлено ОСОБА_7, яка
померла у ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просили визнати незаконним та
скасувати розпорядження Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 29 серпня 2013 pоку № 391
про внесення змін до розпорядження від
11 травня 2012 року № 215 про демонтаж
самочинно збудованої металевої
огорожі по АДРЕСА_1.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 07 лютого

2014 року позов Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3
демонтувати самочинно встановлену
металеву огорожу згідно зі схемою
розташування огорож VI на прибудинковій
території житлового будинку по
АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 10 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову Сихівській
районній адміністрації Львівської
міської ради відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 29 серпня 2013 року № 391 про внесення
змін до розпорядження від 11 травня 2012
року № 215.

У касаційній скарзі Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову Сихівській
районній адміністрації Львівської
міської ради відповідно до п. 5 рішення
№ 7-рп/2009 року Конституційного Суду
України, оскільки органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав чи охоронюваних
інтересів, і суб'єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, а тому не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
про порушення судом норм
процесуального права чи неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Сихівській районній
адміністрації Львівської міської ради
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Товариство з обмеженою відповідністю
«Житлово-експлуатаційне підприємство
«Стимул-Сихів», Львівська міська рада,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про демонтаж самочинно
встановленої металевої огорожі; за
зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, за касаційною скаргою
на рішення апеляційного суду
Львівської області від 10 червня 2014
року.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Г.В. Юровська